АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №629/3835/16-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1398/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
ВИРОК
Іменем України
05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та заступника прокурора Харківської області на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.04.2017р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новопавлівськ Ставропольського краю Російської Федерації, росіянин, громадянин України, з неповною середньою освітою, одружений, пенсіонер, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.286 КК України до 1(одного) ріку обмеження волі.
Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку 1(один) рік не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього обов`язки.
Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів, процесуальних витрат та розв`язаний цивільний позов потерпілого.

Згідно вироку, ОСОБА_8 24.05.2015р. о 11год., керуючи мопедом «ALPHA ZS50F», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Кірова в напрямок ГСК-2 м. Лозова с. Домаха Харківської області. Порушуючи вимоги п.12.3 Правил Дорожнього руху України, згідно яких у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, ОСОБА_8 не переконався в безпеці руху, не вибрав безпечної швидкості та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який переходив проїжджу частину.
В результаті ДТП ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому обох гомілок, правого гомілковостопного суглобу із зміщенням, пошкодження між гомілкового синдесмозу, які за ступенем тяжкості є середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованим мінімумів доходів громадян.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400грн..
Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора який підтримав свої апеляційні вимоги; обвинуваченого та потерпілого, які не заперечували проти задоволення апеляції; перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляції прокурорів підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З вироку суду (т.1 а.с.74-76) вбачається, що фактичні обставини встановлені згідно ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права оскаржувати їх в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого, що виразились у спричиненні гр. ОСОБА_7 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, колегія суддів вважає вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Як свідчать матеріали кримінального провадження (т.1 а.с.2, 61, 63, 65-68, 74) ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг пенсійного віку.

Отже, як вірно вказують прокурори, відповідно до ч.3 ст.61 КК України до нього не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що районний суд призначаючи покарання ОСОБА_8 допустив порушення передбачене п.1 ч.1 ст.413 КПК України тобто не застосував закон передбачений ч.3 ст.61 КК України, який підлягає застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, призначаючи покарання районний суд врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, одружений, пенсіонер, не працює, за місцем проживання характеризується формально.

Крім того, відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, районний суд визнав щире каяття та притягнення до кримінальної відповідальності вперше, за відсутністю обставини, що обтяжують покарання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції прокурорів підлягають задоволенню, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області в частині призначення покарання скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

Оскільки, ОСОБА_8 є особою яка раніше не судима, одружений, пенсіонер, не працює, щиро розкаявся у вчиненому та притягається до кримінальної відповідальності вперше, за відсутністю обставини, що обтяжують покарання колегія суддів вважає за можливе призначити йому мінімальне покарання передбачене ч.1 ст.286 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.04.2017р. відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України покарання 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді