Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/196/18
Номер провадження 1-кс/530/33/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2018 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого Зінківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу підозрюваномуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Міські Млини Зіньківського району Полтавської області, українцю, громадянину України, непрацюючому, неодруженому, жителю АДРЕСА_1 ,раніше судимому, у виді тримання під вартою, -
В С Т А Н ОВ И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 05.02.2018 року за ознаками злочину передбаченого за ч.2 ст.307 КК України.
Старший слідчий Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із вищевказаним клопотанням, погодженим із прокурором Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_4 в невстановлений час та невстановленому місці незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечні наркотичні засоби канабіс, опій ацетильований та психотропну речовину метамфітамін, які в подальшому незаконно зберігав у невстановленому слідством місці, для подальшого збуту.

11.02.2018 року, близько 13 год. ОСОБА_4 перебуваючи по АДРЕСА_2 , шляхом продажу за 500 грн., незаконно збув ОСОБА_7 поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №342 від 13.02.2018 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 3,345 г., а також поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта №343 від 13.02.2018 року містить психотропну речовину метамфітамін, маса якого у речовині 0,018 г. становить 0,0032 г. (у перерахунку на метамфітамін основу), та медичний шприц із рідиною світло-коричневого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №341 від 13.02.2018 року є особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,045 г.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дій, які виразилися в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 Кримінального кодексу України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

18.02.2018 року близько 13 год. 40 хв. ОСОБА_4 перебуваючи по АДРЕСА_2 , шляхом продажу за 500 грн. п`ятьма купюрами номіналом по 100 грн., серії та номери, яких: МД2225789, КИ8265136, ВШ4420847, ЕБ2657615, СИ7196240, повторно, незаконно збув ОСОБА_7 поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка зовні схожа на рослину коноплі, поліетиленовий пакет із речовиною білого кольору, яка зовні схожа на метамфітамін, медичний шприц із рідиною світло-коричневого кольору, яка зовні схожа на опій ацетильований.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні дій, які виразилися в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 Кримінального кодексу України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

У вчиненні даного кримінального обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Міські Млини, Зіньківського району, Полтавської області, громадянин України, непрацюючий, неодружений, житель АДРЕСА_1 , раніше судимий 29.09.2017 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений із встановленням іспитового строку 1 рік,
18.02.2018 року о 17 год. 54 хв. ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.307 ККУкраїни на підставі ст.208 КПК України.

19.02.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
2) незаконно впливати на свідка;
3) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Існування вказаних ризиків слідчий обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.
Заслухавши обґрунтування клопотання старшого слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , який підтримав своє клопотання, доводи заявленого клопотання прокурора ОСОБА_3 який просить задовольнити клопотання,захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 які не згідні з даним клопотанням,вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню.
Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:
- рапортом старшого оперуповноваженого СКП Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській областікапітана поліції ОСОБА_8 , в якому зазначається, що ним встановлено, те щогромадянин ОСОБА_4 займається незаконним збутом наркотичних засобів;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який беручи участь в проведенні оперативної закупки 11.02.2018 року в смт. Опішня придбав у ОСОБА_4 наркотичні речовини;
- протоком огляду покупця, протоколом помітки грошових купюр та протоколом добровільної видачі від 11.02.2018 року, з яких встановлено факт незаконного збуту наркотичних засобів ОСОБА_4 ;
- висновками судово-хімічних експертиз №№341,342, 343;
- протоколами допиту у якості свідків понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили факт придбання та видачі 11.02.2018 року ОСОБА_7 наркотичних речовин;
- протоколом допиту у якості свідків понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили факт придбання та видачі 18.02.2018 року ОСОБА_7 наркотичних речовин;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , яка вказала що її співмешканець ОСОБА_4 неодноразово знаходячись на території її господарства вживав наркотичні речовини, крім того займався їхнім збутом;
- протоком огляду покупця, протоколом помітки грошових купюр та протоколом добровільної видачі від 18.02.2018 року, з яких встановлено факт повторного незаконного збуту наркотичних засобів ОСОБА_4 ;
- протоколами допиту у якості свідків понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які брали участь в затриманні ОСОБА_4 та обшуку господарства за місцем проживання останнього в АДРЕСА_1 ;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.02.2018 року;
- протоколом освідування затриманого ОСОБА_4 ;
- постановами про визнання і приєднання речових доказів;
- протоколом обшуку господарства за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .;
- повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 19.02.2018 року;
- медичним оглядом ОСОБА_4 від 18.02.2018 року;
- вимогою про судимість ОСОБА_4 .
Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), оскільки ОСОБА_4 обвинувачується в зберіганні та збуті особливо небезпечних засобів на території Зіньківського району, Полтавської області що є тяжким кримінальним правопорушенням тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.
При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_4 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.
Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного - беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину , що відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання, може незаконно впливати на потерпілих, свідків.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Одночасно, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує не доведеність на даний момент стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, а відтак вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 183, 193,196-197, 199, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Міські Млини Зіньківського району Полтавської області, українцю, громадянину України, непрацюючому, неодруженому, жителю АДРЕСА_1 ,раніше судимому, у виді тримання під вартою - задоволити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого запобіжний захід у вигляді ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ строком на 60 діб, який обчислювати з 16 год. 45 хв. 20.02.2018 року.
Кінцевим днем тримання під вартою визначити 21.04.2018 року, до 16 год. 45 хв.
Одночасно визначити заставу, після внесення якої ОСОБА_4 звільняється з-під варти в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 88100 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок отримувач: ТУ ДСАУ в Полтавській області, р/р 5950 в ДКСУ м. Київ, ЗКПО 26304855, МФО 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по - батькові платника застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Полтавська державна установа ВП( №23).
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджують внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Полтавська державна установа ВП(№23)" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово слідчого, що звернувся з клопотанням, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Державної установи "Полтавська державна установа ВП(23) у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_4 зобов`язана роз`ясняти йому, або застоводавцю обов`язки , покладенні на підозрюваного та наслідки їх невиконання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися без дозволу суду з місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до суду за першою вимогою.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 .
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» для виконання, прокурору, слідчому, підозрюваному, захиснику для відому.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області підпис ОСОБА_1
Копія вірна:

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1