Справа № 572/3652/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
неповнолітнього ОСОБА_7
законних представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
провівши відкрито в залі суду в м. Сарни судове засідання по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишеньки Бориспільського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, непрацюючого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою - 31 березня 2015 року приблизно о 12 годині 45 хвилин, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, в порушення ст.19 Кодексу України «Про надра», «Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ №615 від 30 травня 2011 року, в урочищі «Гусяриха» поблизу смт.Клесів Сарненського району Рівненської області, за допомогою мотопомпи заводського виробництва марки «СR-Р30», призначеної для подачі води під тиском, шляхом гідророзмиву грунту, займались видобуванням корисних копалин : дорогоцінного каміння органогенного утворення бурштину-сирцю, який, відповідно до постанови КМУ № 827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, при чому ОСОБА_6 під час роботи вказаної вище мотопомпи, якою вода під тиском подавалась до місця розмиву грунту, за допомогою металевої тички зі шрайбером здійснював гідророзмив грунту.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.240 КК України незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого злочину не визнав повністю. По суті обвинувачений пояснив, що у час та місці, вказаних в обвинуваченні він в урочищі «Гусяриха» не перебував, а відтак, незаконним видобуванням бурштину не займався. Зі слів обвинуваченого його було незаконно затримано працівниками міліції на трасі, після того, як він на прохання ОСОБА_7 виїхав у вказане місце, щоб забрати у останнього мопед. Детально обставин цієї події пояснити не може, оскільки не пам`ятає цих подій за спливом часу.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного.
Із протоколу огляду місця події частини території урочища «Гусяриха», що розташоване неподалік смт.Клесів Сарненського району Рівненської області, виявлено заповнену водою меліоративну канаву, на березі якої виявлено мотопомпу заводського виробництва марки «СR-Р30» із приєднаним зануреним у воду водозабірним шлангом довжиною орієнтовно 1 м., та пожежним шлангом довжиною приблизно 20 м., який слідує до місця гідророзмиву грунту. На кінці пожежного шлангу приєднаний металевий шрайбер та металева тичка. Поряд виявлені свіжі сліди гідророзмиву грунту (а.к.п.10-13).
Суд приймає вказаний доказ як належний та допустимий всупереч позиції сторони захисту, якою зазначалось, що вказаний доказ має бути визнаний судом недопустимим, так як протокол складено неіснуючою особою і не є можливим ідентифікувати особу, якою складався даний процесуальний документ. Крім цього, сторона захисту акцентує увагу на тій обставині, що огляд місця події міг бути проведений після внесення відповідного повідомлення до ЄРДР, чого слідчим зроблено не було.
Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення огляду місця події регламентовано ст.237 КПК України, вимогам якої відповідав порядок проведення огляду місця події у даному кримінальному провадженні. Із вказаного документу вбачається, що огляд місця події проводився слідчим СВ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_11 , який, відповідно до рапорту від 31 березня 2015 року (а.к.п.2) входив до СОГ. Відсутність у протоколі вказівки імені та по батькові слідчого не є суттєвим порушенням, яке б потягло за собою недопустимість такого доказу.
Крім цього, відповідно до ч.3 ст.214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, а тому проведення огляду місця події до внесення відомостей до ЄРДР не є порушенням вимог КПК, які б призвели до визнання такого доказу недопустимим.
Із показів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , допитаних в ході судового слідства, встановлено, що вони у березні 2015 року перебували у складі мобільної групи, що складалась із працівників ОСОБА_14 , в зв`язку із чим проводили заходи в урочищі «Гусяриха», пов`язані із виявленням фактів незаконного видобування бурштину. В ході вказаних заходів виявили 3-х осіб, що займались видобуванням бурштину, серед яких були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Коли працівники міліції почали наближатись до вказаних осіб, вони почали тікати, однак, ОСОБА_6 повернувся, пояснив, що помпа належить особисто йому та намагався домовитись із працівниками міліції щодо не притягнення їх до відповідальності.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що вказані особи саме займались видобуванням бурштину, оскільки працівники міліції деякий час після виявлення факту видобування бурштину спостерігали за ними, при чому ОСОБА_7 був із підхваткою, а ОСОБА_6 із металевою тичкою.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_15 пояснив, що в один із днів, дата якого може відповідати 31 березня 2015 року на підставі спільного наказу разом із працівниками ОСОБА_14 приймав участь у заходах щодо попередження незаконного видобування бурштину. Під час вказаних подій був виявлений факт незаконного видобування бурштину в урочищі «Гусяриха», при чому двоє із видобувачів втекли при наближенні працівників міліції, а один із них, як пізніше було встановлено - ОСОБА_7 залишився, через деякий час повернувся і ОСОБА_6 , який повідомив, що мотопомпа належить йому. Після чого ОСОБА_16 повідомив про вказану подію до ОСОБА_14 .
Вказані обставини підтвердив, також, допитаний в суді свідок ОСОБА_16 , який додав, що одяг як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 був характерний для осіб, що займаються незаконним видобуванням бурштину.
Покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які ними дані у суді, співпадають із відомостями, отриманими під час проведення із цими свідками слідчого експерименту (а.к.п.68-70, 71-73, 77-78. 79-80).
Сторона захисту зазначала про недопустимість наданих стороною доказів, а саме : протоколів слідчих експериментів, які не є такими, а фактично є протоколами допиту свідків.
Відповідно до ч.1 ст.240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. який проводиться слідчим, прокурором шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
В даному випадку проведені в ході досудового розслідування слідчі дії : слідчі експерименти із свідками повністю відповідали вимогам ст.240 КПК України, оскільки під час цієї слідчої дії кожен із свідків на місці показав де саме і яким чином здійснювалось незаконне видобування бурштину-сирцю.
Оскільки вказані докази були отримані у порядку, встановленому КПК, вони, відповідно до ст.86 КПК України є допустимими.
Таким чином, вказаними вище свідками давались послідовні та несуперечливі докази щодо обставин, за яких було виявлено незаконне видобування бурштину-сирцю, що здійснювалось ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Під час судового провадження свідки заперечували наявність особистої зацікавленості у притягненні вказаних осіб до відповідальності, а тому суд вважає позицію сторони захисту з цього приводу надуманою, оскільки допитані судом свідки заперечили наявність неприязних стосунків у будь-кого із них із обвинуваченим або наявність іншої особистої зацікавленості у результатах розгляду даного провадження, що виключає можливість обмови свідками обвинуваченого. Таким чином, висловлена стороною захисту думка є припущенням, не підтвердженим належними та допустимими доказами.
Крім цього, покази вказаних вище свідків підтверджуються, також, показами допитаного в суді свідка ОСОБА_17 який повідомив, що в один із днів від ОСОБА_18 дізнався, що в урочищі «Гусяриха» виявили факт видобування бурштину за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а тому свідкові вказаною особою було запропоновано визнати вину у вчиненні вказаного діяння замість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на що свідок відмовився.
Судом не приймаються до уваги досліджені за клопотанням сторони захисту доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, а також документи з приводу переписки слідчого з Державною екологічною інспекцією у Рівненській області, оскільки стороною захисту не обґрунтовано які саме обставини у даному кримінальному провадженні підтверджують або спростовують ці документи (а.к.п.3, 4, 16, 20, 21, 25, 26).
Також, сторона захисту посилалась на необхідність визнання неналежними речових доказів у даному кримінальному провадженні, посилаючись на ті обставини, що під час досудового розслідування порушено порядок фіксації таких доказів, на підтвердження чого було досліджено квитанцію про отримання на зберігання речових доказів №42/15 (а.к.п.15). Аргументи сторони захисту не приймаються судом, з урахуванням вимог ст.23 КПК України, якою встановлено, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Речові докази не були предметом безпосереднього дослідження під час судового провадження.
В ході судового провадження сторона захисту посилалась на незаконне затримання обвинуваченого, а також порушення його права на захист, що мало місце з боку працівників поліції, які безпідставно застосовували кайданки до обвинуваченого, чинили на нього тиск, утримуючи у РВ.
Судом не приймаються до уваги зазначені пояснення.
Так, відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Свої права сторона захисту не реалізувала, оскільки жодного доказу на підтвердження вказаних обставин суду надано не було (оголошені за клопотанням сторони захисту письмові пояснення, відібрані у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 31 березня 2015 року не можуть свідчити про незаконне затримання останніх, так як працівники міліції вказували, що вони були запрошені до РВ, а не затримані, зі скаргами з приводу неправомірних дій працівників міліції ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_6 не звертались).
В обґрунтування своєї позиції щодо недоведеності факту вчинення ОСОБА_6 діяння, що йому інкримінується, сторона захисту посилалась на ті обставини, що визначення розміру завданої вказаним діянням шкоди, відповідно до розрахунку розміру шкоди (а.к.п.22-24) було проведено із порушенням вимог закону, а саме не уповноваженою особою.
Суд вважає, що вказані обставини не мають значення для даного кримінального провадження та не впливають на кваліфікацію дій особи, що вчинила суспільно-небезпечне діяння та обвинуваченого.
З огляду на наведене, суд вважає, що надані стороною обвинувачення та визнані судом допустимими та належними у даному кримінальному провадженні докази, які не спростовані стороною захисту є достатніми та переконливими для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України є вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України не встановлено.
Із довідки про склад сім`ї від 15 червня 2015 року, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітнього обвинуваченого та характеристик з місця проживання та навчання ОСОБА_6 встановлено, що останній проживає із матір`ю та вітчимом, у належних матеріально-побутових умовах, відносини між членами сім`ї неповнолітнього задовільні, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно як особа, скарг на яку не надходило (а.к.п.137, 138, 139, 143).
Суд, враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість вчиненого злочину, вважає, що слід призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі (судом враховується неможливість призначення йому покарання у виді штрафу з огляду на відсутність доходів), однак, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, дані про особу винного, який позитивно характеризується із звільненням від призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, що буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, призначивши покарання у 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_19 звільнити від покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 2 роки та з покладенням обов`язків : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази : 1 мотопомпу марки«СR-Р30», 1 металевий шрайбер, 1 металеву тичку, 1 підхватку, 1 водозабірний шланг, 1 пожежний рукав, які зберігаються у Сарненському ВП знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя підпис
Копія вірно
Суддя Сарненського районного суду
Рівненської області ОСОБА_20