АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1732/17 Справа № 183/830/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0002004, № 0000084, № 0002569 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. ст.186, ч.2 ст.185 КК України,-
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:

06.10.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.1,4 ст.70, ст.71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,-
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, останній раз:

06.10.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.1,4 ст.70 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
-за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;
-за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_8 призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання з невідбутою частиною покарання призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення в період з 24 травня 2016 року по 10 січня 2017 року включно та з 25 січня 2017 року по 21 червня 2017 року включно на підставі ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання з невідбутою частиною покарання призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення в період з 20 травня 2016 року по 10 січня 2017 року включно та з 05 лютого 2017 року по 21 червня 2017 року включно на підставі ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не оскаржується.
Судом першої інстанції встановлено, що 27 липня 2015 року, близько 13 години 05 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні холу квартир АДРЕСА_4 , умисно, із корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, таємно викрав пилосос марки "Liberton LVG 1616", вартістю 451 гривня 75 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_10 .

ОСОБА_8 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

29 вересня 2015 року, близько 23 години 05 хвилин ОСОБА_8 через незачинені двері зайшов до четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_5 , після чого переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, умисно, із корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання злочинних наслідків за допомогою викрутки відкрив вхідні двері підсобного приміщення, що належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав мотузку альпінійську сірого кольору з двома зеленими смугами, які перетинаються між собою, довжиною 10 метрів, вартістю 6 гривень, сітку оранжевого кольору вартістю 1 гривня 80 копійок, тряпчаний рюкзак, сірого кольору вартістю 15 гривень та інше майно на загальну суму 451,76 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

07 січня 2016 року, близько 17.00 годин, знайомі між собою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходились у військовому містечку, що розташоване по вул. Тургенєва у м. Новомосковську Дніпропетровської області, де в цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення (грабіж) мобільного телефону марки "Ірhоnе 5 S", який належить потерпілому ОСОБА_12 , і для його реалізації він запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , скоїти разом з ним грабіж, на що останні, не вагаючись, погодилися і тим самим вступили у злочинну змову з ОСОБА_9

07 січня 2016 року близько 17.01 години, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у військовому містечку, що розташоване по АДРЕСА_6 , ОСОБА_8 , діючи умисно наздогнав ззаду потерпілого ОСОБА_12 та зробив йому підніжку, в результаті чого ОСОБА_12 впав на землю.

Далі, до ОСОБА_12 , який знаходився на землі, ззаду підбігли ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , які, діючи згідно відведених злочинних ролей: ОСОБА_7 тримав ОСОБА_12 за верхній одяг, ОСОБА_14 тримав ОСОБА_15 за нижні кінцівки, а ОСОБА_8 , доводячи спільний злочинний умисел до кінця, відкрито викрав з кишені брюк у ОСОБА_12 мобільний телефон марки "Iphone 5 S", вартістю 13 352 гривні 52 копійки.

Після чого, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з викраденим майном з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

01 червня 2016 року близько 17.25 години ОСОБА_7 , знаходячись поблизу залізничного переїзду, що розташований по пров.Волгоградському в м.Новомосковську Дніпропетровської області, побачив потерпілого ОСОБА_16 , який знаходився у безпорадному стані, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав у нього мобільний телефон марки "Samsung", GT НОМЕР_1 , вартістю 290 гривень 25 копійок, в якому знаходилася сім карта оператора "Київстар", вартістю 10 гривень і з викраденим з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень 25 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи кваліфікації дій та обґрунтованості засудження ОСОБА_7 за ч. ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_8 за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України.
Зазначив, що при частковому складанні покарань, розмір остаточного покарання має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини. Однак суд призначив ОСОБА_9 правило часткового складання покарань та призначив остаточно покарання розмір якого не є більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, фактично застосувавши принцип поглинання покарань.
Просить призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2016 року, більш суворим, остаточно призначити 4 роки позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_9 кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Згідно вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом?якшують покарання. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
При обранні ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд врахував дані про особу обвинуваченого, що він за місцем проживання характеризується задовільно, добровільно відшкодував завдану шкоду, активно сприяв розкриттю злочину, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «розлад психіки та поведінки внаслідок вживання психостимуляторів», раніше неодноразово судимий за скоєння аналогічних злочинів та призначив достатнє покарання для перевиховання та виправлення ОСОБА_9 , попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст.12 КК України, вчинений злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо зміни оскаржуваного вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_9 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при визначенні остаточної міри покарання, є слушними.
При цьому, призначаючи остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначаючи покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2016 року, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.
На думку колегії суддів, в порушення вказаних положень при призначенні покарання ОСОБА_9 , суд застосував правило часткового складання покарань та призначив остаточно ОСОБА_9 покарання, розмір якого не є більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, фактично застосувавши принцип поглинання покарань.

Таким чином, вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2017 року підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року підлягає зміні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 змінити в частині призначення покарання ОСОБА_9 .
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року, більш суворим, вважати ОСОБА_9 засудженим до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою з моменту вручення їм копії ухвали.

Судді: