Справа № 445/2458/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороняки Золочівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України, -
ОСОБА_4 , 23.11.2015 року, в період часу з 09.30 години по 13.00 годину, знаходячись по місцю проживання у багатоквартирному житловому будинку в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке виразилося в тому, що він, безпричинно пристав до сімї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підійшовши до їх житлової квартири АДРЕСА_2 , почав руками гримати у вхідні двері, виражався в їх сторону нецензурною лайкою, обзивав непристойними словами, погрожував фізичною розправою. Після цього ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, на зауваження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не реагував, а умисно наніс один удар рукою в праве передпліччя руки ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді одного синця на правій руці, який згідно висновку судово-медичного експерта № 186/2015 від 26.11.2015 року, відноситься до легкого тілесного ушкодження.
На цьому своїх хуліганських дій ОСОБА_4 не припинив, а усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, силоміць вибив вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 , де зайшовши в середину, наніс декілька ударів руками по тілу ОСОБА_5 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді восьми синців на лівій руці, які згідно висновку судово-медичного експерта № 185/2015 від 26.11.2015 року, відносяться до легкого тілесного ушкодження.
На неодноразові прохання потерпілих заспокоїтися не реагував, а продовжував вчиняти хуліганські дії, погрожував фізичною розправою потерпілим.
Тикими діями, ОСОБА_4 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), тобто скоїв злочин, передбачений ст. 296 ч. 1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України не визнав. В обгрунтування своєї невинуватості пояснив, що не наносив ударів потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , натомість саме останні вибили вхідні двері та нанесли йому тілесні ушкодження. Із висновками судово-медичного експерта № 185/2015 від 26.11.2015 та № 186/2015 від 26.11.2015 року не погоджується, вважає їх сфабрикованими. З цивільним позовом не погоджується.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, його вина підтверджується наступними доказами, а саме:
- показами свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що 23.11.2015 року, він, працюючи на посаді поліцейського Золочівського ВП ГУНП у Львівській області, перебував на чергуванні у слідчо-оперативній групі і спільно із старшим слідчим ОСОБА_9 , оперуповноваженим ОСОБА_10 та інспектором ОСОБА_11 на службовому автомобілі виїхали у АДРЕСА_4 . Приїхавши на вказану адресу, вони зайшли у підїзд багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_5 , де на коридорі першого поверху знаходився ОСОБА_4 , який по зовнішньому вигляді знаходився у стані алкогольного сп`яніння, без тілесних ушкоджень. Вказав, що ОСОБА_4 був п`яний, оскільки була порушена його координація та мова, було чути різкий запах алкоголю із рота. Свідком того, як обвинувачений наносив потерпілим тілесні ушкодження він не був.
- показами свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що 23.11.2015 року біля 13.00 години, вона поверталася із магазину додому та йшла по головній дорозі, де зустріла ОСОБА_5 , одіту у хатньому одязі та лише у носках, без взуття і кликала на допомогу.
- показами потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтримали покази дані ними на досудовому слідстві.
- дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема і висновком судово-медичного експерта № 185/2015 та № 186/2015 від 26.11.2015 року.
Аналізуючи представлені суду докази та їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні ним злочину доведеною в судовому засіданні повністю.
Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст.296 КК України, оскільки він грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, чим вчинив криімінальне правопорушення, передбачене ст. 296 ч. 1 КК України.
Обставин, що помякшують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання є скоєння ОСОБА_4 злочину в стані алкогольного спяніння.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», просив звільнити його від покарання, у зв`язку з тим, що він є пенсіонером і підпадає під дію вказаного закону.
Вимогами пункту «Г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено: «Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Згідно із ст. 15 Закону України "Про амністію у 2016 році", особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» досяг пенсійного віку, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 14.06.2007 року.
З огляду на це, ОСОБА_4 підпадає під дію п. "Г" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки обвинувачений є пенсіонером, відтак підлягає звільненню від відбування основного покарання.
Обставин, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні"та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", які виключають можливість застосування даного закону відносно ОСОБА_4 судом не встановлено.
У справі потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подано цивільний позов, відповідно до вимог якого просять стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 1000 грн. моральної шкоди та в користь ОСОБА_5 3000 грн. моральної шкоди.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України у цивільному позові слід відмовити.
Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4).
Моральна шкода полягає, окрім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Враховуючи обставини справи, а також те, що потерпілі в судовому засіданні не надали суду жодних доказів в підтвердження понесення ними моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність, встановлених ст. 1167 ЦК України підстав, для відшкодування позивачам моральної шкоди, та про відмову у задоволенні позову з вищенаведених міркувань.
Судові витрати по справі відсутні та запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись п. "Г" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році",Законом України "Про застосування амністії в Україні",ст. 539 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот ) гривень 00 коп.
На підставі п. «Г» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді штрафу.
В задоволенні цивільного позову відмовити
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подання її через Золочівський районний суд Львівської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.
Суддя: ОСОБА_1