Справа № 703/359/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника потерпілого ОСОБА_8
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білозір`я Черкаського району, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня технічна, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,-
- за ч. 1 ст. 125 КК України, -
встановив:
ОСОБА_7 20 червня 2012 року близько 12 години, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , де на ґрунті особистої неприязні в ході сварки, наніс удар кулаком лівої руки у грудну клітку та кулаком правої руки у ліву сторону голови і удари ногами по ногах ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців неправильної форми, розміром 2х3 см із набряклою поверхнею фіолетово-червоного кольору в лівій скроневій області та передній поверхні верхньої і нижньої третини правої гомілки, садни в лівій надключичній області в центрі міжсоскової області, на передньо-зовнішній поверхні середньої третини правого плеча від 2 до 11 см, які відповідно до висновку експерта №333 від 21 червня 2012 року відносяться до категорії легких.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що 20 червня 2012 року він разом з дружиною та онукою поверталися із м. Сміла. В с. Залевки тільки пройшли магазин, побачили секретаря сільської ради та голову сільської ради, які повідомили їм, що на днях в сільській раді буде сесія на якій буде розглядатися питання стосовно його земельного питання. Раптом перед ними зупинився автомобіль, з нього вискочив ОСОБА_9 , ухопив його за теніску та обізвав нецензурною лайкою. ОСОБА_9 ударив його в обличчя, він почав захищатися з метою самооборони та між ними зав`язалася бійка. В подальшому ОСОБА_9 витягнув ніж. Ніяких мотивів бити ОСОБА_10 в нього не було, а ОСОБА_9 мав мотив. Сільський голова та секретар знаходилися від них метрів за 25, а потім підійшли ближче. Куди бив ОСОБА_10 не пам`ятає. В машині у ОСОБА_10 дитини не було. Його дружина викликала міліцію та заспокоювала онуку.
Разом з тим, доводи обвинуваченого про його невинуватість у вказаному кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України спростовуються зібраними, перевіреними та оціненими судом доказами під час судового провадження:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 20 червня 2012 року близько 12 години він перебував у справах в с. Залевки Смілянського району де мешкає його мати ОСОБА_11 . Побачив по дорозі Ротань, зупинився та запитав у нього, чого він ображає матір, на що ОСОБА_12 взяв свій велосипед, який вів поряд себе та штовхнув на нього, а потім вдарив його в груди. Потім ОСОБА_12 взяв насос та вдарив ним по його машині. Він сів до машини та поїхав до медпункту, а потім до міліції. Ротань був з дружиною та дитиною. Свідками бійки були також ОСОБА_13 , голова сільської ради та секретар, вони знаходилися на відстані близько 10 метрів та все бачили. Ножа в руках він не тримав;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка вказала, що 20 червня 2012 року близько 12 години вона разом з чоловіком та онукою поверталися із м. Сміла в с. Залевки. В селі зустріли голову сільської ради та секретаря. Раптом зупинився автомобіль, з нього вискочив ОСОБА_6 , схопив чоловіка та сказав, якщо будеш ображати матір відріжу тобі голову. Вдарив чоловіка правою рукою в ліву сторону голови та розбив брову. Внучка знаходилася біля чоловіка, а вона біля машини ОСОБА_10 . Чоловік тримав велосипед біля себе, потім кинув його та взяв у руки насос від нього, а ОСОБА_15 побіг та взяв ніж. Потім її чоловік поклав насос, а ОСОБА_9 ножа та між ними зав`язалася бійка, яку вискочила з двору розбороняти ОСОБА_16 . Свідками бійки були також сільський голова ОСОБА_17 та секретар сільської ради ОСОБА_18 , які знаходилися від них метрів за 25. Чоловік весь був у крові, у нього була розсічена брова близько 6 сантиметрів. Вона викликала працівників міліції, які їм сказали їхати до лікарні;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка вказала, що влітку 2012 року вона перебуваючи у себе на подвір`ї по вул. Кірова в с. Залевки, почула крик на вулиці та вийшовши з двору побачила, як ОСОБА_7 та ОСОБА_6 б`ються. Стояла жінка Ротань з онукою, долі лежав велосипед. Потім побачила у машині ОСОБА_10 дитину. По дорозі йшли голова сільської ради та секретар. Потім вона побігла до машини ОСОБА_10 та хотіла її відігнати, однак не змогла цього зробити. Коли ОСОБА_9 сів у машину, то ОСОБА_12 біг за ним з насосом в руках та почав бити по машині. Хто почав перший бійку вона не бачила та вказати не може. Вони обоє билися, сторонніх предметів у руках не було. Свідками бійки були також сільський голова та секретар, які знаходилися метрів за 5-6. ОСОБА_9 та ОСОБА_12 були тверезі;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що 20 червня 2012 року вона разом з секретарем сільської ради ОСОБА_18 йшли на обід додому. Навпроти них йшов ОСОБА_7 з дружиною та онукою. Вони зачекали їх, щоб повідомити, що на днях має відбутися сесія сільської ради на якій будуть вирішувати земельне питання ОСОБА_7 та повідомити про те, щоб вони з`явилися до сільської ради на сесію. В цей час біля них зупинився автомобіль, з нього вийшов ОСОБА_6 та підійшовши до ОСОБА_7 запитав, чому він ображає його матір. Хто перший почав бійку вказати не може, оскільки не бачила. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знаходилися від них на відстані близько 20 метрів, вони обоє були тверезі. Ножа в руках у ОСОБА_10 не було. В його автомобілі сиділа дитина;
- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що 20 червня 2012 року вона разом з головою сільської ради йшли на обід додому. Навпроти них йшов ОСОБА_7 з дружиною та онукою. Вони зачекали їх, щоб повідомити, що на днях має відбутися сесія сільської ради на якій будуть вирішувати земельне питання ОСОБА_7 та повідомити про те, щоб вони з`явилися до сільської ради на сесію. В цей час біля них зупинився автомобіль, з нього вийшов ОСОБА_6 та підійшовши до ОСОБА_7 запитав, чому він ображає його матір. Хто перший почав бійку вказати не може. Сварку перший почав ОСОБА_12 . Пізніше коли ОСОБА_9 сів у машину ОСОБА_12 взяв насос та кинув по машині. Ножа в руках у ОСОБА_10 не було;
- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_19 яка пояснила, що вона з татом ОСОБА_6 їхала в село в машині, це було влітку, потім тато зупинив автомобіль, вона бачила, як тато бився з обвинуваченим і у тата була роздерта футболка;
- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_20 , яка вказала, що влітку 2012 року, коли вона була в 4 класі, вона разом з бабою та дідом ОСОБА_12 поверталися з м. Сміла, йшли по дорозі, раптом зупинилася машина, з неї вийшов ОСОБА_6 та почав погрожувати діду та вдарив його, між ними почалася бійка, дід бив ОСОБА_10 руками. У діда була розбита брова, в ОСОБА_10 в руках було щось схоже на ніж, але він ним нічого не робив. Бійка тривала хвилин 10, чи кидав дід насос на машину вона не звернула увагу;
- даними протоколу усної заяви (повідомлення) про скоєний злочин від 20 червня 2012 року, з якого вбачається, що 20 червня 2012 року близько 12 години в с. Залевки по вул. Кірова ОСОБА_7 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_6 ;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17 червня 2016 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_17 повідомила, що може вказати напрямок свого руху з Людвіновською, напрямок руху ОСОБА_7 , його дружини та місце де зав`язалася бійка, однак показати хто і кому наносив удари не зможе, оскільки не пам`ятає;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17 червня 2016 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_18 вказала місце де виникла бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , показати та розмежувати хто кому наносив удари не змогла та повідомила, що чоловіки схопили один одного та почали штовхатися;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17 червня 2016 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_16 показала місце розташування автомобіля ОСОБА_6 , місце розташування ОСОБА_21 та її чоловіка, однак показати хто і кому наносив удари та розмежувати їх не змогла, оскільки з дня події минуло багато часу;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18 січня 2017 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 відтворив обставини отримання ним тілесних ушкоджень, зазначивши, що ОСОБА_7 штовхнув на нього свій велосипед, який він схопив двома руками та в цей час Ротань кулаком лівої руки наніс удар йому у праву сторону грудної клітки, а потім ОСОБА_7 наніс йому удар кулаком правої руки у ліву сторону голови;
- висновком експерта №05-6-01/018 від 24 січня 2017 року, проведеним за постановою слідчого, яким встановлено, що тілесні ушкодження, які малися у ОСОБА_6 , могли бути спричинена за механізмом утворення, який він повідомив під час проведення за його участю слідчого експерименту від 18 січня 2017 року.
Дії обвинуваченого кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст. 125 КК України.
В якості пом`якшуючих покарання обставин суд враховує похилий вік обвинуваченого.
Обтяжуючі покарання обставини відсутні.
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який кваліфікується як злочин невеликої тяжкості; обставини вчинення злочину а також особу ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується негативно; існування обставин які пом`якшують його покарання, та те, що він досяг пенсійного віку, і відповідно до вимог ст.ст.56, 57, 61 КК України до нього заборонено застосовувати покарання у виді громадських та виправних робіт, а тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого за умови призначення йому покарання у виді штрафу.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 постанови №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Проте моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, гідності особи, а тому при стягненні розміру моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності та справедливості. Оскільки вина ОСОБА_7 є доведеною в скоєному кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч гривень) у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вказаний розмір моральної шкоди є співмірним понесеним стражданням та психічним переживанням потерпілого ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог ст. 120 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 необхідно стягнути 1250 гривень понесених ним та документально підтверджених судових витрат.
Разом з тим, відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
З огляду на зміст ч. 2 ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Як вбачається з проведеного Верховним Судом України аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, у випадку заперечення обвинуваченого проти застосування строків щодо нього, суд проводить судовий розгляд справи в повному обсязі, за наявності відповідних підстав, визнає обвинуваченого винним у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, постановляючи обвинувальний вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч. 5 ст.74 КК України, звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.ст. 49, 106 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
Частина 5 ст.74 КК України застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК). Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись положеннями ст.49, ч. 5 ст.74, ст.106 КК України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 20 червня 2012 року вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, з дня вчинення ним кримінального правопорушення минуло понад два роки, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав, заперечував проти закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами, відтак, в силу вимог ст.49, ч. 5 ст.74, ст.106 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід звільнити від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 49, 56, 57, 61, 66, 74, 106, ч. 1 ст. 125 КК України, ст.ст.18, 120, 129, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, -
засудив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ст.ст.49, 74, 106 КК України, звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень в рахунок відшкодування судових витрат.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1