1Справа № 335/1239/18 1-кп/335/373/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року м. Запоріжжя
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого на посаді терміста прокату труб ПАТ «Запоріжсталь», не одруженого, який на утриманні має матір, 1969 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 23 червня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 до 4 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
2) 14 жовтня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України частково приєднане покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2014 року і визначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць,
3) 18 грудня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, згідно ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі,
4) 10 квітня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області частково змінено вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року і призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на 4 роки, згідно ст. 71 КК України визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, 23 червня 2017 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 7 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
29 грудня 2017 року у денний час ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, діючи умисно, повторно, знаходячись біля будинку № 21 по вул. Возз`єднання України м. Запоріжжя, придбав шляхом привласнення знайденого з кущів, зіп-пакет із речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 7-97 від 22 січня 2018 року містить у своєму складі наркотичний засіб «канабіс», маса якого в перерахунку на основу складає 8,507 грам.
Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, переніс незаконно придбаний наркотичний засіб до будинку АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав його при собі до моменту вилучення з зовнішнього лівого карману куртки в ході проведення огляду місця події 29 грудня 2017 року в період часу з 11 години 50 хвилин до 12 години 20 хвилин.
Згідно із затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів «канабіс» віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.
Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у інкримінованому йому злочину, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення кримінального правопорушення при викладених вище обставинах.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про його особу.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 злочину, який закон відносить до злочину середньої тяжкості, його наслідки, обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав провину, щиро розкаявся у вчиненому, є раніше судимий, судимість якого в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, та знову скоїв злочин, має місце реєстрації та проживання, його сімейний стан, не одружений, на утриманні має матір, 1969 року народження, матеріальне становище, працює, його стан здоров`я, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 09 січня 2018 року, поведінку обвинуваченого після скоєного злочину та під час судового розгляду кримінального провадження.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
Обставин, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України судом встановлено не було.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України, при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Частиною 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як зазначено у пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року з наступними змінами, при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і визначити їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком слід вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.
Судом встановлено, що 18 грудня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, згідно ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі. 10 квітня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області частково змінено вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року і призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на 4 роки, згідно ст. 71 КК України визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. 23 червня 2017 року ОСОБА_4 був звільнений умовно-достроково з Беленьковської виправної колонії Запорізької області, його невідбута частина покарання становить 1 рік 2 місяці 7 днів.
Беручи до уваги вище викладене, з урахуванням всіх обставин у справі, загальних засад призначення покарання, а саме законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 слід призначити покарання і призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 71 КК України, тобто до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року.
Суд вважає, що призначення такого покарання ОСОБА_4 буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов не заявлено.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
В ході судового розгляду справи встановлено, що судові витрати по справі складаються із розміру витрат на залучення експерта при проведенні експертизи 7-97 від 22 січня 2018 року загальною сумою 572 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті, документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь Держави.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набранням вироком законної сили залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 124, 349, 366-368, 369-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання по новому вироку, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року і остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.
- зіп-пакет із речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 7-97 від 22 січня 2018 року містить у своєму складі наркотичний засіб «канабіс», маса якого в перерахунку на основу складає 8,507 грам., який було упаковано в спеціальний пакет № 3924052 та переданий на відповідальне зберігання до камери збереження речових доказів Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу, залишити попереднім домашній арешт.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави судові витрати на залучення експерта при проведенні експертизи 7-97 від 22 січня 2018 року у сумі 572 (п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору і адвокату.

Суддя: ОСОБА_1