Провадження № 1-кп/331/156/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«16» лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001912 від 02.06.2016 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівське Запорізького району Запорізької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, офіційно працевлаштований в ТОВ «Агробудхолдинг» на посаді спеціаліста з маркетингу, сімейний стан не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який має судимості:
- 05.05.2006 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 680 гривень;
- 11.06.2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;
- 20.05.2009 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 356 КК України до штрафу в сумі 510 гривень;
- 21.04.2010 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2009 року змінений, призначено покарання за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна; звільнений 05.02.2016 року за відбуттям строку покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою, який раніше був засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

02 червня 2016 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на трамвайній зупинці по вул. Жуковського, 29 в м. Запоріжжі, шляхом ривку, правою рукою з рук потерпілої ОСОБА_6 відкрито викрав майно, яке належить останній, а саме, мобільний телефон "Nomi 504" вартістю 2300 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора МТС та флеш-карта об`ємом 8 Гб, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2300 гривень.
Після чого зник з місця події з викраденим майном, проте був зупинений випадковими перехожими, отже ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для вчинення злочину та мав реальну можливість розпорядитись викраденим майном.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому, кримінальному правопорушенні, повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що 02 червня 2016 року, в обідній час, перебуваючи на трамвайній зупинці громадського транспорту, біля будинку 29 по вул. Жуковського, звернув увагу на раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_7 , у якої в руках був мобільний телефон. В цей час в нього виник умисел на заволодіння телефоном потерпілої, так вибравши зручний момент, він підійшов до неї та ривком з рук потерпілої відкрито викрав телефон. Після чого побіг з місця злочину, проте в подальшому був зупинений двома чоловіками та переданий працівникам поліції. В ході огляду у нього був вилучений мобільний телефон потерпілої.

Окрім цього додав, що йому дуже соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, зобов`язався в подальшому не вчиняти подібні дії.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд даного кримінального провадження без її участі, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має у зв`язку із поверненням їй викраденого майна, покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду (т. 2, а.п. 7-9).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 має судимості за вчинення корисливих злочинів, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинив тяжкий злочин, не одружений, дітей на утриманні не має, проживає однією сім`єю разом із своєю родиною. За час розгляду даного провадження в суді своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення та перевиховання. Так, після звільнення обвинуваченого з під варти та заміні останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт (т. 1, а.п. 102-105), обвинувачений ОСОБА_4 умови запобіжного заходу не порушував, нового злочину не вчинив, офіційно працевлаштувався до інвестиційно-будівельної компанії ТОВ «Агробудхолдинг» на посаду спеціаліста з маркетингу, у зв`язку з чим має стабільне джерело доходу (т. 2, а.п. 38), за місцем проживання характеризується виключно з позитивного боку, про що свідчить характеристика та колективне звернення сусідів та односельців обвинуваченого (т. 1, а.п. 179-180), на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває (т. 1, а.п. 110-111).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину, усунув заподіяну шкоду шляхом повернення викраденого майна, у зв`язку з чим реальних матеріальних збитків потерпілій не завдано, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, беручи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків та не завдало реальних матеріальних збитків, оскільки викрадене майно повернуто власнику, думку потерпілої, яка вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК України, без реального відбування покарання, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування, призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час його затримання та тримання під вартою з 03.06.2016 року по 31.05.2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази:
- мобільний телефон "Nomi 504", сім-карта оператора МТС та флеш-карта об`ємом 8 Гб, які переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 залишити у законного власника за належністю ( т. 1, а.п. 131-132).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1