Провадження №1-кп/761/1601/2017
В И Р О К
іменем України
09 жовтня 2017 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0002481 від 1 березня 2017 року,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Світлово, Каховського району, Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), при наступних обставинах:

Так, 1 березня 2017 року о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на автостанції «Київ», яка розташована по вул. С.Петлюри, 32, в м. Києві, знаходячись біля кафе «Шашлична», яке розміщене на території автостанції помітив раніше не знайомого йому ОСОБА_5 , який стояв неподалік із сумкою одягнутою через плече, в якій було видно грошові кошти. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які належать ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів,які належать ОСОБА_5 , ОСОБА_4 1 березня 2017 року,о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи на автостанції «Київ», яка розташована по вул. С.Петлюри, 32, в м.Києві, скориставшись тим,що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, підійшов до ОСОБА_5 з правої сторони та почав вдавати, що він знайомий із ОСОБА_6 , при цьому почав його обіймати. Скориставшись розгубленістю ОСОБА_5 , ОСОБА_4 таємно викрав грошові кошти з сумки, яка була одягнена через плече у Мельника, у сумі 2050 гривень, купюрами номіналом по 50 грн.

Після цього з викраденим чужим майном ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засідання свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив, що він 1 березня 2017 року перебував на автостанції «Київ» по вул. С.Петлюри в м.Києві, де познайомився з раніше невідомим ОСОБА_5 , який перебував у нетверезому стані. У ОСОБА_5 з собою була сумка, яка була одягнена через плече та було видно,що в ній знаходяться грошові кошти. Побачивши грошові кошти, у нього виник умисел на їх таємне викрадення. З метою викрадення грошових коштів, він обіймав ОСОБА_5 , грошові кошти випали з сумки, він непомітно для ОСОБА_5 підібрав їх та пішов з міста вчинення злочину. Неподалік кафе «Шашлична» його зупинили працівники поліції, яким він добровільно видав викрадені у потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти, сума яких складала 2050 грн., та повідомив про вчинення ним крадіжки грошових коштів, які в подальшому були повернуті потерпілому ОСОБА_5 у повному обсязі. В скоєному щиросердно кається.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому ці його дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини та щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який є не судимим в силу ст.89 КК України, задовільно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не

встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання в межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 185 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає покарання у вигляді штрафу.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1