Справа № 183/4619/17
№ 1-кп/183/934/17
В И Р О К
іменем України
22 вересня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000527 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Константинівка, Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , кулеметника розвідувального десантного взводу 3 парашутно-десантного батальйону, розлученого, з неповною середньою освітою, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
10 березня 2015 року наказом № 61 командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , рядового ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, присвоєно військове звання «солдат», та призначено на посаду кулеметника розвідувального десантного взводу 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_4 будучі військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9,11,12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Згідно вимог ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ зі змінами, визначено особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В період з 10 квітня 2015 року солдат ОСОБА_4 перебував на лікуванні в військовій частині НОМЕР_2 та 12 травня 2015 року, після проходження лікування повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 , та приступити до виконання своїх службових обов`язків.
Однак, 12 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу військової частини НОМЕР_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав, та про своє місцезнаходження орган військового чи цивільного управління не повідомляв, до 07 листопада 2015 року коли солдат ОСОБА_4 потрапив на лікування до центральної районної лікарні АДРЕСА_3 , внаслідок чого злочин було припинено.
Таким чином, 12 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу, військової частини НОМЕР_2 , до військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин та незаконно перебував за межами розташування військової частини, в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно з 10 квітня 2015 року він знаходився на лікуванні у госпіталі, звідки поїхав додому за медичними документами, і повинен був з`явитися до військової частини 12 травня 2015 року, однак під час перебування вдома померла його мати і оскільки у нього не було грошей на її поховання, то він узяв їх у борг, які потрібно було віддавати. У зв`язку з чим, він поїхав на заробітки, де отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких йому ампутували пальці спочатку правої стопи, а потім і лівої та йому було проведено ряд операціїй. Після лікування, він самостійно з`явився до прокуратури Дніпропетровського гарнізону, після чого його направили до військової частини для проведення судово-медичної експертизи після, якої його визнано непридатним до військової служби. У скоєному щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що за місцем служби він характеризується негативно (а.п.28), скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.

Однак, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, має незадовільний стан здоров`я (а.п.21,22,23,24,25,26).

Щире каяття ОСОБА_4 та з`явлення зі зізнанням визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_4 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1