Справа № 464/8362/16-к
пр.№ 1-в/464/486/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.12.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання захисника ОСОБА_4 про застосування до засудженого ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році»,
встановив:
05.12.2017 року захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування до засудженого ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році». В обгрунтування клопотання посилається на те, що засуджений ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбуття покарання на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки засуджений за вчинення злочину середньої тяжкості та має матір старше 70-ти років, а інших працездатних дітей у його матері немає.

Захисник та засуджений у судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задоволити.

Прокурор заперечила проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність підстав для застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2016 році».

Допитаний під час розгляду клопотання свідок ОСОБА_5 показав суду, що є братом засудженого ОСОБА_5 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_6 , 1934 р.н., та являється інвалідом ІІ групи. Всього у матері ОСОБА_6 було дванадцять дітей, однак семеро з них вже померли, а інші проживають окремо від матері.

Заслухавши думку прокурора, захисника та засудженого, допитавши свідка, суд встановив наступне.

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 12.01.2017 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, та призначено покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.05.2017 року вирок Сихівського районного суду м.Львова від 12.01.2017 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_5 та його адвоката ОСОБА_7 без задоволення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2017 року вирок Сихівського районного суду м.Львова від 12.01.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11.05.2017 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін, а касаційну скаргу захисника без задоволення.

Відповідно до п.є) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбуття покарання у виді позбавленняволі на певний строк підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Як вбачається із вироку Сихівського районного суду м.Львова від 12.01.2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.296 КК України, тобто за умисний злочин середньої тяжкості.

Із долученого до матеріалів кримінального провадження листа Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області №79 від 18.05.2017 (а.с.140) вбачається, що матір засудженого ОСОБА_6 , 1934 року народження, проживає разом із двома іншими синами, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а засуджений ОСОБА_5 лише приїжджає додому до матері та допомагає останній коштами для проживання.

Згідно листа Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області 3130 від 11.09.2017 на території Верхньовисоцької сільської ради проживає ОСОБА_10 , 1934 р.н., по АДРЕСА_1 , із сином ОСОБА_5 інвалідом ІІ групи. На даний час інші працездатні діти з нею не проживають, ОСОБА_5 допомагає по утриманню матері фінансово та своєю працею.

Із показань свідка ОСОБА_5 судом встановлено, що у матері засудженого є, крім засудженого, інші працездатні діти, які разом з нею не проживають.

Враховуючи передбачену п. «є» ст.1 норму Закону України «Про амністію у 2016 році», згідно якої амністія може бути застосована до осіб, які мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей, та відсутність у зазначеній нормі вказівки, що інші працездатні діти мають проживати разом із цими батьками, враховуючи також наявність у матері засудженого ОСОБА_6 інших працездатних дітей (зокрема ОСОБА_11 ), суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_12 Закону України «Про амністію у 2016 році». З урахуванням наведеного у задоволенні клопотання захисника слід відмовити за безпідставністю.

На підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про застосування до засудженого ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення, можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1