Справа № 200/6089/18
Провадження № 1-кс/200/4083/18
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого по кримінальному провадженню №0000062 від 11.08.2017 року за ч.2 ст.307 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

04.04.2018 року старший слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням, в якому прохає накласти арешт на майно, яке було вилучено 28.03.2018 року в ході обшуку в автомобілі «HYUNDAI COUPE», р.н НОМЕР_1 (польської реєстрації).

В обґрунтування клопотання зазначив наступне. СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000062 від 11.08.2017 року за ч.2 ст.307 КК України.

Встановлено, що 11.08.2017 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 надійшла інформація від начальника УПН ГУНП в Дніпропетровській області про діяльність групи осіб, які на території м. Дніпро та Дніпропетровської області, займаються незаконним виготовлення, зберіганням психотропної речовини «метамфетамін», з метою подальшого збуту, а саме: гр. « ОСОБА_5 виготовляє психотропну речовину «метамфетамін» для гр. ОСОБА_6 , який в подальшому надає її для подальшої реалізації гр. ОСОБА_7 , який в свою чергу збуває психотропну речовину «метамфетамін» наркозалежним особам, а також надає вказану психотропну речовину «метамфетамін», для подальшої реалізації гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та іншим особам, котрі встановлені.

Також, 11.08.2017 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 надійшла інформація від начальника УПН ГУНП в Дніпропетровській області про діяльність групи осіб, які на території м. Дніпро та Дніпропетровської області, займаються незаконним виготовлення, зберіганням психотропної речовини «метамфетамін», з метою подальшого збуту, а саме: гр. ОСОБА_12 виготовляє психотропну речовину «метамфетамін» для гр. ОСОБА_6 , який в подальшому надає її для подальшої реалізації гр. ОСОБА_7 , який в свою чергу збуває психотропну речовину «метамфетамін» наркозалежним особам, а також надає вказану психотропну речовину «метамфетамін», для подальшої реалізації гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та іншим особам, котрі встановлені.

В ході досудового розслідування, проведено слідчі (розшукові) дії направлені на встановлення злочинного угрупування осіб які на території м. Дніпро та Дніпропетровської області, займаються незаконним виготовлення, зберіганням психотропної речовини «метамфетамін», з метою подальшого збуту, а саме: гр. « ОСОБА_5 виготовляє психотропну речовину «метамфетамін» для гр. ОСОБА_6 , який в подальшому надає її для подальшої реалізації гр. ОСОБА_7 , який в свою чергу збуває психотропну речовину «метамфетамін» наркозалежним особам, а також надає вказану психотропну речовину «метамфетамін», для подальшої реалізації гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та іншим особам, котрі встановлені.

Під час проведення заходів, оперативними співробітниками УПН ГУНП в Дніпропетровській області в порядку ст.ст. 36 та 40 КПК України направлено доручення, в ході виконання якого встановлено причетність до вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який входить до злочинного угрупування пов`язаного з незаконним обігом психотропних речовин, який причетний до вищевказаного кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_13 , за місцем свого проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно виготовляє психотропну речовину «метамфетамін», з метою її подальшого збуту на території м. Дніпро і Дніпропетровської області, через учасників злочинної групи та безпосередньо наркозалежним особам, та перевозить її на автомобілі марки «HYUNDAI COUPE», р.н НОМЕР_1 .

Згідно довідки Дніпропетровської митниці ДФС щодо перетину митного контролю України транспортним засобом «HYUNDAI COUPE», р.н НОМЕР_1 (польської реєстрації), останній ввезено на митну територію України 03.07.2017 року, в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС громадянином GUMANIUC IURI ( АДРЕСА_2 ) у митному режимі «тимчасове ввезення», терміном до 1 року.

28.03.2018 року слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська, було проведено обшук в автомобілі «HYUNDAI COUPE», р.н НОМЕР_1 (польської реєстрації), ввезено на митну територію України 03.07.2017 року, в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС громадянином GUMANIUC IURI ( АДРЕСА_2 ) у митному режимі «тимчасове ввезення», термін до 1 року, а також за адресою м. Новомосковськ вул. Красний кут 3.

Автомобіль «HYUNDAI COUPE», р.н НОМЕР_1 (польської реєстрації), карта «Укрсиббанк» НОМЕР_2 , сім.карта «Київстар» НОМЕР_3 , мобільний телефон «Ксіомі» , імей НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , скреч картка оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 , ноутбук «Asus», модель Х54С, ВСNOASB008950A, мобільний телефон Prestigio імей НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «Флай», пластикова кратка з № НОМЕР_8 . картка приватбанку НОМЕР_9 , сімкартка київстар НОМЕР_10 , скретч картка НОМЕР_11 , грошові кошти 100 гривень: МД1612276, 50 гривень УМ6095494. 20 гривень ЛБ 8665850, 5 гривень УА 9275718, які були вилучені в ході обшуку 28.03.2018 року були визнані речовими доказом у кримінальному провадженні постановою від 28.03.2018 року.

З метою забезпечення можливості конфіскації майна у вказаному кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладанні арешту, яке було вилучено 28.03.2018 року за місцем мешкання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в автомобілі «HYUNDAI COUPE», р.н НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.03.2018 року ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Дане клопотання надіслано слідчим до суду 29.03.2018 року засобами поштового зв`язку.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Клопотання слідчого подано у строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України та відповідає вимогам, встановленим ст.171 КПК України.
Відповідно до ст.172 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Вирішуючи дане клопотання виходжу з того, що досудове розслідування здійснюється за ч.2 ст.307 КК України, фабула якої передбачає кримінальне переслідування осіб за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, з відповідними кваліфікуючими ознаками.

Вилучене у ОСОБА_13 майно у виді засобів зв`язку, комп`ютерної техніки, електронних та магнітних носіїв інформації, банківських карток, не містить на собі слідів злочину та не є знаряддями злочину.

Віднесення вилученого у ОСОБА_13 майна до такого, яке може бути конфісковано у підозрюваного за санкцією ч.2 ст.307 КК України, також викликає сумнів у слідчого судді, оскільки автомобіль «HYUNDAI COUPE», р.н НОМЕР_1 ОСОБА_13 не належить, а походження вилучених речей та банківських карток не встановлено.

Окрім цього ухвалою слідчого судді Дніпропетровсього районного суду Дніпропетровської області від 14.03.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «HYUNDAI COUPE», р.н НОМЕР_1 , з метою відшукання та вилучення, зокрема, грошових коштів, отриманих в результаті злочинної діяльності, мобільних телефонів, за допомогою котрих останній організовує діяльність, пов`язану із незаконним збутом психотропної речовини «метамфетамін».

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, тимчасово вилученим майном є банківські картки та сім-картки операторів мобільного зв`язку, автомобіль, не належний підозрюваному, оскільки слідчим суддею було надано дозвіл на вилучення в ході обшуку мобільних телефонів та грошових коштів.

Постанова слідчого від 28.03.2018 року про визнання тимчасово вилученого майна речовими доказами не містить жодного аргументування на предмет наявності у вилученого майна ознак, передбачених ст.98 КПК України, відтак не вважаю прийнятними доводи слідчого в частині віднесення вилученого майна до речових доказів та необхідність у зв`язку з цим, обтяження такого майна арештом, з метою забезпечення його схоронності.

В частині можливості конфіскації сім-карток та банківських карток, власники яких не встановлені, вважаю клопотання слідчого необґрунтованим, так як сім-картки не представляють цінності і банківські картки, які є лише інструментом отримання банківських послуг.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою , а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому, у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом указано про те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

Враховуючи викладене, не вбачаю підстав для задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

В клопотанні старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000062 від 11.08.2017 року за ч.2 ст.307 КК України про накладення арешту відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1