Код суду 233 Справа № 233/3338/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000141 від 24 квітня 2017 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, інваліда 3 групи, розлученої, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_5 24 квітня 2017 року, приблизно о 14.00 год., керуючи належним їй технічно справним автомобілем марки «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Бахмутської м. Костянтинівка Донецької області з боку центрального ринку в напрямку вул. Б.Котельникових, діючи в порушення вимог п.п. 10.1, 12.1 Правил порожнього руху України (які регламентують: 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення дорожньо-транспортної події, не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну швидкість свого руху, не впоралася з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого напроти будинку № 104 по вул. Бахмутській виїхала за межі проїжджої частини праворуч, де скоїла наїзд на перешкоду - цегляну споруду зупинки громадського транспорту. В момент наїзду на перешкоду, автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , контактував передньою частиною кузова.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , яка перебувала на задньому сидінні, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струс головного мозку, забиті рани в області чола, рвана рана нижньої третини правого передпліччя, відкритий багатоосколковий внутрішньосуглобовий перелом дистального епіфіза променевої кістки правого передпліччя зі зміщенням, закритий перелом середньої третини лівого плеча, закритий перелом обох кісток лівого передпліччя, закритий перелом обох кісток середньої третини правої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що вимагають для свого лікування строк понад 21 день.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , яка перебувала на задньому сидінні, отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку, закритий черезмищелковий перелом правої плечової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що вимагають для свого лікування строк понад 21 день,
Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення за цим вироком визнала повністю та пояснила, що 24 квітня 2017 року приблизно о 14 годині вона керувала належним їй автомобілем марки Хундай, рухаючись по вул. Бахмутській з боку Центрального ринку в напрямку залізничного вокзалу зі швидкістю близько 50 км/год. На задньому сидінні в якості пасажирів перебували ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_8 . Так як асфальтове покриття було мокрим, то на повороті її автомобіль втратив керованість і їй не вдалося стабілізувати рух автомобіля, внаслідок чого сталося зіткнення лівою стороною автомобіля із цеглягою спорудою зупинки. Внаслідок ДТП вона та пасажири ОСОБА_4 і ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження. Не заперечувала, що до ДТП призвели її дії. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердила повністю. У скоєному щиро розкаялася та просила її суворо не карати. Просила застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році», так як вона має на утриманні малолітню дитину і не позбавлена батьківських прав.
Оскільки учасники судового провадження, у т.ч. обвинувачена ОСОБА_5 , вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України, так як вона будучи особою, яка керує транспортним засобом, своїми необережними діями порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченої, обставину, що пом`якшує покарання.

ОСОБА_5 раніше не судима; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за місцем проживання позитивно; є інвалідом 3 групи; має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у скоєному щиро розкаялася.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття в скоєному.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, приходячи при цьому до переконання, що її виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, висновку органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про застосування до неї п.в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просила звільнити її від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом вона не позбавлена батьківських прав відносно дитини, якій не виповнилося 18 років.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.1 п.в) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст.1 п.в) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» не позбавлена батьківських прав щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 амністії, передбачених ч.4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання. Наслідки застосування амністії обвинуваченій роз`яснені і вона наполягала на її застосуванні.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати (проведення судових експертиз) слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_10 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 5100 грн.) без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 5100 грн.) на підставі ст.1 п.в) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженій ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов не заявлений.

Стягнути з засудженої ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави у відшкодування втрат на залучення експертів (проведення судових експертиз: № 2/19-111 від 31 травня 2017 року, - 988,70 грн.; № 2/19-112 від 31 травня 2017 року, - 988,70 грн.) 1977 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят сім) грн. 40 коп.

Речові докази по справі вважати повернутими за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя