Справа № 308/962/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.10.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001588 від 27.11.2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, що не працює, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
26.11.2016 року, о 18.30 год., ОСОБА_4 , будучи водієм автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 словацької реєстрації та рухаючись на вказаному автомобілі на відрізку автодороги Київ-Чоп в с. Тийглаш у напрямку з м. Ужгород до м. Чоп, не врахував дорожню обстановку та не обравши в зв`язку з цим безпечну швидкість та порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: пункт 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечною для інших учасників руху об`їзду перешкоди; пункт 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; пункт 1.10. «безпечна швидкість» швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; пункт 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год., в результаті чого, не дотримавшись вище вказаних пунктів правил дорожнього руху, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини, де допустив зіткнення з огорожею будинку АДРЕСА_2 . Внаслідок вказаної ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , з діагнозом «Політравма. Забій грудної клітини. Рвані рани лівої сідниці та в/3 лівого стегна. Перелом лівої стегнової кістки в с/3 зі зміщенням. Травматичний шок ІІ-ІІІ ступеню» з місця події доставлений в ЦМКЛ м. Ужгород, де помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно 26.11.2016 року, в с. Тийглаш Ужгородського району, він, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги, де допустив зіткнення з огорожею одного з будинку, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких у подальшому помер у лікарні.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений правильно зрозумів зміст скоєного, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу. При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він дав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України по кваліфікуючій ознаці порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є молодим за віком, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає визнання своєї вини, щире каяття, вчинення злочину вперше та сприяння у розкритті злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

На підставі викладеного та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також характер допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, зокрема, те, що склад злочину за ч. 2 ст. 286 КК України передбачає необережну форму вини щодо наслідків, які настали, у вигляді спричинення смерті потерпілого, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, з урахуванням позиції потерпілого ОСОБА_6 , суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Обвинувачений та захисник в даному судовому засіданні заявили клопотання про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», мотивуючи його тим, що він вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким, має трьох неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківських прав.
Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».
Потерпілий в судовому засіданні також не заперечив проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).
За приписами ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017 року, необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» має трьох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно яких не позбавлений батьківських прав, дав згоду на застосування до нього амністії, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не вбачається.
Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.

Процесуальні витрати за проведення у даному кримінальному провадженні експертиз (автотехнічної та технічного стану автомобіля), що становлять 2380,00 грн., в ході досудового розслідування відшкодовано ОСОБА_4 в повному обсязі.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, ст. 86 КК України, ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (роки) роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (роки) роки на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.

Речовий доказ: автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з НОМЕР_1 , що залишено на майданчику тимчасового тримання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для зберігання до вирішення питання по суті в суді повернути власнику або його представнику за довіреністю.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1