Справа № 333/7775/17
Провадження № 1-кп/333/198/18
В И Р О К
Іменем України
16 січня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0003463 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сосновка, Львівської області, громадянина України, українця, освіта - середня, офіційно не працюючого, холостого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22.12.2003 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

-14.07.2004 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

-10.02.2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 15.04.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст.ст. 71, 72 КК України до 2 років 3 місяці позбавлення волі;

- 08.09.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт;

- 05.05.2017 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу у вигляді 850 гривень 00 копійок;

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
23.08.2017 року, в період часу з 10 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин, ОСОБА_5 спільно з невстановленою досудовим розслідування особою, знаходився поблизу дачної ділянки АДРЕСА_2 . В цей момент у ОСОБА_5 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, поєднаного з проникненням в інше володіння. Обравши вищевказану дачну ділянку об`єктом вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, із корисливих мотивів, упевнившись у відсутності можливих свідків - очевидців, переконавшись, що їх дії носять таємний характер, шляхом злому елементів металевих воріт за допомогою заздалегідь заготовлених інструментів, проникли на територію дачної ділянки АДРЕСА_3 , звідки, шляхом демонтажу за допомогою заздалегідь заготовлених інструментів викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме: металевий мангал, вартістю 400 гривень 00 копійок; металеві труби, 30x15 мм, у кількості 80 штук, вартістю 20 гривень 00 копійок за одну одиницю, загальною вартістю 1600 гривень 00 копійок; металеві секції паркану у кількості 6 штук, вартістю 150 гривень 00 копійок за одну одиницю, загальною вартістю 900 гривень 00 копійок; металеву драбину, висотою 3 метри, вартістю 300 грн. 00 коп.; арматура, вагою 25 кілограмів, вартістю 200 гривень 00 копійок.

Після цього, ОСОБА_5 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, завантаживши викрадене майно в автомобіль ГАЗ 3302 СПГ в кузові синього кольору, держномер НОМЕР_1 , зникли з місця вчинення кримінального правопорушення та прослідували до промислової станції, яка розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 8, де продали викрадені металеві вироби за грошові кошти в розмірі 700 гривень 00 копійок, завдавши при цьому матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 3400 грн. 00 коп. Грошові кошти, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа витратили на особисті потреби.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що 23.08.2017 року, близька 10 години ранку, він зустрівся з приятелем. Разом з ним, проходячи біля дачної ділянки, вирішили проникнути на її територію. Проникнувши на територію, вони викрали металевий мангал, металеві труби, металеві секції паркану, металеву драбину, арматуру. Після цього, викрадене майно здали, а отримані кошти витратили на особисті потреби. В подальшому вказане майно він викупив за власні кошти та повернув потерпілому. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, на підставі ст. 325 КПК України, прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду справи у відсутність потерпілого.

У судовому засіданні оголошені документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останнього.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особистість останнього, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав провину і розкаявся у скоєному, раніше судимий, за місце проживання характеризується задовільно. Крім того, обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв встановленню істини у справі. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних про його особу, ставлення до скоєного, поведінки після скоєного злочину, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання, не пов`язане з позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить. Обвинувачений є працездатним, може бути суспільно корисним.

При цьому, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадження відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироку законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід особисте зобов`язання.
Речові докази:
-металева рама та металеві секції, мангал, драбину, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити потерпілому ОСОБА_7 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1