Справа №464/196/18
пр № 1-кп/464/150/18
У Х В А Л А
26 лютого 2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувального акту у кримінальному у провадженні №0003416 від 15.10.2017 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в:
у провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 11січня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10 березня 2018 року.

У засіданні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки такий закінчується 10 березня 2018 року та на даний час не відпали жодні з підстав, які були на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений заперечили проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 в виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який слід обрати обвинуваченому, поза як жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставини, на які посилається прокурор дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обвинувачується, у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КК України, щодо якого відсутні позитивні характеристики, у якого немає стабільних соціальних зв`язків, зокрема, відсутня сім`я, відсутні постійний доход, після реального відбуття покарання за вироком Франківського районного суду від 21.01.14р. обвинувачений підозрюється у вчинені ще кількох тяжких злочинів, а також враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КК України, в виді позбавлення волі на строк до 10 років, та свідчать, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, також вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити вплив на потерпілу, свідків. Тому для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки, інтереси потерпілої та задля попередження злочинності, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців (60 діб), тобто до 26 квітня 2018 року, включно та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, оцінена судом у сукупності із іншими обставинами, однак такі дані не є достатніми для переконання щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту, а тому у їх клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:
клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою строком, що не перевищує двох місяців, тобто до 26 квітня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий