Справа № 752/1684/16-к
Провадження №: 1-кп/752/108/17
18.10.2017 р. м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває вищевказане кримінальне провадження
Ухвалою суду від 22.08.2017 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено строк дії існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 60 діб, тобто до 21.10.2017 року включно.
Враховуючи викладене вище, оскільки закінчити судове слідство по справі не вбачається можливим в період граничнного строку дії обраного відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор просив продовжити ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник заперечив та просив змінити його підзахисному міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином, вчиненим у сфері обігу психотропних речовин проти здоров`я населення, по даному провадженню не закінчено судове слідство, не допитаний обвинувачений, свідки, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не перебуваючи під вартою може ухилятись від суду, впливати на свідків, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Оскільки строк дії існуючого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 21.10.2017 року, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність у клопотанні захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити та обвинуваченому ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін і вважати продовженою строком до 60 діб.
Керуючись ст.ст. 331, 369-372 суд, -
У клопотанні захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін та продовжити до 16.12.2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя