Справа № 539/250/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року м. Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування арешту з майна, мотивуючи тим, що в липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до реєстраційної служби та отримала Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію обтяження, з якого їй стало відомо про те, що на належну їй на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 було накладено арешт в рамках розслідування кримінальної справи №02640043 відносно її чоловіка ОСОБА_4 . Підставою виникнення обтяження в вигляді арешту стало повідомлення, серія та номер 077 виданого 30.10.2002 року прокуратурою Чорнухинського району. При зверненні до Чорнухинського відділу Лубенської місцевої прокуратури виявилося, що там відсутні відомості про накладення арешту на дану квартиру, яка належить їй. Згідно постанови прокурора Чорнухинського району про закриття кримінальної справи від 07.02.2005 року, кримінальну справу №02640043 (в рамках якої було накладено арешт на її квартиру ) стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 закрито за відсутністю складу злочину, арешт накладений на майно ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 знято. Їй не зрозуміло на якій правовій підставі було накладено арешт на квартиру належну лише їй на праві власності, оскільки її до кримінальної відповідальності ніхто і ніколи не притягував, вона не була фігурантом у кримінальній справі № 02640043, дана квартира не є спільною сумісною власністю подружжя. Прокуратура Чорнухинського району, за поданням якої і було накладено арешт, письмово зазначила про те, що у них не має ніякої інформації про накладення арешту на належну їй на праві власності квартиру, та вони не можуть зняти арешт з квартири і це питання щодо зняття накладеного арешту може вирішити лише суд.

На підставі викладеного, заявник прохає суд зняти арешт з належної ОСОБА_2 на праві власності квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 31.01.2018 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна визначено до розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Дослідивши подану заяву, вважаю, що у відкритті провадження за заявою належить відмовити, в зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Кримінального процесуального Кодексу України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що накладення арешту на майно ОСОБА_2 приймалося в порядку КПК України 1960 року і питання щодо скасування арешту повинно було вирішуватись за правилами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 126 КПК України 1960 року зазначає, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Таким чином, нормами Кримінально-процесуального Кодексу України від 28.12.1960 року, передбачено прямий обов`язок слідчого щодо вирішення питання про зняття арешту з майна, у той час як слідчий суддя не наділений повноваженнями вирішувати зазначене питання.

Вирішення заяви представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна по суті заявлених вимог не є можливим слідчим суддею, оскільки це не може мати місце на стадії досудового розслідування і є порушенням вимог кримінального закону.

Ст. 303 КПК України передбачено вичерпний рішень, дій чи бездіяльності конкретних посадових осіб - прокурора чи слідчого, які можуть бути оскаржені до слідчого судді, а також підстав з яких ця скарга може бути подана.

Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, вирішуючи питання про можливість відкриття в порядку ст. 304 КПК України провадження за заявою представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, який був накладений в порядку КПК України 1960 року, суд вважає за необхідне у відкритті провадження за заявою представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна відмовити.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 1 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03 червня 2016 року за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Кримінальний процесуальний кодекс України від 13 квітня 2012 року набрав чинності 19 листопада 2012 року.

Процесуальне рішення стосовно квартири ОСОБА_2 ухвалене за дії Кримінального процесуального кодексу України 1960 року.

Отже, усі питання щодо скасування обмежень на майно, що належить особі, яка не є (не була) учасником кримінального провадження мають бути розглянуті відповідно до положень того закону, який діяв на час ухвалення рішення, яким, на думку особи, порушено (обмежено) її право власності.

Кримінальним процесуальним кодексом України 1960 року не передбачена процедура розгляду судом заяв про звільнення майна з-під арешту, поданих особами, які не є учасниками кримінального провадження та вважають себе власниками арештованого майна.

За таких обставин необхідно керуватися правовими висновками, наведеними у постанові ВСУ №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, а також роз`ясненнями наданими Пленумом Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за заявою представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1