Справа №: 398/1070/17
провадження №: 1-кп/398/374/17
ВИРОК
Іменем України
"19" грудня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія кримінальне провадження №0001037, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 грудня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такий, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане з проникненням у інше приміщення, за наступних обставин.
В другій декаді грудня 2016 р., точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи у підвальному приміщенні, яке знаходиться під багатоквартирним будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи настання їх наслідків, скориставшись відсутністю уваги з боку мешканців будинку, проник до комірки підвального приміщення, звідки таємно викрав чотири рулони руберойду, довжиною 10 м та шириною 1 м кожен, що належать ОСОБА_5 . Вартість одного рулону руберойду становить 93 грн. 89 коп., загальна вартість викраденого майна становить 375 грн. 56 коп. З викраденим з місця події ОСОБА_4 зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
Суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів вчинення злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Суд переконався, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, і також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати зазначені обставини в апеляційному порядку.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Він підтвердив наведені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення злочину. Зокрема, пояснив, що в середині грудня 2016 року зайшовши до підвалу сусіднього під`їзду будинку в якому проживає, в комірці побачив рулони руберойду. Через тиждень, ввечері, повернувся, переліз через огорожу комірки та забрав їх. Всього забрав чотири рулони. Кому належав руберойд він не знав, оскільки такі комірки є до кожної квартири будинку. Руберойд продав незнайомій людині по 100 грн. кожен. Рулони руберойду перевозив на машині. На даний час він відшкодував завдану потерпілій шкоду.
Від потерпілої надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій зазначено, що вона погоджується не досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, які нею не оспорюються, цивільний позов заявляти не буде.
Проаналізувавши викладене, враховуючи, що учасниками процесу фактичні обставини справи не оспорювались, зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставились, суд в силу ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та є належними, достовірними, допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд визнає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині доведена повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує висновки досудової доповіді, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, а також той факт, що обвинувачений не має постійної роботи, тобто стабільних джерел доходу, разом з тим - свою вину визнав повністю, в скоєному розкаявся.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодував шкоду, критично ставиться до вчиненого ним кримінально-караного діяння, не погашених та не знятих судимостей немає, проживає з братом та батьком пенсіонером, працює неофіційно на будівництві в м. Києві, є інвалідом ІІІ групи з загального захворювання, за місцем проживання скарг на нього до селищної ради не надходило.
Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, суд вважає, що йому необхідно призначити міру покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому, оскільки перевиховання і виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, то його допустимо звільнити відповідно до ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Така міра покарання відповідає вимогам ст. 50 КК України, тобто меті покарання і засадам його призначення та є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, а також є справедливою.
Суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.
На період апеляційного оскарження, суд вважає за необхідне дію раніше обраного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.
Цивільний позов під час кримінального провадження не заявлений.
Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст.ст. 124, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
До вступу вироку у законну силу ОСОБА_4 запобіжний захід залишити без змін - цілодобовий домашній арешт, який полягає в забороні ОСОБА_4 залишати квартиру АДРЕСА_3 .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1