Єдиний унікальний номер 719/311/17
Номер провадження 1-кп/719/1/18
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу
07 лютого 2018 року
м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новодністровськ, Чернівецької області клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000139 від 19.10.2017 року відносно обвинувачених:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, Херсонської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 03.04.2002 року вироком Комсомольського районного суду м. Херсон за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 13.09.2010 року вироком Євпаторійського міського суду АР Крим за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 10.02.2014 року вироком Дніпровського районного суду м. Херсон за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ольгополь, Єланецького району, Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, фактично тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 11.03.1999 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаїв за ч. 1 ст. 206, ч. 3 ст. 215-3 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; 05.02.2007 року вироком Ленінського районного суду м. Миколаїв за ч.1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 13.06.2012 року вироком Центрального районного суду м. Миколаїв за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 153 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років; 28.02.2013 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаїв за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Новодністровського міського суду Чернівецької області перебуває кримінальне провадження № 0000139 від 19.10.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

15 грудня 2017 року ухвалою суду обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 13 год. 00 хв. 12 лютого 2018 року без призначення обом обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

07 лютого 2018 року в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з тих підстав, що на даний час судове слідство не завершено, а ті ризики, які існували на момент застосування та продовження запобіжного заходу обвинуваченим, продовжують існувати. На думку прокурора, відсутність постійного місця проживання та реєстрації ОСОБА_5 , місця роботи та доходу, обвинувачення у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна, вчинення злочину під час незнятої і непогашеної судимості, зокрема, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_4 за місцем реєстрації свідчать в сукупності про можливість обвинувачених повторно вчинити умисні злочини, переховуватись від суду, а також уникати відповідальності шляхом впливу на свідків, потерпілого та іншого обвинуваченого з метою схилення їх до зміни показів. У зв`язку з вищенаведеним прокурор вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який немає, внаслідок чого обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 слід продовжити строки запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 07.02.2018 року ще на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважали за доцільне застосовувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Вважали, що ризики, які вказав прокурор у своєму клопотанні перестали існувати, оскільки допитані майже всі свідки, потерпілий, а свідки, яких ще потрібно допитати не можуть підтвердити обставини, викладені в обвинувальному акті саме стосовно ОСОБА_4 . На думку захисника ОСОБА_6 , доводи сторони обвинувачення щодо ризику ухилення від явки до суду взагалі є необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_5 і його захисник ОСОБА_7 також заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просили суд замінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, пояснивши, що дослідженими судом письмовими доказами підтверджується наявність постійного місця проживання ОСОБА_5 у м. Новодністровськ, а ризики, про які йдеться у клопотанні прокурора, на сьогоднішній день перестали існувати. Захисник ОСОБА_7 вважає, що свідки, які ще не допитані судом, не можуть підтвердити обставин, викладених в обвинувальному акті, а тому доводи сторони обвинувачення про вплив на свідків, потерпілого та ОСОБА_4 з огляду на проведення допиту більшості з них є необґрунтованими.

Потерпілий ОСОБА_8 стосовно продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою покладався на розсуд суду.

Суд, розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_3 , заслухавши думку сторони захисту та потерпілого ОСОБА_8 , дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

У ст. 177 КПК України визначено мету та підстави застосування запобіжних заходів, які є виключними, а ст. 178 КПК України визначено також обставини, наявність яких суд зобов`язаний оцінити при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд бере до уваги те, що вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, являться тяжким злочином, обставини, що враховувалися судом 15 грудня 2017 року при продовженні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, станом на сьогоднішній день ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали і продовжують існувати, зокрема те, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків і потерпілого, внаслідок чого підстав для застосування до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу немає.

При цьому, суд погоджується із доводи сторони обвинувачення щодо відсутності міцних соціальних зв`язків обох у м. Новодністровськ обвинувачених, оскільки згідно досліджених судом характеристик депутата міської ради відносно ОСОБА_5 , копії паспорта ОСОБА_4 , довідки про склад сім`ї за місцем реєстрації ОСОБА_4 та свідоцтв про шлюб і про народження дитини, обвинувачений ОСОБА_4 немає на своєму утриманні дітей, неодружений, зареєстрований у м. Новодністровськ незадовго до його затримання. Що стосується обвинуваченого ОСОБА_5 , то останній немає місця реєстрації, а довідка-характеристика, на яку посилається захисник як підтвердження постійного місця проживання, не свідчить про постійний характер перебування обвинуваченого у м. Новодністровськ, так як лише засвідчує факт перебування обвинуваченого у місцях позбавлення волі і певного періоду проживання у м. Новодністровськ. Однак на думку суду, даний письмовий документ не може підтверджувати наявність саме міцних соціальних зв`язків у м. Новодністровськ.

Окрім того, із наданих захисником ОСОБА_7 , свідоцтва про народження дитини ОСОБА_9 вбачається, що в графі «батько» записаний не обвинувачений, а ОСОБА_10 , натомість інших доказів на підтвердження родинних відносин із ОСОБА_9 чи перебування останнього на утриманні ОСОБА_5 стороною захисту суду надано не було.

Також, суд відхиляє доводи захисників щодо неможливості впливу обвинувачених один на одного чи недопитаних свідків, так як ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ще не давали покази суду, не висловлювали повністю свою позицію з приводу пред`явленого обвинувачення та не можуть робити висновків стосовно значення показів свідків, що ще не допитувались, для оцінки дій обвинувачених.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який не може перевищувати шістдесяти днів, слід задовольнити, з огляду на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, що в сукупності свідчать про продовження існування ризиків, які були враховані при продовженні обвинуваченим строку тримання під вартою раніше.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд вважає за неможливе визначити обвинуваченим розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 115, 176-178, 196-197, 205, 331, 369-372, 392-393, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Херсон, Херсонської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, в установі відбування покарань № 33 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області на 60 (шістдесят) діб, тобто до 13 години 30 хвилин 07 квітня 2018 року.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Ольгополь, Єланецького району, Миколаївської області, фактично тимчасово проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, в установі відбування покарань № 33 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області на 60 (шістдесят) діб, тобто до 13 години 30 хвилин 07 квітня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим негайно після її проголошення, а також іншим учасникам судового провадження та направити начальнику установи відбування покарань № 33 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ