АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 30 січня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року, відносно

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії,

який розшукується компетентними органами Італійської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених ст.ст. 56, 61, 110, 575, 577 № 4 Кримінального кодексу Італійської республіки,

за участі: прокурора захисника перекладача особи, щодо якої проводиться екстрадиційний арешт ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_12 від 22 вересня 2017 року про видачу (екстрадицію) до Італійської Республіки громадянина Грузії ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) для притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що жодних доказів на підтвердження того, що наявні підстави, які перешкоджають видачі громадянина Грузії ОСОБА_5 до Італійської Республіки, ні захисником, ні самим ОСОБА_13 на даний час не надано.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_14 та адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просять скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Автори апеляційних скарг вважають, що оскаржувана ухвала винесена з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною і необґрунтованою.
Зазначають, що слідчим суддею не враховано при прийнятті рішення той факт, що Генеральною прокуратурою України при постановленні постанови про екстрадицію мали місце поверхневе дослідження обставин, які перешкоджають видачі особи, порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування міжнародного законодавства та інші порушення прав ОСОБА_15 .
Звертають увагу також і на порушення ст. 29 КПК України, оскільки ОСОБА_14 не володіє українською мовою, а усі слідчі дії з ним проводилися без присутності перекладача.
Крім того, процесуальні документи в перекладі на грузинську мову йому не вручалися, у зв`язку з чим, на думку автора апеляційної скарги, порушено Конвенцію про захист прав людини.
Разом з тим, ОСОБА_14 та його захисник зазначають, що затримання ОСОБА_5 в аеропорту Бориспіль відбулося без участі перекладача та адвоката. Крім того, не було повідомлено консула Республіки Грузія в Україні про його затримання, чим в черговий раз порушено його право.
Посилаються автори апеляційних скарг і на те, що при вирішенні Генеральною прокуратурою України питання щодо видачі/відмови у видачі ОСОБА_5 не надано оцінки тому факту, що в 2016 році останнього було звільнено з під варти у місті Наполі, Республіка Італія по цьому епізоду інкримінованого діяння і з підстав, що ОСОБА_14 не причетний до вказаного кримінального правопорушення.
Крім того стверджують, що станом на 06 листопада 2017 року ОСОБА_14 так і не отримав рішення слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року ні грузинською мовою, ні навіть українською.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 і його захисника, які, підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні правоохоронних органів Італійської Республіки перебуває кримінальна справа за обвинуваченням громадянина Грузії ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 56, 110, 575, п. 1 ст. 61, п. 4 ст. 577 Кримінального кодексу Італійської Республіки.

Постановою № 21103/16 RG GIP, виданою 13 червня 2016 року суддею з попереднього розслідування м. Мілан, стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
10 липня 2017 року з Міністерства юстиції Італійської Республіки до Генеральної прокуратури України надійшов запит про видачу ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за вказані злочини.

04 червня 2017 року ОСОБА_5 затримано уповноваженою особою Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року до ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу.

Прокуратурою міста Києва 10 липня 2017 року з Генеральної прокуратури України отримано запит компетентного органу Італійської Республіки про видачу ОСОБА_5 , та надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року на підставі ст. 584 КК України до ОСОБА_5 застосовано екстрадиційний арешт.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року визнано наявність підстав для продовження відносно громадянина Грузії ОСОБА_5 екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі останнього компетентним органам Італійської Республіки, а саме до 07 листопада 2017 року.

Генеральною прокуратурою України 22 вересня 2017 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_5 компетентним органам Італійської республіки за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 56, 110, 575, п.1 ст. 61, п.4 ст. 577 Кримінального кодексу Італійської Республіки, оскільки у ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою м. Києва за дорученням Генерального прокурора України, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_5 щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 56, 110, 575, п. 1 ст. 61, п. 4 ст. 577 КК Італійської Республіки.
16 жовтня 2017 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просить скасувати постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_12 від 22 вересня 2017 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні вищезазначеної скарги.

Так, відповідно до ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Як вбачається з матеріалів провадження, в ході проведення екстрадиційної перевірки, обставин, які б відповідно до вимог ст. 589 КПК України, давали підстави для відмови у видачі (екстрадиції) ОСОБА_5 не встановлено.

Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_16 на території Італійської Республіки, відповідають п.п. 2, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 7, 12 ст. 115, ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.

Передбачений ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин не закінчився. Статусу біженця ОСОБА_14 не має, громадянином України не являється, відомості щодо неможливості видачі (екстрадиції) останнього за станом здоров`я, в наданих суду матеріалах відсутні, до кримінальної відповідальності на території України він не притягувався.

Що стосується посилань авторів апеляційних скарг на те, щоГенеральною прокуратурою України при постановленні постанови про екстрадицію мали місце поверхневе дослідження обставин, які перешкоджають видачі особи, порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування міжнародного законодавства та інші порушення прав ОСОБА_5 , то вони є надуманими, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, прокуратурою м. Києва за дорученням Генеральної прокуратури України досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує видачу особи запитуваній державі з дотриманням вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та КПК України.
Доводи апеляційних скарг з приводу того, що процесуальні документи в перекладі на грузинську мову ОСОБА_16 не вручалися, у зв`язку з чим, порушено Конвенцію про захист прав людини, є безпідставними, оскільки вказані твердження спростовані поясненням прокурора в судовому засіданні апеляційної інстанції, а також матеріалами провадження, в яких містяться розписки ОСОБА_5 про отримання ним процесуальних рішень в перекладі на грузинську мову.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких адвокат та ОСОБА_14 просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається і не наведені такі в апеляційних скаргах.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності підстав для скасування постанови заступника Генерального прокуратури України ОСОБА_12 від 22 вересня 2017 року про видачу (екстрадицію) громадянина Грузії ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 56, 110, 575, п. 1 ст. 61, п. 4 ст. 577 КК Італійської Республіки.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленого судом першої інстанції рішення, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 589, 590, 591 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_12 від 22 вересня 2017 року про видачу (екстрадицію) до Італійської Республіки громадянина Грузії ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) для притягнення до кримінальної відповідальності, - залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/576/2018 Категорія: ст.584 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_17 Доповідач: ОСОБА_1