ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 197/428/17
Провадження № 1-кп/210/467/17

"06" грудня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000164 від 25 березня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, громадянин України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

- 30.03.2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 190 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 30.03.2015 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 1 рік.

- 10.11.2015 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Так, ОСОБА_4 , раніше неодноразово засуджений саме: 1) 30.03.2015 вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 190 ч. 1 КК України, на підставі ст. 75 КК України, від відбуття - покарання звільнений з випробним терміном на 1 рік. 2) 28.09.2015 вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 71 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі. Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2015 відносно ОСОБА_4 в частині призначення йому покарання - скасовано та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків за ст. ст. 185 ч.2, 71, 190 ч. 1, 75 КК України на строк 2 роки 6 місяців обмеження волі.

02.12.2015 ОСОБА_4 , прибув до Широківського виправного центру Управляння Департаменту пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 75, (далі - ШВЦ № 75) розташованому у селі Водяне Широківського району Дніпропетровської області, для відбуття покарання у вигляді обмеження волі.

В цей же день 02.12.2015 ОСОБА_4 , під особистий підпис був ознайомлений з правилами відбуття покарання у вигляді обмеження волі, які передбачені ст.56 Кримінально-виконавчого кодексу України, п.2 розділу 3 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» затверджених наказом міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 та про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 390 КК України, а саме: неповернення до місця відбування покарання особи, засудженої до обмеження волі, якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.

22.03.2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся з письмовою заявою до начальника ШВЦ №75 ОСОБА_6 , про надання йому дозволу, на короткостроковий виїзд за межі установи, у зв`язку зі станом здоров`я, до Комунального закладу «Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2» Дніпропетровської обласної ради».

23.03.2017 року засудженому до обмеження волі ОСОБА_4 , на підставі наказу начальника ШВЦ №75, №144 від 23.03.2017, дозволено короткочасний виїзд за межі установи у зв`язку зі станом здоров`я до Комунального закладу «Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2» Дніпропетровської обласної ради», строком на 1 добу, з обов`язком повернення до ШВЦ № 75 24.03.2017.

Від засудженого ОСОБА_4 відібрано розписку, про ознайомлення з правилами поведінки під час короткочасного виїзду, попередження про відповідальність за їх порушення та кримінальну відповідальність за неповернення до місця відбування покарання після закінчення строку виїзду.

24.03.2017 року засуджений до обмеження волі ОСОБА_4 , в супроводі представника адміністрації ШВЦ №75 прибув до Комунального закладу «Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2» Дніпропетровської обласної ради», та маючи прямий умисел на неповернення до місця відбування покарання, після закінчення короткочасного виїзду, до місця відбування покарання, не повернувся, тобто ухилився від відбування покарання у вигляді обмеження волі.

27.03.2017 року о 20.20 годин засуджений до обмеження волі ОСОБА_4 представниками адміністрації ШВЦ №75 був виявлений за адресою: 5-й мікрорайон Зарічний, 22/51, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та 27.03.2017 року о 21.10 годин доставлений до житлової зони ШВЦ №75.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі. Надав свідчення, які за своїм змістом відповідають фактичним обставинам пред`явленого обвинувачення. Щиро розкаявся у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого діяння, просив суворо не карати.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим, сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на проведення експертиз, та які характеризують обвинуваченого.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими, та згідно з ст.ст. 85, 94 КПК України, вважає, що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 390 КК України та визнає його винним за ч. 2 ст. 390 КК України, неповернення до місця відбування покарання особи, засудженої до обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, визначається щиросердне каяття.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин, до повного відбуття покарання за попереднім вироком, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як злочин невеликої тяжкості, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем відбування покарання характеризується негативно, мав 4 стягнення, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебував і не перебуває.
Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, при цьому враховує, що обвинувачений вчинив злочин після постановлення вироку але до повного відбуття покарання, який і раніше вчиняв злочин у період відбуття покарання, за вказаних обставин, виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, тому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Суд, керуючись ст.65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.
Відповідно до вимог ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України
Відповідно до ч.1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид.
Отже, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає, необхідним застосувати ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року, згідно якого призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі, перевівши обмеження волі в позбавлення волі у співвідношенні, визначеному ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з яким одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, а саме приєднати частину невідбутого покарання, у вигляді одного місяця позбавлення волі, призначивши остаточно покарання за сукупністю вироків.

Від обвинуваченого надійшло клопотання про застосування до нього амністії, оскільки він має неповнолітню дитину і мати пенсіонерку, повністю визнає свою вину. Просив клопотання задовільнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти звільнення від відбування покарання на підставі п.п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
Відповідно до п. а ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Дослідивши матеріали кримінальної справи та клопотання, суд вважає, що ОСОБА_4 підпадає під перелік осіб визначених п. а ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки після ухвалення вироку, але до повного його відбуття, знову вчинив умисний злочин, таким чином, у клопотанні про застосування амністії слід відмовити.

Цивільний позов не заявлено. Витрати за проведення експертиз відсутні. Речові докази відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, необхідно обрати у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України та призначити покарання - у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю вироків приєднавши частково до покарання, призначеного цим вироком, невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2015 року, застосувавши правила п.п.(б) п.1 ч.1 ст. 72 КК України, у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та призначити остаточно до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді тримання під вартою і взяти його під варту негайно в залі суду
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, а саме з 06.12.2017 року.

Речові доказі відсутні.

Витрати на проведення експертизи відсутні.

Матеріали кримінального провадження № 0000164 від 25 березня 2017 року залишити при обвинувальному акті, справа № 197/428/17, пр. № 1-КП/210/467/17.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1