Справа № 509/4275/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2017 року. смт Овідіополь

Слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Косівка Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, студента ВНКЗ «Білгород - Дністровське педагогічне училище», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєні злочинів, передбачених ст.ст.121 ч.2, 127 ч.2, 146 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
З клопотання та матеріалів, які надійшли до суду вибачається, що 01.05.2017 приблизно в 21 годину 30 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на АДРЕСА_3 , вступили в попередню змову, спрямовану на викрадення та незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою отримання від нього відомостей про вчиненні іншими особами злочинів та зізнання у вчиненні ним особисто злочинів та території с. Миколаївки Овідіопольського району Одеської області.

Реалізуючи свій намір, 01.05.2017 приблизно 22 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , на автомобілі марки «BMW 524», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , прибули до будинку АДРЕСА_4 , де в цей час знаходився потерпілий ОСОБА_10 , якого викликав на вулицю ОСОБА_9 .

Відразу, як потерпілий ОСОБА_10 , вийшов на виклик на вулицю та підійшов до автомобіля, ОСОБА_8 , з метою придушення можливого опору потерпілого неправомірним діям, наніс йому один удар лівою рукою в праву частину обличчя, один удар ліктем правої руки в ліву частину тулуба та один удар правою ногою в область носа, після чого разом з ОСОБА_6 помістив ОСОБА_10 , в супереч його волі, до багажника автомобіля, зачинивши його там на запірний пристрій, обмеживши таким чином свободу вільного пересування з наміром незаконного переміщення на свій власний розсуд потерпілого ОСОБА_10 всупереч його волі, вчинивши таким чином незаконне позбавлення волі та викрадення потерпілого.

Далі, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , діючи спільно, на автомобілі марки «BMW 524», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , в багажнику якого знаходився зачиненим ОСОБА_10 , прослідували на безлюдну ділянку місцевості, розташовану неподалік прибережної зони Дністровського лиману між с. Надлиманське Овідіопольського району та с. Маяки Біляївського району Одеської області, де 01.05.2017 приблизно в 23 години 00 хвилин, ОСОБА_8 дістав з багажника автомобіля ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 почали наносити потерпілому тілесні ушкодження, а саме удари ногами у різні частини тіла ОСОБА_10 , який знаходився на землі. Після нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , наніс один удар нижньою частиною невстановленого твердого предмету, а саме в передню частину голови дещо вище лоба та вліво потерпілому ОСОБА_10 та пояснив присутнім, що вважає ОСОБА_10 винним у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке мало місце в с. Миколаївка Овідіопольського району Одеської області 27.07.2012, а також причетним до повішання ОСОБА_11 , яке мало місце в с. Миколаївка Овідіопольского району Одеської області 30.08.2016 року, а також у вчиненні крадіжки бензопили у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яке мало місце в с. Миколаївка Овідіопольского району Одеської області 15.11.2016. Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_10 щоб примусити ОСОБА_10 повідомити про відому йому інформацію щодо причетності до вищевказаних злочинів інших осіб та зізнатися у вчиненні ним особисто вказаних злочинів.

Далі, ОСОБА_8 з ОСОБА_6 , знову помістили ОСОБА_10 в багажник автомобіля в супереч волі останнього, та усі разом прослідували на автомобілі марки «BMW 524», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , в багажнику якого знаходився зачиненим ОСОБА_10 , до будинку АДРЕСА_5 , де потерпілий ОСОБА_10 за вимогою нападників виліз з багажника автомобіля, а ОСОБА_8 висловлюючи погрози розправою та при цьому декілька разів ударив ОСОБА_10 долонею руки в область потилиці, примусив ОСОБА_10 , всупереч його волі, пройти до території, розташованої за присадибною ділянкою будинку АДРЕСА_6 . На вказану ділянку місцевості разом з ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 також пройшли ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

Перебуваючи за присадибною ділянкою будинку АДРЕСА_6 , в присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , погрожуючи потерпілому ОСОБА_10 розправою, наніс потерпілому один удар кулаком руки в ліву область обличчя та один удар в грудну клітину, примусив ОСОБА_10 в супереч його волі розкопувати ділянку місцевості з метою відшукання речей або предметів, які можуть мат відношення до спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке мало місце в с. Миколаївка Овідіопольского району Одеської області 27.07.2012, а також повішання ОСОБА_11 , яке мало місце в с. Миколаївка Овідіопольского району Одеської області 30.08.2016. Після припинення розкопування на вказаній земельній ділянці, 02.05.2017 приблизно в 01 годину 00 хвилин ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , залишили ОСОБА_10 на місці, а самі зникли з місця пригоди.

В результаті дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома) лівої лобно-скронево-тім`яної області, параорбітальних гематом зліва і справа, які згідно п.2.1.3. «г» і «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. А також, в результаті дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у виді синців тулубу, верхніх і нижніх кінцівок, які не були небезпечними для життя, мають незначні скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відомості за даними фактами внесені до ЄРДР.

05.10.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

02.11.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127 КК України.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просять суд його задовольнити, мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний вчинив тяжкі злочини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечують, просять обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши додані до клопотання докази, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органі досудового розслідування та/або суду;

2)знищити,сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний,обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стаття 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як зазначено у ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як зазначено у ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 2 ст.194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини з питань застосування запобіжного заходу тримання під вартою;

- по справі Алєксандер Макаров проти Росії (справа № 15217/07, рішення від 12 березня 2009 року) судом зазначено, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами;

- по справі Мамедова проти Росії (справа № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) судом зазначено, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Хоча ОСОБА_6 і обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, але раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце мешкання, навчається, протягом всього часу розслідування за кожним викликом з`являється до слідчого, після пред`явлення підозри та надання копії даного клопотання, маючи можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не переховувався, в в`язку з чим вважаю, що наявний тільки ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України щодо можливості з боку підозрюваного незаконно впливати на потерпілого, членів його сім`ї та свідків, але, з урахуванням викладеного вважаю, що слідчим та прокурором жодним чином не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаному ризику, в зв`язку з чим вважаю необхідним у задоволенні клопотання відмовити, застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме у вигляді домашнього арешту.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 193-194 КПК України,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- заборонити залишати місце постійного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та про місце працевлаштування;

- заборонити спілкування з потерпілим, членами його сім`ї та свідками по кримінальному провадженню.

Копію ухвали направити на виконання Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.

Роз`яснити підозрюваному положення ст.181 ч.5 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити до 03 січня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до палати по кримінальним справам апеляційного суду Одеської області на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1