Дата документу Справа № 331/2338/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/2338/18 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/341/18 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у групі прокурорів прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області підполковника юстиції ОСОБА_9 , погодженого із прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001373 від 22 вересня 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365-2, ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 111 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді звернувся старший слідчий в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області підполковник юстиції ОСОБА_9 за погодженням з прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 , з клопотанням про накладення арешту на майно, мотивуючи свої вимоги тим, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001373 від 22 вересня 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365-2, ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 2009 року по теперішній час невстановленою групою осіб проводиться підривна діяльність на шкоду національним інтересам України у фінансовій сфері шляхом виведення грошових коштів з державного сектору економіки на користь іноземної комерційної структури «Industrial Trading Group» (Республіка Польща, за інформацією оперативного підрозділу фактичні власники - громадяни Російської Федерації).

Так, згідно інформації оперативного підрозділу УСБУ в Запорізькій області, громадяни України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під керівництвом ОСОБА_12 , організували протиправну схему з незаконного виведення грошових коштів з ПрАТ «Завод напівпровідників» ЄДРПОУ 3179255, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 16 (спеціалізується на виробництві монокристалічного кремнію) засновники: ТОВ «СІ Інвест» (24,996% статутного капіталу) юридична адреса: Кіровоградська область, м. Світловодськ (бенефіціар Коган Г.І.) та Aktiv Solar GMBH (74,9937% статутного капіталу), адреса реєстрації: Австрія, Вена, (бенефіціар брати Клюєви) та подальшої ліквідації підприємства, з метою знищення виробничого потенціалу та підвищення рівня диверсійної уразливості об`єкта критичної інфраструктури.

Встановлено, що 03.03.2009 між AT «Укрексімбанк» (100% статутного капіталу належить державі) та ПрАТ «Завод напівпровідників» укладено генеральну кредитну угоду, у рамках якої укладено ще 7 кредитних договорів з загальним лімітом 230 млн. Євро.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною угодою ПрАТ «Завод напівпровідників» передано в заставу (іпотеку) відповідне нерухоме майно та обладнання, що належить на праві власності позичальнику.

06.01.2015 Господарським судом Запорізької області за заявою ТОВ СУПП «Ай.Ті.Джі-ІНВЕСТ» , юридична адреса Кіровоградська область, м. Світловодськ, (бенефіціар ОСОБА_10 та «Industrial Trading Group2 Республіка Польша) порушено провадження у справі №908/6036/14 про банкрутство ПрАТ «Завод напівпровідників».

Постановою господарського суду Запорізької області від 24.11.2016 ПрАТ «Завод напівпровідників» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_11 ДРФО , який є особою, яка підконтрольна ОСОБА_10

30.07.2015 ухвалою Господарського суду Запорізької області затверджено реєстр кредиторів, відповідно до якого кредиторські вимоги ПАТ «Укрексімбанк» становлять 5,14 млрд. грн.

Також, згідно інформації оперативного підрозділу, з метою виконання злочинного наміру спрямованого на знищення стратегічного підприємства, шляхом виведення основних активів підприємства, отриманих відповідно до генеральної кредитної угоди, ліквідатором ОСОБА_11 , 04.09.2017 укладено договір оренди № 60 з ТОВ «ВАТ Олімп» (, юридична адреса Кіровоградська обл., м. Світловодськ, директор ОСОБА_10 ), відповідно якому ТОВ «ВАТ Олімп» прийняло у тимчасове платне користування цілісно-майновий комплекс ПрАТ «Завод напівпровідників» та взяло на себе зобов`язання із захисту майна та забезпечення його збереження у належному стані. При цьому, договір оренди ЦМК укладено без згоди державної банківської установи - AT «Укрексімбанк».

Згідно інформації оперативного підрозділу, після укладання договору оренди майна, службовими особами ТОВ «ВАТ Олімп» розпочато процес знищення обладнання ПрАТ «Завод напівпровідників», яке перебувало у іпотеці та заставі AT «Укрексімбанк» (100% статутного капіталу якого належить державі).

Постановою слідчого у вказаному кримінальному провадженні майно, згідно з переліком, вказаному у договорах між Банком та Товариством, визнано речовими доказами.

Так, в ході обшуку проведеного в реакторному залі цеху № 23 ПрАТ «Завод Напівпровідників», за адресою м. Запоріжжя, вул. Теплічна 16, оглянуто 18 камер осадження полікремнію, під час яких встановлено їх внутрішню розкомплектованість (розібрані), під кришкою насипом знаходяться складові частини, а саме мідні опори графітових нагрівальних стержнів. Одна з камер взагалі внутрішньо повністю порожня. Відсутні будь-які елементи внутрішньої оснастки. Мідні опори графітових нагрівальних стержнів відсутні.

Проведеним 01.02.2018 тимчасовим доступом до документів, які перебувають у володінні AT «Укрексімбанк» встановлено, що відповідно до п. 1.2 договору застави №151109Z73 від 10.06.2009, укладеного між AT «Укрексімбанк» та ПрАТ «Завод Напівпровідників» Заставодавець з метою забезпечення викладених у кредитному договорі зобов`язань, заставляє майнові права за контрактом № 68 від 10.04.2008, укладеним між Заставодавцем та компанією «Centroterm Photovoltaics AG» Німеччина, згідно з яким заставодавець купує наступне обладнання та послуги: 18 одиниць «Сименс» систем осадження полікремнію сонячної якості; З одиниці випарювачів для «Сименс» систем осадження полікремнію сонячної якості; 5 одиниць стартових нагрівачів; 10 одиниць систем конверсії ТК у ТХС; З одиниці випалювачів для систем конверсії ТК у ТХС; 1 одиниця системи розподілення парогазової суміші; послуги по монтажу, тестуванню обладнання та навчанню персоналу.

Відповідно до п. 4.2.1 контракту на поставку товарів № 68 від 10.04.2008, укладеного між ПрАТ «Завод Напівпровідників» та компанією «Centroterm Photovoltaics AG» Німеччина, вартість однієї системи осадження полікремнію сонячної якості становить 2 856 000,00 Евро за одну одиницю, на загальну суму 51 408 000,00 Евро.

Право власності ПрАТ «Завод Напівпровідників» на зазначене у клопотанні майно, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме кредитною справою за генеральною кредитною угодою від 16.03.2009 р., укладеною між ПрАТ «Завод Напівпровідників» та AT «Укрексімбанк».

Відповідно до інформаційної довідки № 116166315 від 05.03.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта господарювання ПрАТ «Завод напівпровідників», , за вказаним товариством перебуває у власності нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 16, а саме: будівля реакторів інв. №101002, загальною площею 47.9 кв.м.; будівля електропідстанції інв. №100486, загальною площею 1373 кв.м.; будівля підстанції ТМ 3 інв. №100898, загальною площею 2811.6 кв.м.; будівля реакторів інв. №101001, загальною площею 47.5 кв.м.; будівля інженерно-лабораторного корпусу інв. №100972, загальною площею 5091.4 кв.м.; 105 - холодильно-компресорна станція інв. №100984, загальною площею 5107.9 кв.м.; 101 - технологічний корпус №1 інв. №100983, загальною площею 12027.2 кв.м.; будівля станції очистки стічних вод інв. №100905, інв. №100002, загальною площею 28.8 кв.м.; ГРП 10 інв. №100906, загальною площею 71.3 кв.м.; інв. №100471, загальною площею 204.9 кв.м.; будівля прохідної інв. №100040, загальною площею 375 кв.м.; будівля стрілецького тиру інв. №100947, загальною площею 30.9 кв.м.; інв. №100902, загальною площею 29.7 кв.м.; будівля мазутонасосної інв. №100904, загальною площею 199.1 кв.м.; будівля опалювальної котельні інв. №100903, загальною площею 3099.1 кв.м.; корпус 725 Полімерна підстанція (оперативний пункт керування) інв. №13616, загальною площею 270.3 кв.м.; корпус 725А Полімерна підстанція (закритий розподільчий пристрій) інв. №13694, загальною площею 467.3 кв.м.; інв. №100492, загальною площею 115.9 кв.м.; інв. №100491, загальною площею 298.8 кв.м.; будівля насосної станції НЗВ-18, електропідстанції інв. №100860, загальною площею 503.4 кв.м.; 106 - зовнішня установка конденсації і розподілення хлорсиланів №1, інв. №100985, загальною площею 1041.9 кв.м.; бокс автотранспорту інв. №200717, загальною площею 111.9 кв.м.; будівля хімічного корпусу, інв. №100937, загальною площею 3606.6 кв.м.; підстанція КТП-162, інв. №100935, загальною площею 73.6 кв.м.; підстанція РП-154, інв. №100934, загальною площею 113.2 кв.м.; киснева станція, цеглова, інв. №100467, загальною площею 582.8 кв.м.; ремонтно-механічна майстерня цеху №21, інв. №100496, загальною площею 2953.6 кв.м.; хімічний корпус, інв. №100296, загальною площею 9695 кв.м.; киснево-наповнююча станція, цеглова, інв. №100288, загальною площею 1716 кв.м.; будинок цеху 22, інв. №100939, будівля цеху 22БЗІ, інв. №101000, корпус кремнієвих структур з діелектричною ізоляцією, інв. №100484, будівля газоочистки, інв. №100493, будівля цеху 22, інв. №100900, загальною площею 55314.1 кв.м.; склад трихлорсілана, інв. №200819, загальною площею 704,2 кв.м.; склад лугу, інв. №100490, загальною площею 34.5 кв.м.; будівля прохідної інв. №100040, загальною площею 375 кв.м.; будівля дільниці знесоління інв. №101107, загальною площею 2519.7 кв.м.; насосна пожежогасіння інв. №200985, загальною площею 176.2 кв.м.; будівля складу трихлорсилану блочна інв. №101004, загальною площею 1101.2 кв.м.; будівля насосної циркуляції НОВ-4, інв. №100040, загальною площею 1294.9 кв.м.; автоматична насосна станція інв. №100907, загальною площею 106 кв.м.; сировинний майданчик з приміщеннями інв. №100815, загальною площею 1206.8 кв.м.; будівля трансформаторної підстанції 146 інв. №100549, загальною площею 71.4 кв.м.; будівля цеху обезврежування інв. №100488, загальною площею 5943.8 кв.м.; металевий бокс інв. №201000, загальною площею 94.7 кв.м.; ангар інв. №200004, загальною площею 495.1 кв.м.; частина будівлі осі 11(б)-16(б) азотної станції інв. №200716, загальною площею 634.7 кв.м.; будівля цеху кремнію інв. №100509, загальною площею 5471.6 кв.м.; корпус 1 трихлорсилану блочний інв. №100552, загальною площею 10993.5 кв.м.; склад кислот та розчинників інв. №100298, загальною площею 677.3 кв.м.; склад трихлорсилану та чотирьохлористого кремнію інв. №100807, загальною площею 1315.2 кв.м.; градирня вентиляторна трисекційна S-576 т*2Н=12м інв. №100812, загальною площею 578.8 кв.м.; будівля прохідної №42 інв. №100355, загальною площею 952.8 кв.м.; будівля водневої станції, цеглова інв. №100286, загальною площею 3434.8 кв.м.; градирня вентиляторна трисекційна інв. №100813, загальною площею 578.8 кв.м.; будівля водневої станції блочна інв. №100543, загальною площею 3191.9 кв.м.; станція перекачки кислих стоків інв. №200988, загальною площею 39.3 кв.м.; інв. №101190, загальною площею 520.1 кв.м.; будівля інв. №100550, загальною площею 132.3 кв.м.; будівля спалювання інв. №100489, загальною площею 73.1 кв.м.; бокс автотранспорту інв. №200715, загальною площею 131.5 кв.м.; будівля енергоблока, блочний інв. №100803, загальною площею 2670.8 кв.м.; будівля їдальні №90 інв. №100954, загальною площею 3014.2 кв.м.; інв. №100487, загальною площею 5739.1 кв.м.; корпус 2 (будівля цеху 26) інв. №100801, загальною площею 4682 кв.м.; будівля насосного спорожнювання НОВ-4 інв. №100811, загальною площею 33 кв.м.; металургійний корпус інв. №100284, загальною площею 7411 кв.м.; будівля фільтрів НОВ-4 інв. №100809, загальною площею 324.1 кв.м.; бокс синтезу хлористого водню інв. №100981, загальною площею 188.9 кв.м.; будівля лабораторного корпусу з побутовими приміщеннями цеху №18 інв. №100287, загальною площею 8316 кв.м.; будівля для виробництва хлористого водню інв. №100805, загальною площею 489.7 кв.м.; будівля їдальні №90 інв. №100954, загальною площею 3014.2 кв.м.; насосна станція госпитного водопостачання інв. №100982, загальною площею 34 кв.м.; насосна станція інв. №100995, загальною площею 90 кв.м.

Окрім того, відповідно до договорів застави та іпотеки, укладених в межах генеральної угоди, інформації наданої AT «Укрексімбанк», у заставі банківської установи перебуває рухоме майно ПрАТ «Завод напівпровідників».

Оцінюючи зібрані в ході досудового розслідування дані та докази в їх сукупності, надаючи їм відповідну оцінку, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та виправданість такого втручання у права і свободи осіб для потреб досудового розслідування, слідчий просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ПрАТ «Завод напівпровідників».

У зв`язку з тим, що повне коло осіб, які можуть бути причетні до скоєння кримінального правопорушення, на цей час досудовим слідством не встановлено, з метою збереження майна та недопущення його відчуження або знищення, слідчий просив розглянути клопотання без повідомлення представників ПрАТ «Завод напівпровідників».

Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить ПрАТ «Завод напівпровідників» за таких мотивів.

З моменту порушення щодо ПрАТ «Завод напівпровідників» справи про банкрутство, останній перебуває в особливому правовому режимі, а тому спеціальні норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів України, при розгляді справ про банкрутство. Відповідно до ст. 38 вищезазначеного Закону, з моменту визнання боржника банкрутом скасовуються арешти, накладені на майно такого боржника, а накладення нових арештів або інших обмежень розпорядження майном банкрута не допускається.

До того ж, згідно з матеріалами справи, у даному кримінальному провадженні будь-якій особі про підозру не повідомлено, а в матеріалах, доданих до клопотання, немає достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що будь-якій особі у цьому провадженні дійсно заподіяна шкода, що є обов`язковою ознакою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.364, ч. 2 ст. 364-1. ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Також в матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що будь-якими особами вчиняються чи можуть бути вчинені дії щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження нерухомого майна, зазначеного у клопотанні.

Посилання на те, що такі дії можуть бути вчинені, оскільки арбітражний керуючий ОСОБА_11 без погодження із забезпеченим кредитором уклав договір оренди з ТОВ «ВАТ «Олімп», згідно з яким у тимчасове платне користування останньому передано цілісно-майновий комплекс ПрАТ «Завод напівпровідників», є непереконливими, оскільки за своїм характером ці доводи є припущеннями.

Крім того, не встановлено обставин, які б підтверджували, що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном, призведе до зникнення, втрати знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, та слідчим не доведено, що вказане у клопотанні майно може якимось чином зникнути, бути втраченим, знищеним, перетвореним або відчуженим.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду.

Так, в обґрунтування своїх вимог вказує, що посилання слідчого судді на відсутність будь-якої особи, якій було повідомлено про підозру по даному кримінальному провадженню не відповідає вимогам ст. ст. 170, 173 КПК України, відповідно до яких обов`язкова наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень конкретною особою необхідна у випадку накладення арешту на майно з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України - з метою забезпечення спеціальної конфіскації, п. 3 ч. 2 ст. 170-з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України - з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею не було досліджено та не надано оцінку обставинам, викладеним у клопотанні щодо встановлення під час обшуку прихованої розукомплектації дорогоцінного обладнання заводу, чим спричинено збитки на загальну суму 51 408 000,00 Евро.

Таким чином, вважає твердження слідчого судді про не встановлення суми збитків, спричинених кримінальним правопорушенням, відсутність об`єктивних даних щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна ПрАТ «Завод напівпровідників» є хибними та такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження, а доводам, наведеним у клопотанні слідчого, не було надано об`єктивну оцінку.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого, погоджене з прокурором, задовольнити, накласти арешт на рухоме та нерухоме майно ПрАТ «Завод напівпровідників».

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, представник ПрАТ «Завод напівпровідників» ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що слідство не наводить жодних прямих доказів або фактичних даних, які б підтверджували виведення грошових коштів на користь іноземної комерційної структури «Industrial Trading Group».

Крім того, товариство протягом з 2009 року по теперішній час не мало жодних договірних взаємовідносин з вищезазначеною іноземною компанією.

До того ж, слідством не було встановлено: який існує взаємозв`язок між ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_12 ; хто надавав вказівки щодо незаконного виведення грошових коштів з ПрАТ «Завод напівпровідників»; на які комерційні структури та яким чином було здійснено незаконне виведення грошових коштів; хто є прямим виконавцем виведення грошових коштів з рахунків товариства; які чинники (фактори) призвели до банкрутства (ліквідація) товариства і чи мають до цього пряме відношення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Зазначає, що рішення щодо кредитних коштів приймалися виключно Генеральним директором товариства, якщо сума правочину перевищувала 1 млн. грн., за погодженням з Наглядовою радою товариства, якщо сума правочину перевищувала 25% активів товариства за погодженням Загальних зборів акціонерів товариства.

Крім того, ПрАТ «Завод напівпровідників» щомісяця надавало звіт AT «Укрексімбанк», з переліком договорів/контрактів укладених товариством з вказівкою про те, на що конкретно було витрачено кредитні кошти, надані банком. Після виконання договорів/контрактів, товариство надавало AT «Укрексімбанк» документи, що підтверджують виконання договорів/контрактів.

AT «Укрексімбанк» протягом всього терміну надання кредитних коштів, мало повний контроль за цільовим використанням кредитних коштів, жодного разу банком не було висунуто звинувачення керівництву товариства, щодо незаконного виведення кредитних коштів. Банком не виявлено факту укладення нікчемних правочинів, безтоварних правочинів та інше.

Після введення в експлуатацію поставленого та змонтованого обладнання (придбаного за кредитні кошти), збудованих та введених в експлуатацію об`єктів нерухомості, все рухоме та нерухоме майно передавалося AT «Укрексімбанк» за договорами застави/іпотеки.

На підставі вищевикладеного зазначає, що слідством не встановлено, яке відношення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мають до використання кредитних коштів та яким чином ними була організована та здійсненна діяльність щодо незаконного виведення кредитних коштів наданих АТ «Укрексімбанк».

Зазначає, що посилання прокурора, як на підставу накладення арешту, укладення ліквідатором ОСОБА_11 договору оренди з ТОВ «ОЛІМП» без згоди заставодержателя AT «Укрексімбанк» є необґрунтованим, з огляду на спеціальні норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», норми якого мають пріоритет у застосуванні під час розгляду справи про банкрутство перед іншими законодавчими актами України.

З огляду на п. 1 ч. 1 ст. 38 вищезазначеного закону, не передбачено отримання арбітражним керуючим - ліквідатором згоди іпотекодержателя у разі укладення договорів оренди майна банкрута, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації.

Твердження слідчого щодо розпочатого процесу знищення майна товариства, виведення основних активів, яке перебуває у іпотеці та заставі AT «Укрексімбанк» є безпідставним, оскільки під час обшуку на території ПрАТ «Завод напівпровідників» встановлено, що за результатами перевірки фактів демонтажу, пошкодження чи зникнення заставного майна не виявлено.
Під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді ОСОБА_14 від 06.02.2018 року, відомості були здобуті з порушенням вимог ст. 235 КПК України, оскільки обшук проводився 15.02.2018 року, 16.02.2018 року та 21.02.2018 року, в той час як ухвала слідчого надає право проникнути до приміщення лише один раз.

З приводу спричинених збитків на загальну суму 51 408 000,00 Євро, вважає, що залишається незрозумілим, яким чином слідством було встановлено такий розмір збитків, оскільки не було проведено жодної експертизи та не наведено жодного розрахунку.

Крім того, слідством не зазначається, кому було спричинено збитки на таку суму, жодного цивільного позову до будь-яких фізичних та юридичних осіб не пред`явлено.

Зазначає, що посилання прокурора на порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання є неістотним та таким, що не впливає на законність прийнятого рішення, оскільки перенесення розгляду клопотання відбувалося за ініціативою слідчого судді з посиланням на завантаженість та велику кількість інших справ у судді. До того ж, сторони не наполягали на розгляді клопотання в передбаченні ч. 1 ст. 172 КПК України строки.

Звертає увагу на те, що між ПрАТ «Завод напівпровідників» та AT «Укрексімбанк» відсутній договір застави цілісного майнового комплексу, а тому арешт рухомого та нерухомого майна та передача цілісного майнового комплексу лише єдиному з 38 кредиторів - AT «Укрексімбанк», призведе до порушення законних прав та інтересів інших кредиторів по справі про банкрутство.

В клопотанні про накладення арешту на цілісний майновий комплекс від 12.03.2018 року жодним чином не зазначено, чи відповідає рухоме та нерухоме майно ПрАТ «Завод напівпровідників» критеріям, встановленими ст. 98 КПК України, чи існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що рухоме та нерухоме майно товариства є доказом злочинів передбачених ч. 1 ст. 364. ч. 2 ст. 364-1. ч. 1 ст. 365-2. ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 111 КК України, чи є достатньо підстав вважати, що нерухоме майно ПрАТ «Завод напівпровідників» може бути якимось чином прихованим, пошкодженим, зіпсованим, знищеним, перетвореним, відчуженим.

До того ж, клопотання слідчого не містить жодного документу, що підтверджує право власності ПрАТ «Завод напівпровідників» на майно зазначене в клопотанні. Посилання слідчого на матеріали кредитної справи, як на документ, що підтверджує право власності є хибним, оскільки жодна кредитна справа відповідно до норм діючого законодавства не є документом на підтвердження права власності за конкретною особою. Також в клопотанні не зазначено, яким чином рухоме та нерухоме майно ПрАТ «Завод напівпровідників», може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Звертає увагу на те, що ПрАТ «Завод напівпровідників» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а відповідно до ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з моменту визнання боржника банкрутом скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника, а накладення нових арештів або інших обмежень розпорядження майном банкрута не допускається.

Вважає, що підстави для накладення арешту на майно відсутні, оскільки на сьогоднішній час жодна особа не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого у даному кримінальному провадженні та не доведено, що у разі не накладення арешту на майно призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заслухавши доповідь судді, прокурорів які підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, представника власника майна, яка ухвалу слідчого судді вважала законною, обґрунтованою та просила залишити її без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому слід врахувати, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Слідчий в клопотанні від 12 березня 2018 року про накладення арешту на цілісній майновий комплекс жодним чином не зазначає, чи відповідає рухоме та нерухоме майно ПрАТ «Завод напівпровідників» критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України, чи існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що рухоме та нерухоме майно товариства є доказом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365-2, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 111 КК України, чи є достатньо підстав вважати, що нерухоме майно ПрАТ «Завод напівпровідників» може бути якимось чином бути прихованим, пошкодженим, зіпсованим, перетвореним, відчуженим.

Частина 2 ст. 171 КПК України регламентує основні положення, які мають бути відображені в клопотанні слідчого, прокурора, цивільного позивача.

Так пунктом 3 частини 2 статті 171 КПК України встановлено, що до клопотання повинні бути додані документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Клопотання слідчого не містить жодного документу, що підтверджує право власності ПрАТ «Завод напівпровідників» на майно, зазначене у клопотанні.

Посилання слідчого на матеріали кредитної справи, як на документи, що підтверджують право власності є хибним, жодна кредитна справа відповідно до норм діючого законодавства не є документом, що підтверджує право власності.

Крім того, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя згідно зі ст.ст. 94, 132, 172 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір майнової шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, досудовим розслідуванням не встановлено (що і зазначено у клопотанні про арешт майна) повне коло осіб, які можуть бути причетні до скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365-2, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 111 КК України, на цей час жодна особа статусу підозрюваного чи обвинуваченого не має, що також вказує на те, що підстави накладення арешту на майно відсутні.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним/обвинуваченим.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання мана як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Слідчий у клопотанні не зазначає, яким чином рухоме та нерухоме майно ПрАТ «Завод напівпровідників», може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365-2, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 111 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у клопотанні.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, слідчим не доведено, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведене до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Більш того, з доданого до клопотання протоколу обшуку від 15 лютого 2018 року, проведеного на території ПрАТ «Завод напівпровідників» прямо вбачається, що представниками товариства надано доступ до всіх приміщень та об`єктів, надано можливість оглянути записи з камер спостережень. В ході перегляду відеозаписів фактів демонтажу, пошкодження чи вивезення товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у банківській заставі, не виявлено. Під час обшуку за участю представника АТ «Укрексімбанк» було перевірено та оглянуто заставне майно банку на предмет зникнення, часткового демонтажу та пошкодження. За результатами перевірки фактів демонтажу, пошкодження чи зникнення заставного майна не виявлено. Територія заводу охороняється, діє контрольно-пропускний режим, заставне майно банку зберігається у належних умовах, що забезпечує його збереження.

Також колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на те, що 13 лютого 2018 року апеляційним судом Запорізької області було задоволено апеляційну скаргу представника ПрАТ «Завод напівпровідників» про скасування ухвали слідчого судді Заводського районного суджу м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року, якою раніше вже було задоволено клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про накладення арешту на майно ПрАТ «Завод напівпровідників».

Як на підстави для скасування судового рішення, колегія суддів послалась на відсутність у клопотанні переконливого обґрунтування необхідності у накладенні арешту, відсутність в клопотанні відомостей, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що нерухоме майно товариства відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про те, що будь-якими особами вчиняються чи можуть бути вчинені дії щодо приховування, пошкодження, всування, знищення, перетворення, відчуження нерухомого майна, вказаного у клопотанні, відсутність достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що будь-якій особі у даному провадженні дійсно заподіяно шкоду, що є обов`язковою ознакою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 365-2 КК України, не доведено на вимогу ч. 3 ст. 132 КПК України обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи, про підозру в даному кримінальному провадженні будь-якій особі не повідомлено.

Безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду прокурор, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, послався на те, що орган досудового розслідування вже тричі ініціював питання про накладення арешту на мано товариства. Новими обставинами згідно даного клопотання про арешт майна є виявлення факту приховуваного демонтажу обладнання підприємства, необхідність проведення експертних досліджень.

Разом з тим з огляду на специфіку майна, на яке слідчий просить накласти арешт, а саме на нерухоме майно, з приміщень якого, як вважає орган досудового розслідування було демонтовано обладнання, є непереконливими доводи апелянта з приводу того, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження призведе до неможливості огляду та дослідження об`єктів товариства.

Також обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно товариства, прокурор в судовому засіданні апеляційного суду посилався на необхідність погашення заборгованості ПрАТ «Завод напівпровідників» перед банком, разом з тим, як вже було зазначено вище, цивільний позов в даному провадженні відсутній.

Отже, на переконання колегії суддів, оскаржуване рішення слідчого судді від 16 березня 2018 року, яким було в даному провадженні відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ПрАТ «Завод напівпровідників» є законним та обґрунтованим, оскільки слідчим не наведено будь-яких обґрунтованих доводів, які б вказували на необхідність накладення арешту на вказане майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволені клопотання діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому доводи прокурора стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не виявлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у групі прокурорів прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області підполковника юстиції ОСОБА_9 , погодженого із прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_15 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001373 від 22 вересня 2015 року, залишити без мін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3