Номер провадження: 11-сс/785/2008/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0007621, внесеного в ЄРДР 03.12.2017 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України,

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, студента другого курсу ООБМУ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДРО 03.12.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України.

Неповнолітній ОСОБА_9 підозрюється в тому, що 26.07.2017 року, приблизно о 18.30 годині, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 та п`ятьма іншими невстановленими особами, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, із погрозами застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я, погрожуючи застосувати розкладний ніж, а також застосовуючи насильство, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, шляхом нанесення ударів по тулубу та голові потерпілого ОСОБА_13 , заволоділи майном останнього на загальну суму 5538 гривень, після чого наказали останньому покинути двір.

Крім того, 03.12.2017 року, приблизно о 01.15 годині, неповнолітній ОСОБА_9 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_14 , умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом розбиття скла проникли до кіоску "Горпресса", розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Некрасова, 1, звідки намагались викрасти тютюнові вироби на загальну суму 644,59 гривень, однак свій умисел до кінця не довели, оскільки на місце події прибули співробітники "Охорона Сервіс", які затримали ОСОБА_14 , а ОСОБА_9 з частиною викраденого майна з місця вчинення злочину зник.

03.12.2017 року ОСОБА_9 був затриманий в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та цього ж дня йому було повідомлено про підозру за ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України.

03.12.2017 року слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра щодо ОСОБА_9 у вчиненні тяжких злочинів та ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 року вказане клопотання було задоволено та до підозрюваного ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.02.2018 року без з визначення застави.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що в судовому засіданні прокурором була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 , заявлені у клопотанні ризиків та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник, не оспорюючи обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_9 , вказує, що, на його думку, застосований до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави є занадто суровим, оскільки прокурором фактично не доведені заявлені у клопотанні слідчого ризики та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Також захисник вказує, що ОСОБА_9 був незаконно затриманий працівниками поліції, оскільки добровільно з`явився до органу досудового розслідування за викликом слідчого. Крім того, захисник зазначає, що в порушення вимог кримінального процесуального закону кримінальні провадження щодо ОСОБА_9 за ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185 та ч.2 ст.187 КК України не були об`єднані в одне провадження та для них не було визначено єдиної групи процесуальних керівників, до матеріалів не долучені документи, що свідчать про можливість слідчого здійснювати кримінальне досудове розслідування щодо неповнолітніх.

Заслухавши суддю-доповідача; виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 у вчиненні злочину в апеляційній скарзі підозрюваного не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не в повній мірі врахував вищевказані вимоги Закону і Конвенції та належним чином не перевірив наявність та вагомість обставин, які згідно зі ст.194 КПК України дають достатні підстави для застосування до неповнолітнього підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що прокурором в судовому засіданні доведена наявність заявлених слідчим ризиків, а також неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, однак при цьому не вказав, якими саме доказами, долученими до клопотання слідчого, підтверджуються дані обставини.

Також, в порушення вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при застосуванні до ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя не врахував належним чином неповнолітній вік підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків: зареєстрований та має постійне місце проживання у м. Одесі, проживає разом з матір`ю та сестрою, навчається у КЗ "ООБМУ", про що також зазначено і у клопотанні слідчого.

Доводи прокурора в судовому засіданні про відсутність у ОСОБА_9 паспорта спростовуються матеріалами справи та поясненнями сторони захисту, згідно з якими на даний час ОСОБА_9 звернувся до відповідних органів державної влади із заявою про отримання паспорта, однак у зв`язку з тривалістю процедури оформлення документів до цього часу паспорт не отримав.

Крім того, апеляційним судом була встановлена незаконність затримання ОСОБА_9 працівниками поліції в порядку, передбаченому ст.208 КПК України.

Так, статтею 208 КПК України встановлений вичерпний перелік підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання, до яких відносяться, зокрема: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні крадіжки о 01.15 годині 03.12.2017 року. В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний та його захисник пояснили, що 03.12.2017 року о 14.00 годині ОСОБА_9 разом зі своєю матір`ю добровільно прибув за викликом слідчого до Приморського ВП в м. Одесі, після чого був затриманий працівниками поліції в порядку, передбаченому ст.208 КПК України.

Вказані обставини не були спростовані прокурором в судовому засіданні апеляційного суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що підстави для затримання підозрюваного ОСОБА_9 , передбачених ст.208 КПК України, на момент його затримання фактично були відсутніми, а відтак і саме затримання не може вважатись законним.

Вищевикладені обставини в сукупності свідчать про відсутність ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_9 не судимий, позитивно характеризується за місцем навчання, підозрюється у вчиненні злочину в неповнолітньому віці.

Вказаним обставинам слідчий суддя в ухвалі оцінки не надав, хоча був обізнаний про їх наявність, оскільки докази на їх підтвердження були подані захисником під час розгляду клопотання та долучені до матеріалів судового провадження.

Вказані обставини не спростовані прокурором в апеляційному суді, а також прокурор не надав інших доказів на підтвердження ризиків, заявлених у клопотанні.

Доводи прокурора в апеляційному суді про те, що вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, може свідчити про його схильність до вчинення злочинів, апеляційний суд вважає неспроможними і такими, що суперечать вимогам КПК України, практиці ЄСПЛ та Конвенції, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами.

У зв`язку з викладеним апеляційний суд вважає, що необхідність та доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу не була належним чином доведена прокурором та мотивована слідчим суддею, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України.

З урахуванням усіх вищевикладених обставин, а також вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, зазначених вище вимог Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд вважає, що необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу - скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 03.12.2017 року та застосувати ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло де він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 в період з 19-00 години по 06-00 годину наступного дня, роз`яснивши підозрюваному ОСОБА_9 його обов`язок щодо заборони залишати вказане житло у зазначений період часу.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п. 1,2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись з населеного пункту, у якому він повине відбувати домашній арешт, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності такого) або інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали апеляційного суду Одеської області про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме - з 13.12.2017 року та закінчується 01.02.2018 року, тобто в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007621 внесеному в ЄРДР 03.12.2017 року.

Підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно.

Визнати незаконним затримання ОСОБА_9 в порядку ст.208 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4