Справа № 466/457/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.січня 2017 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянули клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 юриста 2 класу ОСОБА_3 про здійснення приводу свідка, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000484 від 17.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, -

перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах,

у с т а н о в и в :

18 грудня 2017 року прокурор Львівської місцевої прокуратури №2 юрист 2 класу ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, про здійснення приводу свідока, в рамках кримінального провадження №0000484 від 17.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на наступне.

Згідно показань потерпілої сторони ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , встановлено, що ОСОБА_5 з народження, з 1958 року проживав із своїми батьками ОСОБА_6 (помер 1982 році) та ОСОБА_7 (померла у 1995 році) та сестрами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у приватному будинку по АДРЕСА_1 . У 1972 році він одружився із ОСОБА_10 . На той час він та його дружина працювали та проживали у с. Труханів Сколівського району вчителями у місцевій сільській школі. У 1975 році він з дружиною переїхали жити назад до Львова і проживали у батьків за адресою АДРЕСА_1 . Крім них та батьків в даному будинку проживали його сестра ОСОБА_11 та її чоловік ОСОБА_12 , і їхні двоє дітей. За цією адресою з 1958 року він був прописаний, тому за тією ж адресою прописав свою дружину ОСОБА_4 , та доньку ОСОБА_13 , яка народилась у 1972 році. Оскільки будинок, в якому всі проживали був незначних розмірів, тому він зі згоди батька вирішив побудувати і побудував того ж 1975 року надбудову над господарським сараєм, який його родичі використовували як "літню" кухню. Крім цього він також розширив межі даного сараю. У цьому ж році він переселився у збудовану ним надбудову над сараєм (теперішня адреса АДРЕСА_2 ) із своєю сім`єю: дружиною та донькою, де він проживає до теперішнього часу. У 1998 році сім`я ОСОБА_14 повідомила його, що мають намір провести реконструкцію будинку по АДРЕСА_1 , де вони проживали. Після реконструкції вони мали на меті даний будинок приватизувати. На цей час будинок та земельна територія навколо нього знаходились у державній власності. Тому, щоб розподілити майно між сім`єю ОСОБА_14 та його сім`єю, він разом із сім`єю ОСОБА_14 домовились, що він разом із своєю сім`єю виписується з основного будинку по АДРЕСА_1 , і залишають даний будинок сім`ї ОСОБА_14 , а у його сім`ї залишиться «літня» кухня та надбудова (будинок по АДРЕСА_2 ), яку він збудував ще у 1975 році. Про такий розподіл він говорив та домовився з сім`єю ОСОБА_14 ще у 1994-1995 роках. Попередньо все узгодивши він в серпні 1998 року виписався із сім`єю з будинку по АДРЕСА_1 , і в листопаді 1998 року сім`я ОСОБА_14 отримали свідоцтво на право власності на будинок по АДРЕСА_1 загальною площею приблизно 110 метрів, натомість його сім`я прописалась до будинку його доньки ОСОБА_15 за адресою по АДРЕСА_2 1999 році ОСОБА_12 розпочав самовільно, як йому стало згодом відомо, без відповідних на це дозволів, реконструкцію свого будинку по АДРЕСА_1 того, він попросив його допомогти йому у будівництві, а взамін оплати його роботи, він запропонував йому допомогти у приватизації помешкання «літньої» кухні з надбудовою, де він з дружиною та молодшою донькою проживали (будинок по АДРЕСА_2 ). ОСОБА_12 пояснив, що має дозвіл у оформленні приватизаційних документів, та переконав його у приватизації самовільно реконструйованого будинку, в якому він проживав із сім`єю. Допомагав він ОСОБА_12 у літку по реконструкції будинку по АДРЕСА_1 , що проводилась господарським способом протягом трьох років в період 2000-2002 років, оскільки він мав в той час у школі канікули. Так як його робота на будівництві у ОСОБА_12 коштувала близько 15 тисяч доларів США, то він запитував у ОСОБА_12 , коли він оформить документи на приміщення «літньої» кухні і надбудови, де він з сім`єю проживав. ОСОБА_12 постійно говорив, що проводить узаконення будинку, та пояснював, що це займає багато часу, а він в свою чергу не маючи сумніву в діях ОСОБА_12 йому вірив та довіряв, та чекав коли останній проведе узаконення його будинку. Однак в 2010 році до його доньки зателефонувала зі США донька ОСОБА_12 і повідомила його сім`ї що «літня кухня та надбудова (будинок по АДРЕСА_2 ) належать їй на праві приватної власності і щоб його сім`я покинули приміщення будинку до 01.09.2010 року. В подальшому до нього прийшло письмове повідомлення від ОСОБА_12 проте, що він повинен виселитись з даного будинку, після чого він вирішив написати заяву до міліції про вчинення щодо його сім`ї шахрайства гр. ОСОБА_12 та його дружини, яка також була обізнана з незаконними діями свого чоловіка по заволодінню належного йому майна, в результаті чого фактично позбавили його сім`ю місця проживання. В ході додаткового допиту 16.02.2017 ОСОБА_5 , повідомив, що вже неодноразово вже давав покази, які підтримує та нічого нового додати не може, та знову підтвердив, що він із сім`єю добровільно виписався із будинку. Крім цього повідомив, що не оскаржував в апеляційному порядку рішення Шевченківського районного суду м.Львова №1328/8100/1, про виселення з будинку по АДРЕСА_2 , оскільки на той час він був дуже схвильованим та зайнятий пошуками нового місця проживання, тому не звернув уваги на десятиденний термін оскарження.

Згідно показань свідка ОСОБА_12 , встановлено, що він одружився із в 1964 році із ОСОБА_8 . Після чого зі сім`єю почав проживати та був прописаний у 1966 році зі сім`єю ОСОБА_16 по АДРЕСА_1 . Даний будинок перебував у комунальній власність. Він на той час проживаючи разом із сім`єю в даному будинку старався його привести у власність тестя ОСОБА_6 . Однак всі державні інстанції відмовляли у цьому, мотивуючи тим, що було недостатньо документів, підтверджуючих, що даний будинок належить тестеві. До 1998 року даний будинок був у комунальній власності. На земельному володінні по АДРЕСА_1 у всіх документах, які були зібрані для подальшої приватизації був задокументований будинок, так ще один будинок під назвою сарай, та туалет на вулиці, вся земельна територія була огороджена. В 1964 році сараї (господарська будівля) складався з невеличкої кухні, кладової, і свинарника, де тесть тримав свині. В 1965 році я придбав собі мотоцикл з візком до нього. І з тестем ми домовились, що він добудує для свиней свинарник до даного сараю, а приміщення сараю буду використовувати як гараж для мотоцикла. Починаючи з 1949 р. до 1954 р. він працював в Четінській області Росія на станції під назвою «Бада» в Бандінськомуліспромхозі селища Гонгота на посаді звальщика лісу, а в подальшому на посаді тракториста, що возив заготовлений ліс. Заробіток у нього на даній роботі був великий. Крім цього він навчався в м. Чета в педінституті, який закінчив у 1959 році. Одночасно працював навчаючись у вищевказаному навчальному закладі комендантом гуртожитку, в якому проживав, та лаборантом на кафедрі фізики, а також тренеру вав дитячу спортивну школи по легкій атлетиці. ( про що долучив до матеріалів провадження копії відповідних документів Т3.ст. 212-214) Закінчивши інститут в січні 1960 року він повернувся до Львова, і на той час він мав на руках зароблених близько 125 тисяч рублів. Після цього з 1960 року по 1978 роки він працював у СЗШ №22 м. Львова, спочатку вчителем математики, а в подальшому, приблизно в період часу з 1976 по 1978 роки працював завучем у тій же школі. В період з 1979 року приблизно до 1986 рік він працював вчителем математики в СЗШ №81 м. Львова. Тобто в період часу з 1975 по 1976 роки він мав збережені зароблені у Росії вищевказані кошти в сумі приблизно 120 тисяч рублів. також у 1974 році він позичив своєму тестеві ОСОБА_6 , кошти в сумі 2500 рублів на купівлю його синові ОСОБА_5 автомобіля марки «Ваз», оскільки останній мав як вчитель сільської місцевості право без черги придбати автомобіль, однак коштів для цього не мав. ОСОБА_5 на той час був одруженим та проживав та працював у с. Труханів. ОСОБА_6 , тесть, у 1969 році був звільнений з роботи за статтею трудового кодексу СРСР, у зв`язку із чим він влаштував його у приблизно 1970 році на роботу електриком-столяром СШЗ №22 м. Львова, і заробіток його був незначним, малим, приблизно 60-70 рублів. Придбавши автомобіль «Волгу», він в 1972 році видовжив цей сарай приблизно на 3 метри, розширив його на приблизно на 1.5 метри, де в даному приміщенні зробив майстерню. І використовував даний розширений сарай як гараж. В 1974 році, коли він допоміг придбати ОСОБА_5 автомобіль,то останній приїжджаючи з ОСОБА_17 на автомобілі використовував частину гаражу для тримання свого автомобіля. Після закінчення трьох річної роботи в с. Труханів ОСОБА_5 . В 1975 році закінчилось будівництво СЗШ № 53 м. Львова і по його сприянню ОСОБА_5 та його дружину було влаштовано в дану школу на роботу вчителями математики. Тоді стало питання про місце проживання сімї ОСОБА_5 у Львові. Так як в будинку по АДРЕСА_1 проживало на той час семеро чоловік, ( а саме: тесть, теща, бабуся ОСОБА_5 , він і його дружина і двоє дітей), тому стало питання про місце проживання ОСОБА_5 та його сімї. Він запропонував тестеві ОСОБА_6 що сам добудує другий поверх приміщення сараю, де буде проживати ОСОБА_5 та його сімя, так як матеріально сам ОСОБА_6 такої можливості не мав. ОСОБА_5 та його дружина під час канікул лише фізично допомагали під час будівельних робіт. Основну роботу по добудові другого поверху сараю робили родичі ОСОБА_6 , чоловіки сестер матері ОСОБА_5 : ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . В роботах також брали участь і вчителі школи №22 м. Львова. Будівельні матеріали повністю були придбані ним. При будівлі надбудови сараю він використовував кошти які заробив у Сибіру, та за допомогою коштів які мав від занять репетиторством. Всім хто працював на будові фінансово він не оплачував, так як це була родина, а взамін займався з дітьми родичів репетиторством математики, свідком чого є ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 1976 році він закінчив надбудову сараю, і після проведення опалення до будинку ( що огрівало гараж та другий поверх будівлі) в 1975 році на другий поверх приміщення сараю ( господарського приміщення) вселився жити ОСОБА_5 та його сімя: дружина та донька. Таким чином восени 1975 році ОСОБА_5 почав проживати на другому поверсі сараю, користувався збудованим ним біля цього будинку туалетом, та ванною у самому будинку. Проживає ОСОБА_5 в даному сараї, який зараз рахується як будинок по АДРЕСА_2 у Львові до сьогоднішнього дня. До 2010 року комунальні послуги за користування послугами в даному будинку платив ОСОБА_12 .. Під час офіційного встановлення лічильників в даному будинку, копії квитанцій він віддавав ОСОБА_5 і останній повертав йому відповідні суми коштів. В 1995 році скориставшись його відсутністю та відсутністю його дітей, ОСОБА_5 самовільно на будинковолодінні по АДРЕСА_1 зробив фундамент під новий житловий будинок. ОСОБА_5 просив його сім`ю дозволити побудувати на цьому фундаменті новий двоповерховий будинок. І усно запевнив, що він перейде жити зі всією сім`єю в новозбудований будинок приписавшись у ньому. Його сім`я стояла перед двома варіантами, або знести новозбудований фундамент ОСОБА_5 або ж погодитись з запропонованими умовами ОСОБА_5 тому його сім`я погодилась на умови запропоновані ОСОБА_5 , після чого він узаконив його самовільне будівництво та допоміг приватизувати даний будинок та отримати поштову адресу АДРЕСА_3 знаходилось у комунальній власності. Після узаконення 11.08.1998 року будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_5 добровільно виписався з будинку по АДРЕСА_1 і прописався в будинку по АДРЕСА_2 , який був оформлений на прохання останнього на його доньку ОСОБА_15 , де вона також прописалась у даний будинок разом із сім`єю. В 1998 році його сім`єю було приватизовано будинок по АДРЕСА_1 (свідоцтво від 24.1.11998 року) на ім`я ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , та ОСОБА_23 . У зв`язку із тим, що по вул. Чигиринській, на відстані 7 метрів від будинку був прокладений каналізаційний колектор основний будинок, 34 дав тріщини і тому потребував реконструкції. В 1998-1999 році він приступив до реконструкції основного будинку. Виникла необхідність проживати у іншому будинку. Тому він змушений був провести реконструкцію під житлове приміщення для його сім`ї першого поверху та гаражу приміщення сараю, що і зробив, де в той час на другом поверсі проживала сім`я ОСОБА_5 . У 1998 році сімя Михалусь провела реконструкцію першого поверху будинку, який значиться в інвентаризаційній справі як кладова, гараж, майстерня (яке зараз має адресу АДРЕСА_2 ), та переобладнавши дане приміщення під житлове приміщення переселились у нього, коли здійснювали реконструкцію основаного будинку по АДРЕСА_1 . Тобто станом на 1998 рік на першому поверсі за теперішньою адресою по АДРЕСА_2 було розміщено нежитлове приміщення, а на другому поверсі була розміщена надбудова, де проживав ОСОБА_5 із своєю сім`єю. Тому ураховуючи вищенаведене жодних заперечень з боку ОСОБА_5 до нього по переобладнанню вищевказаного приміщення не було та не могло бути, оскільки всі знали, про те, що цей сарай (об`єкт за адресою АДРЕСА_2 ), належить сім`ї ОСОБА_14 , оскільки реконструювався саме сім`єю ОСОБА_14 та за рахунок її коштів починаючи з 1971 року, що можуть підтвердити свідки. Тому коли він оформляв правовстановлюючі документи на будинок по АДРЕСА_2 то був на сто відсотків впевненим у тому, що просто оформляю документи на майно, яке належить його сім`їМихалусь. Жодних конфліктів та жодних спорів з ОСОБА_5 стосовно того, що цей об`єкт належить його сім`ї у них ніколи не було, оскільки ОСОБА_5 мав зареєстроване місце проживання за адресою по АДРЕСА_2 , у будинку, який він побудував за погодженням з його сім`єю починаючи з 1995 року на земельній ділянці, на якій фактично було розміщено будинковолодіння за адресою по АДРЕСА_1 . Станом на сьогодні першим поверхом даного будинку користується його сім`я. Вхід на даний час до даного приміщення є окремим, так як і був з самого початку, і на другий поверх даного будинку ОСОБА_5 має свій вхід. Земельна ділянка під будинком по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 належить сім`ї ОСОБА_14 . Додатковим свідченням того, що ОСОБА_5 не претендував на будинок по АДРЕСА_2 (реконструйований сарай), який належав до будинковолодіння АДРЕСА_1 є те, що він виписався у 1998 році з АДРЕСА_1 та приписався за адресою АДРЕСА_2 . Таким чином сім`я ОСОБА_14 приватизувала будинок по АДРЕСА_1 тільки на членів сім`ї ОСОБА_14 . При тому всі права на об`єкт який на той час за правовим статусом був сараєм (приналежністю до будинку по АДРЕСА_1 ) перейшли до сім`ї ОСОБА_14 . Додатковим свідченням будь яких спорів стосовно приналежності будинку по АДРЕСА_2 є Акт заяви згоди доньки ОСОБА_5 ОСОБА_15 . Після реконструкції будинку, АДРЕСА_1 для оформлення документів на право власності на даний будинок він зіткнувся з необхідністю приватизувати земельну ділянку, оскільки цього вимагали державні органи. Для приватизації земельної ділянки органами держаної влади була поставлена вимога узаконення самочинного будівництва (сарай реконструйований) який належав до будинку по АДРЕСА_1 як приналежність основної речі. У зв`язку з чим він розпочав роботи по узаконенню сараю. 17.03.2006 року Шевченківською районної адміністрацією було видано розпорядження № 346А, яким було погоджено подальшу експлуатації самочинно реконструйованого сараю. 29.10. 2007 року даний будинок було введено в експлуатацію (акт державної приймальної комісії) 29.10. 2008 року було винесено розпорядження Шевченківської районної адміністрації про присвоєння поштової адреси даному сараю по АДРЕСА_2 . 05.03.2009 року було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 . На даний час він є власником будинку по АДРЕСА_2 , однак проживає на другом поверсі даного будинку ОСОБА_5 . Крім цього, рішенням Шевченківського районного суду від 18 лютого 2013 року було прийнято рішення по виселення ОСОБА_5 з будинку по АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 під час літніх канікул з 2002 року по 2004 рік допомагав йому в закінченні будівельних робіт основного будинку по АДРЕСА_1 . В 2002 році він працював 25 робочих днів, за що він отримав від нього кошти в сумі 100 доларів США та 18 гривень. У 2003 році під час відпустки працював 34 робочих дні під час своїй відпустки за що отримав від нього 850 гривень. В 2004 році знову під час відпустки в червні-серпні ОСОБА_5 працював 44 робочих дня і отримав від нього 400 доларів США. Всього за час роботи з 2002 по 2004 рік ОСОБА_5 пропрацював 103 робочих дні, за що отримав від нього 500 доларів США та 873 гривні. В ході додаткового допиту 16.02.2017 ОСОБА_12 , повідомив, що вже неодноразово надавав покази, які підтримує в повному обсязі. Крім цього наголосив, що ОСОБА_5 разом з своєю сім`єю сам добровільно виписався, та вселився в будинок побудований ним в 1995 році, на території будинкового володіння АДРЕСА_1 , з номером новозбудованого будинку по АДРЕСА_2 , та просить по даному факту його більше не турбувати, у зв`язку з віком та станом здоров`я.

Під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, з метою з`ясування причин розбіжностей у показах потерпілої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_12 , виникла необхідність проведення одночасного допиту, відповідно до вимог ч.9 ст.224 КПК України свідка ОСОБА_12 з потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Слідчим Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_24 з врахуванням вимог ст.ст.133, 135, 136 КПК України, 26.12.2017, 04.01.2018 поштовим зв`язком скеровано виклики для здійснення процесуальної дії одночасного допиту в якості свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 04.01.2018 та 11.01.2018 на 15:30 год. за адресою місця його проживання, а саме АДРЕСА_1 .

11.01.2018 слідчим Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_24 , складено рапорт про неприбуття свідка ОСОБА_12 на два вищевказані виклики для проведення одночасного допиту з потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та неповідомлення останнім причини своєї неявки.

На адресу суду поступила заява від прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 юриста 2 класу ОСОБА_3 про розгляд справи у її відсутності в якій також зазначає, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання є без підставним і не підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Так судовим розглядом встановлено, що в проваджені органу досудового розслідування перебуває кримінального провадження №0000484 від 17.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Особа має право відмовитись від проведення одночасного допиту на підставі ст. 63 Конституції України, також органом досудового розслідування не надано доказів, що особа ігнорує виклик до слідчого без поважних причин.

Враховуючи викладене слідчий суддя не вважає доцільним застосувати привід для проведення одної слідчої дії щодо особи похилого віку, яка не є в статусі підозрюваного, а також органом досудового розслідування не перевірено фізичний стан такої особи.

Керуючись ст.. 131, 133, 135, 139, 140, КПК України, -

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 юриста 2 класу ОСОБА_3 про здійснення приводу свідка відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1