АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/908/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №643/3134/13-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Ковяги, Валківського району Харківської області, громадянка України, яка має середню освіту, не працює, не заміжня, має на утриманні неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , раніше не судима, зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
засуджена за ч.2 ст. 186 КК України та їй призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком районного суду встановлено, що 04.01.2013 року в період часу з 20-00 до 22-30 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в кафе «Чернігівське», розташованому поруч зі станцією метро «Студентська» в м. Харкові, точна адреса в ході судового розгляду не встановлена, познайомилась із ОСОБА_13 та з ОСОБА_14 , з якими стала розпивати алкогольні напої.
Далі, приблизно о 22-30 годині, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 попрямували з вказаного кафе в напрямку нічного клубу «Сандра», розташованого на вул. Блюхера, у м. Харкові. Проходячи повз квіткові ряди, розташовані на території ринку по вул. Блюхера, 138 в м. Харкові, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , діючи за раптово виниклим наміром, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи при цьому корисливу мету, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшли до ОСОБА_14 ззаду. В цей момент ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел, вийшовши за межі їх домовленості щодо відкритого заволодіння майном, самостійно, без згоди ОСОБА_13 , застосувала фізичне насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а саме підсікла ногою ОСОБА_14 по її ногах, від чого остання впала на землю, тим самим завдавши ОСОБА_14 фізичний біль. Після цього ОСОБА_8 зняла з ОСОБА_14 одну золоту сережку з лівого вуха. Далі ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, зажадав від ОСОБА_14 передати другу сережку, на що остання, злякавшись ОСОБА_13 та розуміючи фізичну перевагу останнього, самостійно зняла та передала ОСОБА_8 з рук в руки другу золоту сережку.
Таким чином, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_13 відкрито заволоділи золотими сережками, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 647,80 грн., чим заподіяли ОСОБА_14 матеріальні збитки на вказану суму.
Після цього ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 зникли з місця скоєння правопорушення і розпорядилися майном потерпілої на власний розсуд.
Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченої складу злочину. Мотивуючи скаргу вказала, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, до Хаперської був неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність. З посиланням на показання обвинуваченої вказує, що у ОСОБА_15 був відсутній умисел на вчинення злочину, вона підслизнулася та збила з ніг потерпілу, послідуючі дії ОСОБА_16 , відбирання ним у ОСОБА_17 сережок для неї були несподіваними. Вказала, що такі показання обвинуваченої підтвердили в суді потерпіла та ОСОБА_16 . Належні докази перебування обвинуваченої під час подій у нетверезому стані по справі відсутні. Крім того, захисник звертає увагу на наявність на утриманні обвинуваченої чотирьох малолітніх дітей, її тяжкий матеріальний стан, відшкодування потерпілій збитків, позицію ОСОБА_17 в суді, згідно з якою вона просила суворо не карати ОСОБА_15 .

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним, обґрунтованим та заперечувала проти апеляції захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 06.11.2017 року ОСОБА_8 була визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Потерпіла ОСОБА_14 під час одночасного допиту 18.02.2013 року показала, що 04.01.2013 р. близько 22 годині разом з ОСОБА_13 відзначала день народження своєї дочки в кафе, розташованому в районі станції метро «Студентська» в м.Харкові. Розпиваючи в кафе горілку вони зустріли ОСОБА_8 , після чого потерпіла і ОСОБА_13 вийшли на вулицю де було темно. Потерпіла йшла попереду, а ОСОБА_13 і ОСОБА_8 трохи позаду, на відстані кількох метрів. Коли вони проходили повз квіткові ряди, ОСОБА_18 ( ОСОБА_15 ) різко підсікла її під ноги, від чого потерпіла присіла на землю, повернувшись до них обличчям. В той момент ОСОБА_15 зірвала з її лівого вуха золоту сережку. На її питання «Що відбувається?», - ОСОБА_16 наказав, щоб вона знімала другу сережку. Потерпіла злякалась, бо навкруги нікого не було, та вони могли її побити, сама зняла другу сережку та віддала її. Хто саме взяв другу сережку, вона не пам`ятає. Коли ОСОБА_14 підвелася з землі то ОСОБА_13 і ОСОБА_8 вже поруч не було. Прийшовши додому потерпіла повідомила про подію в міліцію.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 повністю підтвердила свої пояснення, надані під час досудового розгляду, зазначила, що ці показання надавала добровільно, без жодного примусу. В суді потерпіла пояснила, що в зв`язку зі спливом більше 3 років з моменту події, вона не дуже добре пам`ятає всі обставини.
Свідок ОСОБА_13 в ході одночасного допиту осіб 23.01.2013 року пояснив, що 04.01.2013 р. близько 22 годині, він разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_8 розпивали спиртні напої в кафе «Чернігівське » біля станції метро «Студентська» в м.Харкові. ОСОБА_14 запропонувала випити спиртне за день народження її дочки, та купила в магазині пляшку горілки. Близько 24 години кафе закривалося і всі стали виходити. ОСОБА_13 , ОСОБА_8 і ОСОБА_14 пішли в сторону квіткових рядів, потерпіла йшла попереду всіх, ОСОБА_13 , ОСОБА_8 за нею і ОСОБА_8 сказала ОСОБА_13 на вухо, що вона зараз зніме з ОСОБА_14 сережку. Після цього, не очікуючи його реакції, ОСОБА_15 , йдучи позаду, зробила потерпілій підніжку, від чого та впала. Після цього ОСОБА_8 зняла чи зірвала з потерпілої золоту сережку, а ОСОБА_13 , підійшовши до ОСОБА_17 наказав їй зняти другу сережку, на що та, попросивши її не бити, сама зняла другу сережку та віддала її ОСОБА_8 . Після цього, вони з ОСОБА_8 пішли з того місця. По дорозі ОСОБА_8 запропонувала здати вкрадені сережки до ломбарду, але в неї не було паспорту. Вони здали на його паспорт сережки до ломбарду, який працював там же на вул. Блюхера цілодобово. Отримані гроші вони поділили навпіл та розійшлися.
Протокол пред`явлення особи для впізнання від 13.02.13 року, згідно з яким потерпіла впізнала ОСОБА_8 , як особу яка вчинила стосовно неї грабіж.
Проток огляду місця події від 23.01.13 р., згідно з яким у ОСОБА_13 вилучено позиково-заставний договір № 373 від 04.01.13 р.
Копія позиково-заставного договору № 373 від 04.01.13 р. на ім`я ОСОБА_13 про прийняття ломбардом «Фенікс» (м.Харків, вул. Блюхера, 18) у заставу двох золотих сережок.
Протокол огляду речей від 17.01.2013 року, в ході якого за участі потерпілої ОСОБА_14 оглянуті дві золоті сережки.
Зазначені показання потерпілої ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_13 , письмові докази по справі, протоколи одночасного допиту, пред`явлення особи для впізнання узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені та викладені у вироку докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 2 ст. 186 КК України.
По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину обвинуваченої у скоєнні злочину, за яким її засуджено, поза розумним сумнівом.
Стосовно посилань захисника на показання ОСОБА_8 , в яких вона заперечує наявність умислу на вчинення злочину та свою причетність до скоєння кримінального правопорушення, а також показання свідка ОСОБА_13 на підтвердження такої позиції обвинуваченої, апеляційний суд зазначає наступне.
Судом першої інстанції перевірялася версія обвинуваченої щодо непричетності до скоєння злочину, при цьому показанням вказаних осіб дана критична оцінка, висновки районного суду в цій частині є обґрунтованими та переконливими.
Колегія суддів погоджується з позицією районного суду щодо оцінки вказаних показань обвинуваченої як спроби уникнути відповідальності за скоєне, а показання свідка ОСОБА_13 як спроби допомогти Хаперській в цьому.
Крім того, як ґрунтовно зазначив районний суд, ОСОБА_13 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 20.03.2013 року за вчинення ним відкритого заволодіння чужим майном, скоєного повторно, за попередньою змовою групою осіб. З описової частини вказаного вироку суду, який набрав законної сили 20.04.2013 року, вбачається що ОСОБА_13 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_14 , яке мало місце 04.01.2013 року, в ході якого ОСОБА_13 разом із невстановленою в ході судового розгляду дівчиною, незаконно заволодів золотими сережками потерпілої. При цьому, судом було встановлено і не оскаржувалось самим обвинуваченим, як наявність попередньої змові між ОСОБА_13 та невстановленою дівчиною, так і ті обставини, що ОСОБА_13 лише вимагав від потерпілої віддати другу сережку, в той час як всі інші дії поставила «підніжку» потерпілій, зняла з потерпілої першу сережку, тощо, - вчинила невстановлена дівчина.
Апеляційний довід про відсутність доказів перебування ОСОБА_15 під час подій злочину у стані алкогольного сп`яніння також є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Перебування обвинуваченої у стані алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями, даними в суді самою ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_13 про те, що 04.01.13 р. близько о 22 години вказані особи разом з ОСОБА_14 розпивали спиртні напої в кафе «Чернігівське». Злочин було вчинено через незначний проміжок часу після цього, а саме: 04.01.2013 р. о 22 годині 30 хвилин.
Вказані обставини спростовують доводи апеляції захисника та підтверджують правильність визнання судом 1-ї інстанції у якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченої вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, вивчивши та перевіривши апеляційні доводи захисника, апеляційний суд дійшов висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, всесторонньо та об`єктивно, наданим сторонами доказам дана належна правова оцінка та по справі постановлено законне й обґрунтоване судове рішення.
Вищевказані обставини спростовують доводи апеляції про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_8 у зв`язку з чим вона задоволенню не підлягає.
Порушень кримінального процесуального законодавства при розгляді справи судом першої інстанції, які б тягнули безумовне скасування прийнятого рішення при апеляційному розгляду кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя
Судді: