пр. № 1-кп/759/1011/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ;
при секретарі: ОСОБА_2 ;
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 ; розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт № 0005219 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого; працюючого вантажником ТОВ "КБФ"; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
17.10.2017 приблизно о 15 год. 20 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазину ТОВ Епіцентр К за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-В, намагався таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ Епіцентр К, однак не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Так, ОСОБА_4 17.10.2017 приблизно о 15 год., прибув до магазину ТОВ Епіцентр К, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-В. Знаходячись в приміщенні торговельного залу вказаного гіпермаркету, переслідуючи корисливі мотиви, маючи умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 вирішив вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ Епіцентр К.
З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ Епіцентр К, де проходив вздовж торгових полиць, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв чуже майно, а саме: статуетка кішка єгипетська, код 51170769, 1 шт., на суму 300 грн. 75 коп. без ПДВ. Сховавши вказане чуже майно, яке належить ТОВ Епіцентр К, до правої кишені куртки, в яку він на той час був одягнений.
Надалі ОСОБА_4 , виконавши всі дії, які були направлені на таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ Епіцентр К, та розпорядитися ним на власний розсуд, близько о 15 год. 20 хв. 17.10.2017, пройшовши лінію кас, не розплатившись за товар, який він завчасно сховав у кишеню куртки та направився до виходу з магазину.
Однак, ОСОБА_4 довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину, з наявним при ньому чужим майном, яке належить ТОВ Епіцентр К.
30 жовтня 2017 року між потерпілим ТОВ Епіцентр К в особі представника ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Згідно з даною угодою потерпілий ТОВ Епіцентр К в особі представника ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_4 .
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил статтями 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений, представник потерпілого просили вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, який при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі пред`явленої підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе винуватим, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а тому ці його дії кваліфікує ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 176-179, 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 30 жовтня 2017 року між потерпілим ТОВ Епіцентр К в особі представника ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 жовтня 2017 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: