Справа № 152/1884/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
неповнолітньої особи,
яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_4
захисника неповнолітнього ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5
педагога ОСОБА_6
законного представника
неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_7
представників ССД Шаргородської РДА, ОСОБА_8 , ОСОБА_9
Шаргородського ВП Жмеринського ВП
ГУНП України у Вінницькій області
29 листопада 2017 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження за ч.3 ст. 185 КК України відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з клопотанням прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи клопотання прокурор посилався на те, що неповнолітній ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжку, поєднану з проникненням у інше приміщення.
Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 22 жовтня 2017 року приблизно о 21 годині 20 хв., під час зустрічі із неповнолітнім ОСОБА_10 домовилися вчинити крадіжку чужого майна з домогосподарства ОСОБА_11 , що знаходиться в АДРЕСА_2 .
Підбурювані жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном малолітній ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_10 прийшли до приміщення літньої кухні ОСОБА_11 , де ОСОБА_4 залишився спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_10 підійшов до вікна приміщення літньої кухні, вийняв скло і через віконний отвір проник у середину приміщення, де умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав два мішки, дві картонні коробки, та поліетиленовий пакет, наповнені грецькими горіхами. Викрадені горіхи ОСОБА_10 переклав через вікно назовні, так само через віконний отвір вибрався на подвір`я, де неповнолітній ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_10 зсипали горіхи із пакета та картонних коробок в мішки і залишили місце крадіжки, в подальшому на власний розсуд розпорядившись викраденими горіхами загальною вагою 38,15 кг., вартість яких, згідно з висновком товарознавчої експертизи №6168/17-21 від 26.10.2017 року становить 32 грн. за один кілограм. При цьому, неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_12 заподіяли збитку потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 1220,80 грн. За вказані дії неповнолітній ОСОБА_10 засуджений вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 27.11.2017 року.
Будучи допитаним під час судового розгляду, малолітній ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні суспільно - небезпечного діяння при обставинах, викладених в клопотанні від 29.11.2017 року визнав повністю, щиро покаявся. Суду показав, що 22.10.2017 року приблизно о 21 годині 20 хв. зустрівся із своїм знайомим неповнолітнім ОСОБА_10 , в розмові з яким вони вирішили викрасти горіхи в ОСОБА_11 і здати в іншому місці за гроші. Прийшовши до приміщення літньої кухні ОСОБА_11 , яка проживає в АДРЕСА_2 , він залишився біля кухні, а ОСОБА_10 вийняв скло у вікні, переліз у приміщення літньої кухні, через вікно передав йому два мішки, дві картонні коробки та пакет, наповнені горіхами. Після цього так само через вікно ОСОБА_10 вибрався з приміщення назовні, де вони разом зсипали горіхи з коробок і пакета в мішки. Мішки з горіхами віднесли та заховали біля магазину, а вранці занесли і здали приймальнику. За здані горіхи, яких виявилося 38,15 кг отримали 760 грн., які розділили між собою порівну.
Крім того, вчинення малолітнім ОСОБА_13 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, при судовому розгляді клопотання про застосування до останнього примусових заходів виховного характеру, підтверджується:
- заявою потерпілої ОСОБА_11 відповідно до якої остання просить розгляд справи проводити у її відсутності, претензій до малолітнього ОСОБА_4 не має (а.п.18).
- показаннями законного представника малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що від працівників поліції вона дізналася про те, що її син спільно з ОСОБА_10 скоїв крадіжку горіхів у ОСОБА_11 . Про крадіжку син їй нічого не розповідав і викрадених горіхів додому не приносив. Раніше вона ніколи не помічала і ні від кого не чула, щоб її син був замішаний в крадіжках. Щодо свого сина, то вона може пояснити, що він слухняний, доброзичливий, працелюбний, не має шкідливих звичок, вона має на нього позитивний виховний вплив. Крім нього вона одна виховує також ще чотирьох неповнолітніх дітей. Батько дітей помер у 2016 році, тому вихованням та утриманням дітей опікується вона і двоє її повнолітніх дітей. Вона в змозі забезпечити нагляд за сином і постійний контроль за його поведінкою та не допустити вчинення сином в майбутньому суспільно-небезпечних діянь. Просить задовольнити клопотання прокурора і застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі сина ОСОБА_4 їй під нагляд;
- показаннями педагога Шаргородської СЗШ 1-111 ступенів №2 ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 навчався в школі з першого класу. За час навчання характеризується позитивно, але навчається не в повну міру своїх можливостей, не виявляє зацікавленості до навчання, свідомо порушує дисципліну, бере активну участь у спортивному житті класу. Самостійний, але легко піддається чужому негативному впливу. Матір ОСОБА_4 ОСОБА_7 приймає участь у його вихованні, завжди спілкується з учителями, часто телефонує до школи;
- показаннями представника Служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що малолітній ОСОБА_4 на обліку в Службі не перебуває;
- показаннями представника ювенальної превенції сектору превенції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 яка пояснила, що малолітній ОСОБА_4 на обліку у ювенальній превенції сектору превенції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області не перебуває.
Вислухавши висновок прокурора ОСОБА_3 , який підтримав клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_7 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, законного представника малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , представника служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 , представника ювенальної превенції сектору превенції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , педагога ОСОБА_6 , які підтримали клопотання, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного.
Проаналізовані при судовому розгляді клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру докази переконують суд, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 22 жовтня 2017 року вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України, а саме крадіжку (таємне викрадення чужого майна), поєднане з проникненням у інше приміщення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.185 КК України.
Малолітній ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння після досягнення одинадцятирічного віку, не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ст. 185 ч.3 КК України, що вбачається із свідоцтва про його народження (а.п.62).
Відповідно до вимог ч.2 ст.97 КК України, ст.498 КПК України та роз`яснень, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України.
Відтак, суд вважає, що до малолітнього ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи виховного характеру.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", суд повинен з`ясувати: 1) дані про особу неповнолітнього вік (число, місяць, рік народження, які мають бути підтверджені долученими до справи копіями свідоцтва чи актового запису про народження), інші біографічні дані; вікові і психологічні особливості (темперамент, рівень загального розвитку, інтереси, ціннісні орієнтації та ін.); стан здоров`я; соціальну (суспільну) характеристику (взаємовідносини в сім`ї та колективі, ставлення до праці, навчання, участь у суспільному житті тощо); 2) ставлення неповнолітнього до наслідків діяння, яке він учинив; 3) дані про батьків неповнолітнього (наявність у них судимостей, позбавлення їх батьківських прав, їхній спосіб життя, здатність забезпечити виховний вплив на неповнолітнього та постійний контроль за його поведінкою); 4) обставини, що негативно впливали на виховання неповнолітнього; 5) наявність дорослих підбурювачів та інших осіб, які втягнули неповнолітнього у злочинну діяльність.
З показань під час судового розгляду законного представника малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_7 , педагога ОСОБА_6 , представників Служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 та ювенальної превенції сектору превенції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , а також з досліджених документів, здобутих під час досудового розслідування і долучених до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_4 на час вчинення суспільно-небезпечного діяння навчався у сьомому класі Шаргородської ЗОШ 1 111 ступенів №2. За місцем навчання неповнолітній в цілому характеризується позитивно (а.п. 19). Батько ОСОБА_4 ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.п. 64). Матір неповнолітнього позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягувалася, батьківських прав не позбавлена, займається вихованням та утриманням сина, має на нього позитивний виховний вплив, син не вийшов з-під її контролю і піддається виховному впливу (а.п. 67 68).
Із показань представників Служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 , та ювенальної превенції сектору превенції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_4 на обліку в ССН Шаргородської РДА та ювенальної превенції сектору превенції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області до вчинення суспільно небезпечного діяння не перебував.
За станом здоров`я малолітній ОСОБА_4 здоровий, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, має недостатню педагогічну підготовку (а.п.66).
Виходячи із досліджених в судовому розгляді доказів та показань учасників судового провадження, суд вважає, що обставинами, які негативно впливають на виховання малолітнього ОСОБА_4 є недостатня педагогічна підготовка.
Визначаючи, який саме примусовий захід виховного характеру необхідно застосувати до малолітнього ОСОБА_4 суд, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим у ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, враховує висновок прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5 , законного представника малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_7 , представника Служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_8 та представника ювенальної превенції сектору превенції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , педагога ОСОБА_6 , думку потерпілої ОСОБА_11 , викладену в заяві до суду про те, що вона не має до ОСОБА_4 претензій (а.п.18), а також малолітнього ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого суспільно-небезпечного діяння, ставлення до навчання, стан здоров`я, умови життя, виховання, дані про сім`ю, обставини, що негативно впливають на ОСОБА_4 , ступінь здатності матері малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_7 забезпечити виховний вплив на сина.
Прокурор ОСОБА_3 , який уповноважений здійснювати нагляд за додержанням законів у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені неповнолітніми та на участь у розгляді даної категорії справ (а.п. 25 26) просить застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, з чим погодилися учасники судового розгляду даного клопотання.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків (п.3 ч.2 с.105 КК) допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, що позбавлені батьківських прав, а також батьків, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_4 слід застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст.97, 105 КК України, оскільки він не вийшов з-під контролю матері, навчається, піддається виховному впливу, може виправитися при здійсненні матір`ю контролю за його поведінкою, а матір згодна на застосування щодо її сина примусового заходу виховного характеру і передачу ОСОБА_4 їй під нагляд. У зв`язку із цим суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 інших видів примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст. 105 КК України, зокрема, які б обмежували дозвілля чи поведінку малолітнього, містили особливі вимоги щодо неї чи направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків. Застосування примусового заходу виховного характеру у виді застереження до ОСОБА_4 при обставинах, що встановлені при розгляді клопотання, суд вважає було б неефективним.
Відповідно до ч.3 ст.105 КК України та роз`яснень, що містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", тривалість заходів виховного характеру, передбачених п.3 ч.2 ст.105 КК України, встановлюється судом який їх призначає, з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього… Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини справи, суд вважає, що до ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_7 слід застосувати два роки з метою ефективності його наслідків, оскільки він, на переконання суду, є достатнім для виправлення неповнолітнього.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", з метою здійснення контролю за виконанням рішення про застосування примусового заходу виховного характеру, суд своєчасно інформує про це рішення уповноважених осіб служби у справах дітей та кримінальної поліції у справах неповнолітніх.
Керуючись ст.ст.498-501 КПК України, ч.2 ст.97 КК України, п.3 ч.2 ст.105 КК України, роз`ясненнями, що місяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", суд
Клопотання прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 , який не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність задовольнити.
Передати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, учня 7 класу Шаргородської СЗШ 1 111 ступенів, який не досяг віку кримінальної відповідальності, під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 .
Встановити тривалість примусового заходу виховного характеру, застосованого 12.12.2017 року Шаргородським районним судом щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця учня 7 класу Шаргородської СЗШ, який не досяг віку кримінальної відповідальності, у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_7 протягом двох років, починаючи з часу винесення ухвали Шаргородським районним судом від 12.12.2017 року.
Копію ухвали надіслати ССД Шаргородської РДА, ювенальній превенції сектору превенції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області за місцем проживання ОСОБА_4 для здійснення контролю за виконанням ухвали про застосування до нього примусового заходу виховного характеру.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1