Єдиний унікальний номер № 243/8710/17
Номер провадження № 1-кп/243/747/2017
В И Р О К
Іменем України
«24» жовтня 2017 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у Слов`янському міськрайонному суді Донецької області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002459 від 24.09.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», було створено непередбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур так званої ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

Так в середині травня місяця 2014 року більш точної дати встановити не виявилося можливим ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Горлівка Донецької області, сам добровільно прийшов до міськвиконкому м. Горлівка розташований по проспекту Перемоги в м. Горлівка, де вступив у ряди НЗФ, після чого ознайомився з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_4 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

Продовжуючи протиправну діяльність, реалізуючи свій злочинний намір, в середині травня місяця 2014 року до середини липня 2014 року, більш точну дату встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, виконував накази свого керівництва та будучи учасником непередбаченого законом збройного формування «ДНР», службу ніс у форменому одязі, з символікою НЗФ «ДНР», в обов`язки якого входило:

1) будування барикад на вулицях окупованого м. Горлівка;

2) охорона захваченої адмінбудівлі Горлівського міськвиконкому, де знаходився штаб НЗФ «ДНР» із вогнепальною зброєю у руках.

2) здійснення патрулювання вулиць окупованого м. Горлівка.

Таким чином, дії ОСОБА_4 виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законом збройного формування так званої «ДНР», що супроводжувались його сприянню.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 260 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, повністю підтвердив обставини скоєння злочину, вказані в обвинувальному акті. Суду пояснив, що на початку травня 2014 року, перебуваючи в м. Горлівка Донецької області, сам добровільно прийшов до міськвиконкому м. Горлівка розташований по проспекту Перемоги в м. Горлівка, де вступив у ряди НЗФ, після чого ознайомився з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_4 дав свою згоду на їх дотримання та виконання.

З середини травня місяця 2014 року до середини липня 2014 року ОСОБА_4 виконував накази та був учасником непередбаченого законом збройного формування «ДНР», службу ніс у форменому одязі, з символікою НЗФ «ДНР», в обов`язки якого входило - будування барикад на вулицях м. Горлівка та охорона Горлівського міськвиконкому, із вогнепальною зброєю у руках.

Просить суд не позбавляти його волі, більше такого не вчинить.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, вину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 260 КК України, тобто участь у діяльності незаконного збройного формування.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся, офіційно не працює, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. а також, враховуючи висновок досудової доповіді органу пробації, згідно з яким виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд враховує щире каяття у вчиненому та активне сприяння розслідуванню справи, оскільки як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи судом, обвинувачений давав послідовні показання про обставини скоєного злочину, не намагаючись уникнути відповідальності за вчинене.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України відсутні.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винного, вищезазначених обставин справи, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 за ст. 260 ч. 2 КК України потрібно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цієї статті КК України, без конфіскації належного йому майна, а перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливі без ізоляції його від суспільства та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме це покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст.50 КК України.

Таке покарання із застосуванням до ОСОБА_4 іспитового строку, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації належного йому майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку - 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався та не застосовувався.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1