Ухвала
Іменем України
26 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 308/11427/17
провадження № 51-4238 ска 18

Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого Лагнюка М.М.,

суддів: Короля В.В. та Огурецького В.П.,
розглянувши касаційну скаргу, яка іменована заявою, захисника Ковальчук Олесі Василівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року,
встановив:
постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 грн.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року повернуто захиснику Фегеру В.В. його апеляційну скаргу на вказану постанову судді місцевого суду.
У касаційній скарзі, яка іменована заявою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши касаційну скаргу та надані захисником копії судових рішень, суд дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, а саме згідно пункту 21 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) судом касаційної інстанції визначено Верховний Суд.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Відповідно до статті 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
За змістом частини другої статті 19 Основного Закону України органи судової влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Одними з основних засад судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункти 1, 2, 8 частини 3 статті 129 Конституції України).
У КУпАП, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Визначальною для оскарження в інстанційному судовому порядку, є частина 2 статті 287 цього Кодексу, в якій зазначено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Процедура перегляду постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку регулюється положеннями статті 294 Глави 24 "Оскарження постанови по справі про адміністративні правопорушення" розділу IV Кодексу. Цільовим призначенням цієї глави є встановлення порядку оскарження, зокрема, постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення ,є остаточною й оскарженню не підлягає (частини 2, 10 статті 294 КУпАП).
У відповідності до правової позиції Конституційного Суду України, обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної часини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року №26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції від 13 лютого 2001 року).
Таким чином, виходячи з основних засад судочинства згідно з пункту 8 частини 1 статті 129 Конституції України право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується виключно у визначених законом випадках, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня.
Правила, які конкретизують положення Конституції України щодо обмеження можливості касаційного оскарження рішень суду також визначені у КУпАП. Так, відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду. Водночас, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
При цьому, порядок перегляду постанови по справі про адміністративне правопорушення визначений у Главі 24-1 КУпАП не інакше, як з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом справи про адміністративне правопорушення.

Попри посилання захисника на норми статей 297-1, 297-2 КУпАП, зі змісту касаційної скарги та доданих до неї документів убачається, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не розглядалася і нею будь-яких рішень по цій справі не ухвалювалося, що виключає можливість перегляду Верховним Судом постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Навпаки захисник ставить перед судом касаційної інстанції питання про скасування вказаних судових рішень з цих підстав саме у касаційному порядку, тобто відповідно до пункту 1 частини 2 статті 428 КПК касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 129 Конституції України, статтями 294, 297-1 КУпАП, пунктом 1 частини 2 статті 428 КПК , суд

постановив:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника Ковальчук Олесі Василівни на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Лагнюк М.М. Король В.В. Огурецький В.П.