Справа № 755/1660/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участі особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції м.Києві ОСОБА_5 та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга двоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції м.Києві ОСОБА_5 та зобов`язання вчинити певні дії.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.
Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, завчасно, причина неявки суду не відома.
Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність слідчого.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001123 від 30 січня 2018 року.
В межах проведення досудового розслідування даного кримінального провадження 30 січня 2018 року працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 та проведено обшук автомобіля марки «Шевроле Авео» державний номерний знак НОМЕР_1 , під час якого було вилучено поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору кристалоподібного походження, поліетиленовий пакет, з порошкоподібною речовиною зеленого кольору кристалоподібного походження, один поліетиленовий пакет, з порошкоподібною речовиною червоного кольору кристалоподібного походження, поліетиленовий пакет, з порошкоподібною речовиною жовтого кольору кристалоподібного походження, поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, ваги електронні у кількості 2-х штук, упаковка з поліетиленовими пакетиками різних розмірів, два паперових стакани, дві пластикові ложки, одна металева ложка, сумка з-під ноутбука всередині якої знаходяться: два пакунки загорнуті у папір та харчову плівку, у яких знаходиться кристалічна речовина білого кольору, дві записні книжки, медичні інструменти, які загорнуті в плівку зеленого кольору, паперова банкнота, марки у кількості 7 штук, пакет із годинниками, zip-пакети із монетами у кількості 9 упаковок.
31.01.2018 року слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 , звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 02.02.2018 року ОСОБА_1 у справі №755/1660/18 клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 було задоволено та накладено арешт, а саме: на автомобіль марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , ключ від автомобіля, металевий кейс та ваги електронні у кількості 2 штуки, що мають значення речових доказів та були вилучені при проведенні обшуку 30.01.2018 року, за адресою: м.Київ, проспект Ватутіна, 16/1.
19 березня 2018 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, а саме: пакету з годинниками; пакету з монетами в кількості 9 упаковок; пакету зі значками; ноутбуку марки «Леново» з акумулятором, зарядним пристроєм та мишкою; сумки з-під ноутбуку, двох записних книжок; медичних інструментів, паперові банкноти; марок в кількості 7 штук.
Дане клопотання станом на момент звернення з даною скаргою до суду слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП в м.Києві не розглянуто.
Вивченням матеріалів кримінального провадження №0001123 від 30.01.2018 року, в рамках якого вилучено вищевказані речі, встановлено, що слідчим їх не було визнано речовими доказами.
Крім того, на час подання скарги, вилучене майно не було повернуто власнику.
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Крім того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене, також, обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, що в тому числі закріплено положеннями ч.5 ст.9 КПК України щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як один з принципів законності, визначених серед інших засадами кримінального провадження.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).
Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
А тому, виходячи з викладеного, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції м.Києві ОСОБА_5 та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0001123 від 30 січня 2018 року, повернути адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 тимчасово вилучене при проведенні обшуку 30.01.2018 року майно, а саме: пакет з годинниками; пакет з монетами в кількості 9 упаковок; пакет зі значками; ноутбук марки «Леново» з акумулятором, зарядним пристроєм та мишкою; сумку з-під ноутбуку, дві записні книжки; медичні інструменти, паперові банкноти; марок в кількості 7 штук
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1