Справа № 738/1527/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/88/2018
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відео конференції матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні його клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році»,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

В обґрунтування ухваленого рішення районним судом зазначено, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, який вчинений останнім до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», а тому він не підпадає під дію даного закону, в зв`язку з чим не може бути звільнений від кримінального покарання.

Не погодившись з рішенням суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування відносно нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Мотивує своє рішення тим, що суд першої інстанції, виніс неправомірне рішення, так як він має на утриманні чотирьох дітей, та у відповідності до п. «в» ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році» має всі підстави для застосування відносно нього дії даного закону.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги, викладені в поданій ним апеляційній скарзі, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та вмотивованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., № 1810-VIII постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

З матеріалів справи видно, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку 1 рік.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 27 грудня 2016 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробовуванням і засудженого ОСОБА_7 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року.

Злочин, за який вироком суду засуджено ОСОБА_7 , відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України по класифікації злочинів відноситься до тяжкого.

Відповідно до статті 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Критерієм класифікації злочинів на чотири категорії, в залежності від їх тяжкості, є певний вид і розмір покарання, який найбільш повно відображає тяжкість злочинів, віднесених до певної категорії. Закон визначає межі максимального покарання в санкціях за злочини, які відносяться до однієї категорії.

Тому, твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що злочин, за яким його засуджено, за ч. 3 ст. 185 КК України не можна вважати таким, що віднесений до тяжких злочинів, оскільки йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі є хибним.

Враховуючи, що Закон України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року не застосовується до осіб, які вчинили тяжкі злочини, Менського районного суду Чернігівської області ухвалою від 09 жовтня 2017 року засудженому ОСОБА_7 правомірно відмовив у задоволенні клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

За таких обставин, підстав для скасування ухвали місцевого суду, колегія суддів не знаходить, а доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що він є батьком чотирьох дітей, які перебувають на його утриманні, а тому до нього має бути застосований Закон України «Про амністію у 2016 році», на законність ухвали суду не впливають.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4