Справа №573/2004/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/524/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представник потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР № 0000051 від 28 січня 2015 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 26 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Шкуратівка, Білопільського району, Сумської області, та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 01 рік, не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ВСТАНОВИЛА:
Як встановив суд, 08 січня 2015 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проходячи по проїзду між вулицями Праці та Чапаєва в м. Ворожба, Білопільського району, Сумської області, побачили, як попереду на відстані близько 15 м. підсковзнулися та впали на землю чоловік з жінкою. Для надання допомоги, потерпілі підійшли до них. В цей час, ОСОБА_8 вийшовши з вул. Чапаєва в м. Ворожба, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно почав завдавати удари ногами та руками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по тулубу і кінцівках, спричинивши ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження у виді: почервоніння по верхньому краю лівої ніздрі, припухлості м`яких тканин лівого променево-зап`ясного суглобу, синця під лівою ключицею, а потерпілій ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у виді: саден на п`ятому пальці правої кісті, п`ятому пальці лівої руки, на лівому наколіннику.

Захисник обвинуваченого, ОСОБА_9 не погоджуючись з ухваленим вирок подав апеляційну скаргу відповідно, якої просить судове рішення скасувати, а ОСОБА_8 виправдати на підставі ст. 62 Конституції України. Вирок суду ґрунтується на неповноті судового розгляду, висновки суду суперечать фактичним обставинам кримінального провадження. Жоден із допитаних свідків не вказав на ОСОБА_8 , як на особу, що наносив удари руками, ногами по потерпілим. Так, свідок ОСОБА_15 стверджував, що обвинувачений ніякого фізичного впливу по відношенню до потерпілих не здійснював. Якщо визначити місце події, згідно протоколу огляду слідчого ОСОБА_16 та місця знаходження свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , можна однозначно стверджувати про те, що вони не могли бачити осіб, які з їх показань лежали на землі, оскільки їм заважали чагарники, та відсутність освітлення. Також свідок ОСОБА_17 свідчила про те, що вона почула та впізнала голос ОСОБА_10 , з якою вона не знайома. Висновки судово-медичних експертиз не можуть бути доказом встановлення факту та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та не вказують на винуватість ОСОБА_8 .

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 у поданій апеляційній скарзі, вирок вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування кримінального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Судом не надано належної оцінки фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_8 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, свою вину у вчиненні злочину не визнав в повному обсязі, що свідчить про його відмову у розкаянні, зухвалий спосіб вчинення злочину стосовно двох жінок, довготривалий та вперто не припиняючий характер протиправний дій. Жодних дій по відшкодуванню потерпілим шкоди, обвинувачений не вчиняв, вибачення не попросив. Прокурор просить вирок скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 03 роки.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у поданому запереченні на апеляцій скаргу захисника ОСОБА_9 вважають, що судом в повному обсязі досліджені матеріалів справи, що прямо доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, дії кваліфіковано вірно. Підтримують апеляційну скаргу прокурора, оскільки призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого з захисником, на підтримку поданої апеляційної скарги, та заперечення проти апеляційної скарги прокурора, прокурора ОСОБА_19 , яка не підтримала жодної апеляційної скарги, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає за необхідне залишити їх без задоволення.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у хуліганстві, а саме грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами.

Зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зі зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів цього правопорушення підтверджується наступними доказами, на які суд послався у вироку:

показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка в суді показала, що 08 січня 2015 року близько 18 год. 00 хв., покинувши двір домоволодіння АДРЕСА_2 , місце проживання потерпілої ОСОБА_11 , вона разом з останньою повернула з вул. Праці на дорогу, яка з`єднує її з вул. Чапаєва в м. Ворожба, та на відстані 50 метрів попереду побачила чоловіка і жінку, яка підсковзнулась та впала. Підійшовши ближче, чоловік попросив допомогти підняти жінку, на що вона разом з ОСОБА_11 взяли жінку під руки та намагалися підняти, на що остання сказала, щоб їй боляче, бо раніше ліва рука була поламана. В цей момент підбіг обвинувачений, який вдарив ногою в живіт та кулаком в обличчя. ОСОБА_11 схопила обвинуваченого за куртку та відтягнула від неї. Вивернувшись, ОСОБА_8 схопив ОСОБА_11 , за капюшон та притиснув до землі, не дававши їй можливості піднятися. Далі ОСОБА_8 покинув ОСОБА_11 та долонею вдарив її кулаком в обличчя, від чого вона впала на землю. Підвівшись вона зателефонувала матері та попросила, щоб приїхав син. Згодом прийшли ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , а слідом ОСОБА_22 і ОСОБА_23 . Коли всі йшли далі по вулиці, ОСОБА_8 весь час чіплявся до неї та штрикав ззаду ножем, чим пошкодив їй дублянку.

Потерпіла ОСОБА_11 показала суду, що 08 січня 2015 року проводивши знайому ОСОБА_10 , в провулку між вулицями Праці і Чапаєва помітила попереду чоловіка та жінку, яка впала на слизькій дорозі. Підійшовши ближче, чоловік попросив допомоги підняти жінку. Коли вона разом з ОСОБА_10 почали піднімати жінку, на них налетів ОСОБА_8 , який завдав удару рукою в обличчя ОСОБА_10 , яка від удару присіла. Побачивши, що ОСОБА_8 замахнувся ногою, вона схопила його ззаду за куртку та почала відтягувати, однак останній вивернувся, та схопивши за капюшон її куртки повалив на землю. Після чого почав ногами наносити удари, на що потерпіла прикрилася руками, внаслідок чого два пальця були звезені. В цей час підвелася ОСОБА_10 , яка почала відтягувати ОСОБА_8 . Чи наносив обвинувачений потерпілій ОСОБА_10 удари, вона не бачила, бо на обличчя був насунутий капюшон.

Свої показання потерпілі підтвердили при проведенні слідчих експериментів, в ході яких ОСОБА_11 та ОСОБА_10 продемонстрували обставини, за яких їм були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_8 , що підтверджується висновками судово-медичної експертизи № 2 від 30.01.2015 року, № 1 від 28.01.2015 року про виявлення тілесних пошкоджень у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Обставини, за яких потерпілі отримали тілесні ушкодження підтверджені висновками судово-медичної експертизи № 119, № 120 від 02.08.2016 року, згідно яких виявлені у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ушкодження могли бути заподіяні внаслідок ударів руками та ногами. Не можливо виключити можливість спричинення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту за умови надання тілу додаткового прискорення та спричинення пошкоджень власноручно;

Висновками додаткової судово-медичної експертизи від 14.08.2015 року № 88 та від 12.05.2016 року № 38, встановлено, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, продемонстрований при проведенні слідчих експериментів з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 може відповідати тому механізму, який виявлений при судово-медичному обстеженні цих потерпілих.

Показання вказаних потерпілих, які взаємоузгоджуються між собою, стверджуються і показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які, кожен окремо, показали суду, що 08 січня 2015 року знаходились на вул. Чапаєва в Ворожба, та почули крики. На відстані близько 20-50 метрів від них побачили бійку за участю двох жінок та чоловіків. Жінки постійно падали та просили їх не бити.

Обставини щодо місця вчинення злочину та факт злочину стверджується протоколом огляду місця події від 06.06.2015 року з фотоблицею.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_24 показали, що 08 січня 2015 року, після святкування дня народження сина, провожали ОСОБА_8 , його дружину ОСОБА_24 та їх доньку ОСОБА_25 . По дорозі ОСОБА_24 впала, та він разом з ОСОБА_8 , почав її піднімати. В цей час позаду шли дві жінки, які почали з них глузувати, на що ОСОБА_15 разом з ОСОБА_8 відповіли їм нецензурними словами. Сталася словесна перепалка, ніхто фізичного насильства відносно потерпілих, не завдавав.

Суд оцінив показання вказаних свідків та визнав їх неспроможними, та такими, які спростовуються іншими, дослідженим в суді доказами, з чим також погоджується колегія суддів.

Свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 підтверджують, що між обвинуваченим та потерпілими була словесна перепалка. Пізніше потерпілі повідомили своїм синам, а саме ОСОБА_21 та ОСОБА_26 про отримання ними тілесних ушкоджень від обвинуваченого.

Проаналізувавши та оцінивши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, оскільки встановлені судом місце, час, обстановка злочину, характер дій обвинуваченого та спрямованість його умислу і мотиву, дозволяють зробити однозначний висновок про те, що безпосереднім об`єктом злочинного посягання в даному випадку, був громадський порядок, на що вказують встановлені під час судового розгляду ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Допитаний свідок ОСОБА_16 , слідчий Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, пояснив суду, що здійснював огляд місця події, яке знаходиться на проїзді, який сполучає вулиці Чапаєва та Праці в м. Ворожба.

Твердження захисника ОСОБА_9 про те, що свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не могли бачити осіб, які лежали на землі та як їм наносилися удари, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки свідок ОСОБА_18 підтвердив, що знаходився з ОСОБА_17 неподалік від колодязя, який ліворуч від них. Крім того, свідок ОСОБА_17 повідомила суду, що безпосередньо на проїзді відсутнє освітлення, однак світло ліхтаря, який знаходиться безпосередньо на АДРЕСА_3 , покриває ділянку місця вчинення злочину, і хоча воно не достатнє для розпізнання обличь, силуети було чітко видно. Знаходження там чагарників, які б не дозволили розгледіти подію злочину, є невмотивованим.

Згідно запису фіксації судового засідання, на запитання захисника ОСОБА_9 до свідка ОСОБА_17 стосовно потерпілої ОСОБА_10 , свідок повідомила суду, що під час бійки почула голос жінки, але не могла його розпізнати, а вже повідомивши матері, що була очевидцем сварки та дізнавшись, що потерпілою є саме ОСОБА_10 , вона зрозуміла, що саме її голос вона чула, оскільки до інциденту потерпілу знала, віталася з нею, тому з легкістю розпізнала голос.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ, зокрема покази свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку між особою та іншими доказами, а тому обґрунтовано відмовив захиснику у задоволенні клопотанні про встановлення місця знаходження даних свідків та підтвердження правдивості їх доказів.

Зазначені показання потерпілих, свідків узгоджуються із іншими наведеними доказами по справі, що свідчать про їх об`єктивність та правдивість, а тому не вірити їм у колегії суддів підстав не має.

Щодо доводів прокурора про безпідставність звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд в частині звільнення обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, належним чином умотивував прийняте рішення. Із таким висновком погоджується і колегія суддів.

Зокрема, суд урахував, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, є інвалідом третьої групи, має двох неповнолітніх дітей. Обставина, що пом`якшує покарання це вчинення злочину вперше, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Ураховуючи наведене, висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, з встановленням іспитового строку, є обґрунтованим та відповідає вимогам закону. Тому, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. Підстав вважати його м`яким, немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни або скасування судового рішення щодо ОСОБА_8 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг немає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 26 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5