АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5843/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року,
за участю:

представника ПАТ«Марфін Банк» - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: земельну ділянку кадастровий номер :53:011:0020, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для його накладення з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ПАТ «Марфін Банк» ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.08.2017 року, в якій, посилаючись на порушення норм КПК України, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 .

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання слідчого проводився без повідомлення та участі представника ПАТ «Марфін Банк», оскаржувана ухвала судом банку не надсилалась, про її наявність апелянт дізнався з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.10.2017 року, у зв`язку з чим, банк 02.11.2017 року звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою про отримання копії ухвали, яка до теперішнього часу отримана не була, у зв`язку з чим, строк на подачу апеляційної скарги був пропущений з поважних причин.

Стосовно ухвали слідчого судді, то апелянт вважає її незаконною, оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею не було враховано тієї обставини, що нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Одеса, провулок Книжковий, 11, приміщення № 503 є предметом іпотечного договору укладеного 22.08.2008 року між ОСОБА_9 та ВАТ «Морський Транспортний Банк» , правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 22.08.2008 року № 00002F12, а також тієї обставини, що постановою заступника начальника Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ОСОБА_10 від 25.10.2017 року звернуто стягнення, описано та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_9 нежилі приміщення першого поверху АДРЕСА_6 .

Також, представник ПАТ «Марфін Банк» зазначає, що нежитлове приміщення першого поверху АДРЕСА_6 , яке належить ОСОБА_9 не були одержані нею внаслідок вчинення злочину, не є доходом від такого майна, не є об`єктом спеціальної конфіскації та не може бути визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки вказане приміщення було придбано ОСОБА_9 правомірно та належить їй на законних підставах.

Розглянувши клопотання слідчого у відсутності ПАТ «Марфін Банк», слідчий суддя порушив гарантоване право останнього на судовий захист., що призвело до однобічності судового розгляду та незаконності судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення представника власника майна ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З матеріалів вбачається, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно проводився без повідомлення та участі представника ПАТ «Марфін Банк», копія оскаржуваної ухвали банку не направлялась, про її наявність, як зазначає апелянт він дізнався з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.10.2017 року, у зв`язку з чим 02.11.2017 року звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою про отримання копії ухвали, яка до теперішнього часу отримана ним не була, згідно відмітки у заяві від 18.12.2017 року, з матеріалами судового провадження представник ПАТ «Марфін Банк» ознайомився в апеляційному суді 18.12.2017 року, тобто строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, у провадженні Головного слідчого управління НП України знаходиться кримінальне провадження № 0000974, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2015 року , за підозрою ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України, а також за фактами вчинення злочинів, передбачених частинами 1 і 2 ст. 364-1, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. З66, ч. 5 ст. 191, ст. 218-1, ч. З ст. 209 КК України.

23.08.2017 року ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України.

29.08.2017 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_9 , яке мотивовано тим, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна і належне їй нерухоме майно підлягає арешту з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

29.08.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особо та всупереч доводам апеляційної скарги представника врахував також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_9 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_8 , дослідивши матеріали, додані до клопотання та з`ясувавши обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно ОСОБА_9 , а саме: земельну ділянку кадастровий номер :53:011:0020, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 .

При цьому, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям ч. ч. 1, 3, 5 ст. 170 КПК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_9 , до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозри ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя дійшов правильного висновку про накладення арешту на нерухоме майно підозрюваної з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що незастосування арешту на вищевказані об`єкти майна може призвести до подальшого незаконного їх відчуження та у подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині забезпечення виконання рішення суду щодо конфіскації майна.

Доводи представника власника майна про те, що арешт на майно ОСОБА_9 , а саме на нежитлове приміщення першого поверху АДРЕСА_7 , було накладено безпідставно без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст. 170 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: земельну ділянку кадастровий номер :53:011:0020, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-cc/796/5843/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1

Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року,
за участю:

представника ПАТ«Марфін Банк» - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Враховуючи, що складання судового рішення у формі ухвали вимагає часу, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 376 КПК України, обмежується складанням і оголошенням його резолютивної частини, з складанням повного тексту ухвали не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини судового рішення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: земельну ділянку кадастровий номер :53:011:0020, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити учасникам провадження о 16 год. 30 хв., 28 грудня 2017 року.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4