Провадження № 1-кп/638/388/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
за участю секретаря ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0003267 від 06.07.2016 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньо -спеціальною освітою, не одруженого , не працюючого , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 12.02.2002 року за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік; 17.03.2003 року за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 17.03.2008 року за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки; 15.03.2012 року за вироком Червнозаводського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки; 07.09.2012 року за вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70, 71, 72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 03.04.2014 року за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 31.07.2014 року за вироком Червнозаводського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, 72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 15.04.2016 року за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст.. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений за відбуттям строку покарання у квітні 2016 року-

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,
встановив:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 08.09.2016 року приблизно о 15 год.20 хв., знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайомій йому ОСОБА_5 у якої на шиї був золотий ланцюжок 585 проби, після чого в нього виник умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою пригнічення волі потерпілої до спротиву, підбіг ззаду до ОСОБА_5 та одразу схопив її за шию рукою, а іншою рукою прижав руки потерпілої ОСОБА_5 до тулубу, після чого взявши за шию обома руками здійснив ривок ланцюжка, який розірвався та взявши золотий ланцюжок 585 проби місце вчинення кримінального правопорушення злочину покинув, а викраденими золотим ланцюжком 585 проби розпорядився на власний розсуд.
Зі слів потерпілої ОСОБА_5 ринкова вартість золотого ланцюжка 585 проби, вагою 15 грам на момент скоєння кримінального правопорушення складає 9000 грн.
За даним фактом 06.07.2016 року Шевченківським відділенням Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області відкрито кримінальне провадження № 0004402, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В подальшому досудовим розслідуванням встановлено, 06.07.2016 року приблизно о 15 год.35 хв., ОСОБА_4 , знаходячись біля житлового будинку № 26, який розташований за адресою: вул.23 Серпня, м. Харків, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_6 у якої на шиї висів золотий ланцюжок 585 проби та золотий кулон у вигляді «Божої Матері» 585 проби , після чого в нього виник умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_7 ,. штовхнувши в спину, схопив її за шию рукою за кулон та здійснив ривок ланцюжка, який розірвався. Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи золотий ланцюжок 585 проби та золотий кулон у вигляді «Божої матері» в руках, місце вчинення кримінального правопорушення злочину покинув, а викраденими майном розпорядився на власний розсуд.
Зі слів потерпілої ОСОБА_6 ринкова вартість золотого ланцюжка 585 проби, вагою 30 грам на момент скоєння кримінального правопорушення складає 18000 грн., а ринкова вартість золотого кулона у вигляді «Божої матері» 585 проби, вагою 8 грам складає 5000 грн. За даним фактом 06.7.2016 року Шевченківським ВП Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області відкрито кримінальне провадження № 0003267, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
19.09.2016 року прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області ОСОБА_8 матеріали вищезазначених кримінальних проваджень об`єднано в одне кримінальне провадження на підставі того, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються розслідування вчинені однією особою (особами).
Ухвалою слідчого судді від 19.09.2016 року обрано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27 строком не більше 60 (шістдесяти) днів до 15 -40 год 17 листопада 2016 року. Відносно підозрюваного ОСОБА_4 , застосовано обраний запобіжний захід, взяти його під варту в залі суду та рахувати строк до 15-40 год 17 листопада 2016 року.
21.09.2016 року та 03.10.2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру в тому, що він 22.08.2016 року, 05.09.2016 року та 08.09.2016 року скоїв низку злочинів, передбачених ч.2 ст. 186 КК України грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Ухвалою судді від 02.11.2016 року обвинувальний акт кримінального провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою від 16.11.2016 року продовжено строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою на 60 (шістдесят) днів. Строк рахується, починаючи з 15-40 год 17 листопада 2016 року, тобто до 15-40 год 15 січня 2017 року.

23.11.2016 року в провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №70004360, внесений до ЄРДР 29.05.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених за ч.2 ст. 186 КК України. Згідно ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 16.11.2016 року, за поданням в.о. голови Московського районного суду м. Харкова, матеріали кримінального провадження №643/13287/16-к за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України, направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова.

27.10.2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру в тому, що він 28.05.2016 року, 17.06.2016 року, 13.07.2016 року вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) , вчинене повторно.

27.10.2016 року прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 прийнято постанову про об`єднання кримінальних проваджень №0004360, № 0004864, № 0005496 в одне провадження № 0004360.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінальних проваджень об"єднані в одне провадження.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, яке мотивоване тим, що ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, продовжують існувати на дійсний час.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, в якому обвинувачується ОСОБА_4 епізодичність та множину протиправних дій особи, відсутність відомостей про наявність таких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу останнього, який раніше неодноразово був засуджений, до моменту затримання не працював, не одружений, не має тісних соціальних зв`язків, неможливість забезпечення належної його процесуальної поведінки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого до 60 діб.
Вказане свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вбачаються підстави для задоволення клопотання прокурора , продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Попередньою ухвалою суду ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15-40 години 06.11.2017 року. Таким чином, строк тримання під вартою необхідно відраховувати з 15-40 години 06.11.2017 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 331, 372 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою на 60 (шістдесят) днів. Строк рахувати , починаючи з 15-40 год 06 листопада 2017 року, тобто до 15-40 год 04 січня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1