Справа №635/2157/18
Провадження №1-кп/635/705/2018
У Х В А Л А
10 квітня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
секретар судових засідань ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, який надійшов до суду 05 квітня 2018 року від керівника Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9 підсудний Харківському районному суду Харківської області.
Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України.
Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України судом не встановлено.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Прокурор в ході підготовчого судового засідання заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується обвинуваченому, суворість покарання, у разі визнання винним обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, будь-якого законного джерела доходу, що дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду. Оскільки потерпілий проживає за однією адресою з обвинуваченим, а свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є родичами обвинуваченого, останній може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. Також ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлено наявністю у обвинуваченого непогашеної судимості.
Потерпілий у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання його під вартою, посилаючись на відсутність зазначених прокурором ризиків.
Захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого та, посилаючись на необґрунтованість прокурором ризиків, вважала можливим змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням засобу електронного контролю, за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року, ухвала слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2018 року скасована, до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань №27» в межах строку досудового розслідування з моменту його фактичного затримання до 20 березня 2018 року без визначення застави. Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2018 року строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 продовжений до 20 квітня 2018 року включно.
Під час обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було встановлено в тому числі існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується 20 квітня 2018 року.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив у тому числі наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ту обставину, що потерпілий, який мешкає з обвинуваченим за однією адресою, та свідки, які є родичами обвинуваченого, по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується наявністю у обвинуваченого ОСОБА_7 судимості за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року , яким він був засуджений за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про обрання запобіжного заходу, суд вважає наявними існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений в разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись Главою 27, ст.ст. 197, 199, 314, 315 КПК України, колегія суддів, -
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у відкритому судовому засіданні на 20 квітня 2018 року на 11 годину 30 хвилин.
В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 08 червня 2018 року.
Встановити строк дії ухвали в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 08 червня 2018 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

ОСОБА_3