ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 року м. Запоріжжя
В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що 12.09.2017 року в приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2017 року проведено обшук, під час якого було вилучено належне ТОВ «Укрлото-Київ» майно, а саме: пристрої візуалізації розіграшу білетів державних лотерей оператора ТОВ «М.С.Л.»: системні блоки 18 шт., монітори 16 шт., маршрутизатори 3 шт., термопринтер 1 шт., флешносій - 1 шт., мобільні телефони 2 шт., термінал МСЛ - 1 шт., УФ-детектор 1 шт., грошові кошти 321 грн.
Заявник зазначає, що на вилучення зазначеного у скарзі майна, за допомогою якого здійснювалася законна діяльність ТОВ «Укрлото-Київ» з розповсюдження білетів державних лотерей, та яке не містить ознак його використання шляхом надання клієнтам закладу для заняття гральним бізнесом, ухвалою слідчого судді дозвіл не надавався, а тому дане майно вважається тимчасово вилученим майном, на яке арешт не накладався.
На думку заявника, вищезазначене тимчасово вилучене під час обшуку майно не має жодного відношення до розслідування кримінального провадження, а тому представник заявника просить зобов`язати слідчого повернути ТОВ «Укрлото-Київ» тимчасово вилучене майно.
У судовому засіданні представник заявника підтримала доводи, викладені у скарзі та просила скаргу задовольнити у повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти вимог скарги і просив у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що в ході проведення обшуку було встановлено обставини, які вказують на те, що вилучене майно використовувалося для заняття гральним бізнесом, для підтвердження яких необхідно провести спеціальні експертизи.
Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 КПК України.
Статтєю 169 КПК України закріплений вичерпний перелік випадків, коли тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене.
Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадку: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Вимогами ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор мають право оглядати та вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, при цьому вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученими.
Ухвалою слідчого судді від 01.09.2017 року надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення: ігрових автоматів (комп`ютерів та їх складових частин), які надаються для гри клієнтам закладу, техніки та документів, грошових коштів, здобутих від незаконного ігорного бізнесу, мобільних телефонів, сім-карт мобільних операторів.
Таким чином, враховуючи встановлені в ході розгляду скарги обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене в ході обшуку майно, а саме: присторої візуалізації розіграшу білетів державних лотерей оператора ТОВ «М.С.Л.»: системні блоки 18 шт., монітори 16 шт., маршрутизатори 3 шт., термопринтер 1 шт., флешносій - 1 шт., мобільні телефони 2 шт., термінал МСЛ - 1 шт., УФ-детектор 1 шт. не є тимчасово вилученим, оскільки на його вилучення надавася дозвіл, тому вилучене майно не потребувало арешту.
Оскільки встановлення у вилученій комп`ютерній техніці та документах наявності ознак знарядь вчинення кримінального правопорушення, як підстави для визнання майна речовими доказами у кримінальному провадження, потребують спеціальних знать спеціаліста та експертного дослідження, які час розгляду скарги не проведено, підстави вважати вилучене майно таким, що не містить ознак, визначених ст. 98 КПК України, відсутні.
У зв`язку з цим, скарга в частині оскарження дій прокурора щодо неповернення зазначеного майна є необґрунтованою, тому підстави для повернення вилученого в ході обшуку майна, на вилучення якого надавався дозвіл слідчим суддею, відсутні.
Вирішуючи питання щодо підстав для повернення заявнику іншого вилученого в ході обшуку майна, слідчий суддя виходить з наступного.
Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 236 КПК України, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасового вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до протоколу обшуку від 12.09.2017 року, вбачається, що під час проведення слідчої дії - обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі було вилучено грошові кошти 321 грн., щодо яких прокурором не надано обґрунтованих доказів, з урахуванням яких можливо було б дійти висновку, що зазначені грошові кошти, здобуті саме злочинним шляхом, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що вилучені грошові кошти, відповідно до ст. 169 КПК України, є тимчасово вилученим майном.
Крім того, як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, прокурор, відповідно до вимог ст. 171 ч. 5 КПК України, не звертався до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вказані грошові кошти у строки, визначені КПК України, арешт на зазначене майно не накладався, грошові кошти є тимчасово вилученим майном, а отже, будь-які інші підстави щодо позбавлення власника права користуватися та розпоряджатися вилученим майном, на даний час відсутні.
Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Враховуючи те, що прокурор не звертався із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді та не надав жодних доказів, які б вказували на необхідність подальшого утримання вилученого майна, дозвіл на вилучення якого ухвалою про обшук не надавався, слідчий суддя вважає, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, вилучене майно, а саме: грошові кошти 321 грн., підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучено.
За викладених обставин, скарга підлягає частковому задоволенню, в частині повернення майна, щодо якого встановлені ознаки тимчасово вилученого майна, що відповідає положенню ст. 167 КПК України, та, на яке органом досудового розслідування арешт не накладався. В іншій частині підстави для задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-
В іншій частині скаргу залишити без задоволення.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1