Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/640/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2017 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2017 року, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі, обмежившись строком, який відбув відмовлено.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7

Захисник ОСОБА_8

обвинувачений - ОСОБА_6 .

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із клопотанням про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі, обмежившись строком, який відбув, оскільки покарання у виді довічного позбавлення волі призначено неправомірно, без законних на то підстав, так як Закон України № 1483-III «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально процесуального та Виправно трудового кодексів України» прийнятий без проведення юридичної експертизи. Відсутність такого висновку є підставою для визнання його тримання незаконним та просить суд змінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі, обмежившись строком, який він відбув на сьогоднішній день.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда відмовлено у задоволенні вищезазначеного клопотання, обґрунтовуючи тим, що вирішення питання щодо скасування або зміни судового рішення в частині покарання в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що на думку ОСОБА_6 мало місце при його засудженні, не входить до компетенції Ленінського районного суду м. Кіровограда як суду першої інстанції. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 10.02.2005 року встановлено, що покарання засудженому ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами закону і підстав для його пом`якшення не знайдено.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» закріплено, що судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь - який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Окрім того, питання, яке ставить ОСОБА_6 в своєму клопотанні, не є питанням яке може бути задоволене судом першої інстанції в порядку виконання вироків відповідно до положень ст.537 КПК України.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї засуджений ОСОБА_6 просить постановити нову ухвалу суду, якою задовольнити клопотання про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі, обмежившись строком, який відбув. Зазначає, що при розгляді справи було порушено його право на захист, на що суд не звернув уваги. Просить розглядати апеляційну скаргу в межах національного законодавства, без застосування Конвенції про захист прав людини.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, засудженого ОСОБА_6 , та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 537-539 КПК України суд має право вирішувати вичерпний перелік питань під час виконання вироків.

При вирішенні питання порушеного в зміненій апеляційній скарзі ОСОБА_6 колегія суддів не може керуватись лише тільки ст..7,9 КПК України, як на це посилався в своїх поясненнях засуджений, мотивуючи відсутністю закріпленої норми для пом`якшення призначеного покарання особам з довічним позбавленням волі. Зазначені статті є загальними нормами відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що вирок апеляційного суду від 19.04.2004 року стосовно ОСОБА_6 переглядався в касаційному порядку, судом найвищої судової інстанції. Засуджений в своїх поясненнях зазначив, що до міжнародних судових установ з відповідними заявами він не звертався.

Суд першої та апеляційної інстанції позбавлені процесуальної можливості переглядати вирок суду (зокрема і в частині призначеного покарання), який переглядався в касаційному порядку та набрав законної сили, в тому числі й на предмет його відповідності нормам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Кримінальний кодекс України, а саме п.11, 12 ст.51 КК України передбачає два види покарання у виді позбавлення волі:

1) строкове, тобто таке, яке має визначений строк його застосування, зокрема це: позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадські роботи, виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк;
2) безстрокове, а саме покарання, яке не має визначеного строку його застосування: позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, довічне позбавлення волі.
Можливістю реалізації права засудженого до довічного позбавлення волі на пом`якшення призначеного покарання, є передбачений ст.87 КК України акт про помилування. Статтею 87 ч.2 КК України передбачена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років позбавлення волі актом про помилування, який відповідно до ч.1 ст.87 КК України належить до компетенції Президента України.

До компетенції суддів загальної юрисдикції законодавством України питання заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний термін не передбачено. Такий вид покарання як довічне позбавлення волі не визнаний таким, що не відповідає Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Кримінальний процесуальний кодекс не містить норм про наявність повноважень суду апеляційної інстанції на перегляд рішень, які набули законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування обґрунтованої ухвали суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 537-539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Змінену апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.07.2017 року, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі, обмежившись строком, який відбув відмовлено - без змін.

Ухвала Апеляційного суду є остаточною, оскарженню а касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2