Справа № 487/1590/17
Провадження № 1-кп/487/88/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого силу ст. 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

07.11.2016 року приблизно о 19:50 год., водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Vectra реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого перебував сам, рухався у темний час доби по сухій, чистій, прямій дільниці проїзної частини вул. Кузнецької, зі сторони вул. Малої Морської, в напрямку вул. 1-а Слобідська в м. Миколаєві, зі швидкістю 46 -50 км/год.

Рухаючись у обраному напрямку, при проїзді нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вулиць Кузнецька та Садової, водій ОСОБА_5 в порушення вимог п.п. 2.3.б, 12.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, із відповідними змінами та доповненнями, а саме: рухаючись по проїзній частині вул. Кузнецька, маючи перешкоду у смузі свого руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого світлофором пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, своєчасно не вжив заходів для зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого ним легкового автомобіля, не переконався, що на пішохідному переході відсутній пішохід, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у обраному ним напрямку, внаслідок чого допустив контактування передньою правою частиною автомобіля з пішоходом ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину вул. Кузнецька зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 додатку 1 та дорожньою розміткою 1.14.1 білого кольору додатку 2 ПДР України.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, а дії ОСОБА_5 , з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином,ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Встановлені судом обставини підтверджуються показами обвинуваченого і потерпілого наданими в судовому засіданні:
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі та суду показав, що 07.11.2016 року приблизно о 19:50 год., він керував автомобілем марки «Opel Vectra реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у темний час доби, рухався в бік автовокзалу у правій смузі, світлофор не працював, дорога була суха, попереду нього рухалися два автомобіля та позаду автомобіль. При проїзді нерегульованого перехрестя вулиць Кузнецька та Садової, на проїзної частині за пішохідним переходом раптово з`явилась людина, він її не помітив, оскільки йому на зустріч рухався КАМАЗ, який його засліпив, а хлопець вибіг на дорогу за КАМАЗ, він почав гальмувати, але не вдалось зупинитися та здійснив наїзд на потерпілого, не на пішохідному переході, а за 10 м за переходом, вдарив потерпілого капотом автомобіля десь середньою частиною. Після чого він вийшов з автомобіля, допоміг хлопцю, поклав під голову подушку, в цей час поряд проїжджала машина швидкої допомоги, яку зупинили, йому також допомагали люди, які були на зупинці, хлопця забрала до лікарня швидка, а він залишався чекати працівників поліції, після приїду поліції склали протокол та він поїхав до лікарні. Також на дорозі підняв мобільний телефон потерпілого та зателефонував йому матері. В лікарні купив необхідні для потерпілого ліки, ще передавав гроші, всього у розмірі 8000 грн., після не міг додзвонитися потерпілому.

Цивільний позов потерпілого визнав частково.

У вчиненому ОСОБА_5 щиро розкаявся, матеріальна шкода потерпілому відшкодована.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотанням про звільнення його від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Законом України «Про амністію» від 22.12.2016 року, оскільки він має дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої він не позбавлений батьківських прав.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 07.11.2016 року приблизно о 19:30 год., він перебував на території учбового закладу училища №21 по вул. Садова, 31/2 в м. Миколаєві, зарядив мобільний телефон та вирішив поїхати додому на вул. Космонавтів на трамваї, у зв`язку з чим пішов на зупинку трамваю. Він підійшов до пішохідного переходу на вул. Кузнецької, подивився по сторонам, впевнився, що поряд автомобілів немає, автомобілі на дорозі було від нього далеко приблизно на відстані 100м та почав переходити дорогу, перехід знаходиться на відстані приблизно 10 м від зупинки. Коли переходив пішохідний перехід, вважав, що якщо автомобілі під`їдуть до переходу, побачать пішохода та зупиняться. Він був вже десь на середині пішохідного переходу, коли відчув удар автомобіля синього кольору, після чого нічого не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. При цьому він по телефону не розмовляв та був без навушників, телефон був у кишені. В лікарні він деякий час перебував без свідомості.

Цивільний позов підтримав у повному обсязі.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.11.2016 року, перехрестя вулиць Кузнецька та Садова за участю ОСОБА_5 , у зв`язку з наїздом на пішохода та схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.11.2016 року;

висновком судової авто технічної експертизи №1089 від 28.12.2016 року, згідно якого швидкість руху автомобіля «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , за умов, викладених в постанові про призначення експертизи та слідової інформації, яка відображена на схемі до протоколу огляду місця ДТП, становила близько 46…50 км/год;

висновком судової технічної експертизи №09-1-959 від 06.01.2017 року, згідно якого в ході дослідження встановлено, що ходова частина, робоча гальмівна система, рульове керування та фари головного світла автомобіля «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебували у працездатному стані та не мали технічних несправностей, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на рух автомобіля;

висновком судово-медичної експертизи №225 від 20.02.2017 року, згідно якого у ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми та садни лівої лобно-тім`яної області, перелому кісток черепа, субдуральної гематоми та крововиливу під м`які мозкові оболонки, забою головного мозку, рани правого передпліччя, дані тілесні ушкодження утворилися в наслідок дії тупих твердих предметів в умовах ДТП (зіткнення автомобіля з пішоходом), не викелбчено незадовго до звернення у лікарню 07.11.2016 року, по ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

протоколом проведення слідчого експерименту ДТП від 17.02.2017 року в районі перехрестя вул. Кузнецької та вул. Садової в м. Миколаєві за участю потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив та показав обставини ДТП, що мали місце 08.11.2016 року та схемою до протоколу слідчого експерименту ДТП від 17.02.2017 року;

протоколом огляду місця події від 22.02.2017 року об`єктом кого є проїзна частина вулиць Кузнецка в м. Миколаєві, від зупинки трамвайної до початку перехрестя вул.. Кузнецька та вул.. Садова. Напрямок проведення огляду: від вул.. 1-а Слобідська до вул. Садова по вул. Кузнецька. Під час проведення огляду встановлено наявність дорожнього знаку 5.42.1 ПДР, розташованого на лівому узбіччі проїзної частини вул. Кузнецької. Поблизу із вказаним дорожнім знаком ( у напрямку вул. Садової) знаходиться стовп міського електроосвітлення за ним на відстані 30 м 50 см розташований інший стовп міського електроосвітлення ( у напрямку вул. 1 Слобідська до вул.. Садова на вул. Кузнецька), від нього розташований ще один стовп міського електроосвітлення на відстані 35 м 10 см, від нього на відстані 30 м 10 см розташований ще один стовп міського електроосвітлення. Останній стовп розташований на перехресті вул.. Кузнецької та вул. Садова. Таким чином встановлена загальна видимість елементів освітлення проїзної частини вул.. Кузнецької складає понад 90 м ( а саме 96,1 м). Відстань від д/з 5.42.1 до перехрестя вул.. Кузнецька та вул. Садова на вул.. Кузнецької складає понад 100 м;

протоколом огляду предмету від 22.02.2017 року, об`єктом якого є поліетиленовий файл в якому перебуває лазурний диск ANV та при відтворенні відеозапису вбачається, що запис велась із салону автомобілі в темний час доби, вперед по ходу руху транспортного засобу, проїзна частина освітлена міським електроосвітленням, суха, без опадів. При початку руху відеозапису видно, що автомобіль рухається проїзною частиною по вул. Кузнецька зі сторони вул. 1-а Слобідська в напрямку вул. Садової.

висновком експерта автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП від 09.03.2017 року, згідно якого за умов, викладених в постанові про призначення експертизи, водієві автомобілю «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , у своїх діях необхідно було керуватися п.п. 18.1, 12.3 ПДР, а саме: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно прийняти заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним і своєчасним виконанням пунктів 12.3, 18.1 ПДР мав би технічну можливість запобігти ДТП. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи, дії водія автомобіля «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , не відповідали п.п. 12.3, 18.1 ПДР та технічної точки зору знаходяться причинному зв`язку з ДТП, що сталося.

оглянутим в судовому засіданні диском CR-R із маркуванням ANV з відеозаписом під назвою D2004190.АVI, добровільно виданим ОСОБА_9 на якому зафіксовано обставини ДТП від 07.11.2016 року на вул. Кузнецької в районе перехрестя з вул. Садової, за участю водія ОСОБА_5 , який керував автомобілем «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 та пішохода ОСОБА_7 .

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною, а кваліфікацію його дій вірною.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що вчинений ним злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання судом, відповідно до ст. 66 КК України, є щиро каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_5 ,суд також враховує данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем мешкання та навчання характеризується позитивно, на обліку в ОНД і МОПЛ №1 не перебуває, лікувався стаціонарно в МОПЛ в 1995 році, діагноз: наслідки ЧМТ астено-вегатативний синдром.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_5 є покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Між тим, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, а також враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у розмірі 24442,10 грн. вартості лікарських препаратів та матеріалів медичного призначення слід відмовити, у зв`язку з його недоведеністю та відсутністю доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог щодо відшкодування зазначених збитків саме ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_5 в розмірі 15600 грн. витрат на правову допомогу, слід відмовити виходячи з того, що вказані витрати на правову допомогу є витратами, пов`язаними з розглядом справи, згідно ст. 133 ЦПК України та не відносять до збитків в розумінні ст. 22 ЦК України.

При цьому, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Так, між адвокатом ОСОБА_10 від ОСОБА_7 укладений договір про надання правової допомоги, на підтвердження правого статусу адвоката надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. На підтвердження розміру витрат на правову дорогу надано лише квитанцію до прибуткового касового ордера №2 від 17.11.2016 року та прибутковий касовий ордер №2 від 17.11.2016 року про отримання адвокатом ОСОБА_10 від ОСОБА_7 15600 грн., тобто відсутні документальні підтвердження витрат на правову допомогу, разом з розрахунком таких витрат, що є є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Що стосується відшкодування моральної шкоди, в цій частині суд також вважає позовні вимого обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, враховуючі обставини у їх сукупності, характер кримінального правопорушення, та вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 (відповідача) на користь потерпілого ОСОБА_7 (позивача) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10000 гривень, оскільки саме така сума, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду, ступень вини відповідача, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо).
Крім того, відповідно до ч.1 ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно ч.2 ст.86 КК України законом про амністію особи, визнанні винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року №392/96-ВР амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Законом України «Про амністію» від 22.12.2016 року , звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших видів покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Так, ОСОБА_5 винний у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким, під час вчинення злочину не перебував в стані алкогольного сп`янінні, згідно висновку про результати медичного огляду Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №1357 від 07.11.2016 року, на день набрання чинності Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року, тобто 07.09.2017 року, ОСОБА_5 має неповнолітню дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої він не позбавлений батьківських прав.

Обставини, передбачені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які б виключали можливість застосування амністії до засудженого ОСОБА_5 судом не встановлені, амністія до нього не застосовувались.
На підставі викладеного, суд приходить до переконання, про необхідність звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного даним вироком на підставі п. «в» ст. 1 Законом України «Про амністію» від 22.12.2016 року.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 2883,40 грн. покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначить йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового сроку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Законом України «Про амністію» від 22.12.2016 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру 1760,80 грн. та на користь Миколаївського відділення Одеського науко-дослідницького інституту судових експертиз у розмірі 1122,60 грн.

Речові докази - автомобіль «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику південної міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» за адресою м. Миколаїв вул.. Морехідна, 1-а повернути ОСОБА_5 , оптичний диск CR-R з відеозаписом під назвою D2004190.АVI - залишити зберігатися в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1