УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та повернення тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна незаконною та зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 повернути вилучене 05.10.2017 року під час обшуку майно за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 05.10.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районною суду м. Одеси від 04.10.2017 року було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу обшуку за місцем проживання підозрюваного було вилучено майно.

Згідно з ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення власника можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може були майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли па собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечспня кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Разом з тим, згідно з вимогами ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повергається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частішою п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 275 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Оскільки обшук був проведений 04.10.2017 року та майно було вилучено під час обшуку в 09 год. 15 хв., то слідчому необхідно було звернутися з клопотанням про арешт майна до 06.10.2017 року до 09 год. 15 хв.

Слідчий з вказаним вище клопотанням до суду не звернувся у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України, тому він зобов`язаний негайно повернути майно особі у якій воно було вилучено.

23.10.2017 року із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна він звернувся до слідчого, про те слідчий відмовився виконати вимоги передбачені ст. 169, 171 КПК України, чим допустив порушення прав закріплених конституцією України.

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та зазначив, що підстав для скасування арешту не вбачається, оскільки ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2017 року було накладено арешт на спірне майно.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи скарги, приходжу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з матеріалів, наданих в обґрунтування скарги, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2017 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно.

Згідно зазначеної ухвали суду вищевказане майно, відповідно до ст. 167 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, та має доказове значення для кримінального провадження.

Як встановлено в судовому засіданні на теперішній час проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000763 від 12.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України.

Враховуючи, що вилучене під час обшуку майно є об`єктом кримінального правопорушення, вважаю, що потреба у застосуванні заходу забезпечення, у вигляді арешту майна, не відпала, та підстав для скасування арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2017 року, не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та повернення тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

03.11.2017