ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/5711/17
Провадження № 1-кп/210/267/18

"10" квітня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002335 від 27.09.2017 року, суд
ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні, призначеному на 10.04.2018 року, прокурор клопотав про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так як, не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, прокурором зазначено, що строк перебування обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 15.04.2018 року.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти продовження строків запобіжного заходу.

Суд, заслухавши пояснення сторін щодо доцільності продовження строків тримання під вартою, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимогам п. 1, 2, 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а також спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також за приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії» зазначено, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою судового розгляду, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» - «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою».

Вище перераховані обставини дають достатні підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд згідно вимогам ст. 178 КПК України також враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , який за правилами ст.12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином.

Так, ОСОБА_4 , обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, не має постійного місця проживання, не працює, тобто не має засобів для існування, розлучений, дітей на утриманні не має, не має міцних соціальних зав`язків, тому враховуючи його особистість обвинувачений ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово засуджений, тому є всі підстави вважати, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень і в подальшому може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється. Крім того, зважаючи на те, що свідки по справі у повному обсязі не допитані, існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснювати безпосередній вплив на таких свідків або знищити докази своєї вини по справі.

Таким чином, суд вбачає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, до закінчення строку дії ухвали суду, а саме до 15.04.2018 року, про продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розглянути по суті дане кримінальне провадження не виявляється можливим з об`єктивних причин.

Отже, обґрунтовані ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, які послужили підставою для попереднього обрання щодо обвинуваченого даного запобіжного заходу, на даний час не зменшились.

Посилання обвинуваченого та його захисника на обставини, які характеризують обвинуваченого, та на його стан здоров`я хоча і мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у рішеннях Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Аналізуючи обставини у даній справі, при прийнятті рішення щодо запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого, суд доходить до висновку, що у даному випадку охоронюваний законом суспільний інтерес полягає саме у забезпеченні можливості належного судового розгляду справи та запобіганню можливим спробам вплинути на хід такого розгляду чи ухилення обвинуваченого від нього.

За таких обставин суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши його строк.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 09.06.2018 року включно.

Копію ухвали негайно надіслати обвинуваченому та вручити прокурору.

Копію ухвали направити до слідчого ізолятора при Дніпропетровській ВК УДПтСУ в Дніпропетровській області № 89.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Суддя: ОСОБА_1