АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1712/17 Номер провадження 11-кп/786/200/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25 липня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 06.06.2014 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи рішення, суддя вказав, що досліджені докази та встановлені під час судового розгляду справи дані, свідчать про недоведеність існування обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так суд звернув увагу на те, що хоча засуджений ОСОБА_8 і вказав про те що він не працює через негативний стан здоров`я, з наявних у розпорядженні суду медичних документів засудженого та пояснень представника ПВК № 64 встановлено, що стан здоров`я ОСОБА_8 є задовільним, інвалідом він не являється, є працездатним.

Врахував при цьому пояснення представника ПВК № 64 про те, що засуджений не працевлаштований з власних міркувань з кінця 2016 року, з приводу працевлаштування до адміністрації установи до цього часу не звертався. На даний час дана оцінка ступеню його виправлення - "Стає на шлях виправлення".

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся засуджений ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вказує, що за час відбування покарання він був працевлаштований, отримав за це 3 заохочення, ще 3 заохочення він отримав в усній формі, але останні заохочення не були взяті до уваги судом.

На підтвердження свого працевлаштування вказує на наявність довідки про заробітну плату за час його трудової діяльності.

Звертає увагу, що стягнення на які послався суд першої інстанції, були погашені в установленому законом порядку, та останнє з них датується 08.06.2015р., а тому судом необґрунтовано зроблено висновок про його нестабільну поведінку.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої засудженим апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції вищевказані вимоги виконав у повній мірі, всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженого, надав їм належну оцінку в сукупності, як таким які повно та всебічно характеризують особу засудженого.

Так, відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_8 з 10.10.2014р. відбуває покарання в Полтавській виправній колонії (№64). З характеристики засудженого, наданої начальником відділення СПС ПВК № 64 від 12.07.2017 року, вбачається, що засуджений характеризується наступним чином: за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені в установленому законом порядку. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи, за що був 3 рази заохочений. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує їхні законні вимоги. Не працевлаштований на виробництві установи з власних міркувань. Ставлення до праці неоднозначне. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься безініціативно. За станом здоров`я працездатний. Станом на 13.06.2017р. дана оцінка ступеню виправлення стає на шлях виправлення.
Твердження засудженого про те, що судом не враховано його працевлаштування та те, що стягнення вже погашені є безпідставними.

Під час розгляду судом першої інстанції досліджено та враховано довідку головного бухгалтера установи, за якою ОСОБА_8 нараховувалася заробітна плата протягом січня - травня 2015 року, грудня 2015 року вересня 2016 року в загальному розмірі 1087,84 грн., що свідчить про періодичність залучення його до праці.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_8 останнє стягнення застосовано до нього 25.09.2016 року. Крім того, виходячи з даної довідки вбачаються позитивні тенденції в поведінці засудженого, а саме, наявність трьох заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, які були застосовані після застосування останнього стягнення, та відсутність стягнень за цей період, що демонструє прагнення засудженого до виправлення та ресоціалізації.

Однак, слід звернути увагу, що такі зміни сталися протягом короткого проміжку часу і не можуть достовірно свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення, адже такий висновок має ґрунтуватися на повному та всебічному вивченні даних про поведінку засудженого та ставлення до праці протягом всього періоду відбування покарання, а з урахуванням того, що протягом усього відбування покарання щодо ОСОБА_8 застосоване тільки три заохочення і лише у 2016р., висновок про те, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зробити неможливо.
За таких обставин апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави без зміни.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25 липня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3