Постанова

Іменем України
15 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 227/1249/16-к

Провадження № 51 399 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 від 13 лютого 2016 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерське Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року за ст. 309 ч. 2, ст. 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,
за ст. 309 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року щодо нього.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 309 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2016 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_6 у строк покарання зараховано період його попереднього ув`язнення з 27 квітня 2016 року по 09 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 245 гривень 52 копійки процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 13 лютого 2016 року повторно зберігав для особистого вживання без мети збуту в лівій внутрішній кишені своєї куртки особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,041 грама, до вилучення працівниками поліції того ж дня о 10 годині 35 хвилин під час огляду його особистих речей біля буд. АДРЕСА_2 .
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 за його апеляційною скаргою залишено без зміни.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_6 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 27 квітня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, а також короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду щодо нього змінити у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості і пом`якшити призначене йому покарання. Вказує на те, що ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом фактично не враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме - наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, а також стан його здоров`я.
В запереченнях на касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 прокурор, яка брала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 вказує на безпідставність викладених у ній доводів та просить залишити її без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні вважала касаційну скаргу необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ст. 309 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначені ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції врахував те, що злочин, у вчинені якого ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, не одружений, не працює, має на утриманні дитину, 2009 року народження, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку лікаря психіатра не перебуває та перебуває на обліку лікаря нарколога. Обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції не встановив, а рецидив злочинів визнав обставиною, яка обтяжує покарання.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення засудженого без його ізоляції від суспільства і обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, мотивувавши таке рішення.
Покарання ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції його доводи, які аналогічні доводам касаційної скарги, щодо неврахування обставин, які пом`якшують покарання, перевірив та визнав перебування на утриманні ОСОБА_6 неповнолітньої дитини і наявність у нього невиліковних хронічних захворювань обставинами, які пом`якшують покарання, і своє рішення щодо відсутності підстав для пом`якшення покарання належним чином мотивував, надавши відповідь на усі доводи апеляційної скарги, та зазначив в ухвалі підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги, зміни вироку та ухвали та пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів не знаходить.

Питання звільнення засуджених від покарання за хворобою може бути вирішене в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, відповідно до вказаних статей.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3