Справа № 367/4328/17
Провадження по справі № 1-кп/367/41/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000142 від 27.06.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашгабад Республіки Туркменістан, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця В/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду стрільця 1 відділення 3 взводу роти комендантської служби та охорони батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, у військовому званні солдата, 09 червня 2017 року о 08 годині, в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, самовільно, без дозволу командування, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився до місця свого проживання у АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та повернувся 19 червня 2017 року близько 14 години до військової частини НОМЕР_2 та того ж дня, близько 17 години, в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, самовільно, без дозволу командування залишив вказану військову частину і направився до місця свого проживання у АДРЕСА_1 став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, доки 27 червня 2017 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової частини НОМЕР_2 і заявив про себе.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою провину у вчиненні кримінального злочину за ч. 4 ст. 407 КК України визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Так, обвинувачений пояснив, що він, дійсно 09 червня 2017 року зранку через власні сімейні проблеми вирішив не виконувати обов`язки військової служби, самовільно, без дозволу командування не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_2 , а направився до місця свого проживання у АДРЕСА_1 . Після чого, вже 19 червня 2017 року по обіді повернувся до військової частини НОМЕР_2 та того ж дня, ввечері, знову вирішив не виконувати обов`язки військової служби та тимчасово ухилитися від неї без дозволу командування залишив вказану військову частину і направився до місця свого проживання у АДРЕСА_1 . Потім, 27 червня 2017 року він зрозумів помилковість своїх дій та прибув до військової частини НОМЕР_2 для виконання своїх обов`язків військовослужбовця. В теперішній час щиро кається у скоєному злочині, просив суд суворо не карати та дати шанс на виправлення.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину викладеного у даному вироку суду доведена та його дії органом досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, скоїв злочин передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, є військовослужбовцем Національної гвардії України, за місцем несення служби характеризується позитивно.
При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
З врахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставини вчиненого злочину, і даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції статті за ч. 4 ст. 407 КК України.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 369, 370-374, 394 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок суду першої інстанції, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення до Апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.
Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1