Справа №359/1892/18
Провадження №1-в/359/210/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2018 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку,

відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого згідно вироку Бориспільського районного суду Київської області від 06.06.2001 року за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить на праві особистої власності, -

в с т а н о в и в:
14.03.2018 року адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду, в інтересах засудженого ОСОБА_5 , з клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.
В обґрунтування клопотання зазначив, що вироком Бориспільського районного суду Київської області від 06 червня 2001 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) і йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.
На підставі ст. 46-1 КК України, виконання основної міри покарання засудженому було відстрочено на 2 роки зі сплатою штрафу в сумі 1 000 грн. Міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд залишена до вступу вироку в законну силу. На засудженого було покладено обов`язок періодично з`являтись в органи внутрішніх справ для реєстрації.
27.02.2002 року Бориспільський районний суд Київської області розглянув справу № 5- 92/2002 р. про відміну відстрочки виконання вироку та направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Бориспільського районного суду Київської області від 06.06.2001 року за ст. 140 ч. 2 КК України до 3-х років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки зі сплатою штрафу.
Однак, вирок Бориспільського районного суду Київської області від 06.06.2001 року в частині відбування покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі з конфіскацією всього майна виконано не було.

02.03.2018 року під час звернення ОСОБА_5 до органів ДМС України з метою заміни паспорта, останнього було затримано співробітниками національної поліції для виконання вироку Бориспільського районного суду Київської області від 06.06.2001 року.
З огляду на вказане захисник просив звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку.
В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник-адвокат ОСОБА_4 подане клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.
Вироком Бориспільського районного суду Київської області від 06.06.2001 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності. На підставі ст. 46-1 КК України, виконання основної міри покарання засудженому було відстрочено на 2 роки зі сплатою штрафу в сумі 1 000 грн.
Постановою Бориспільського районного суду Київської області від 27.02.2002 року ОСОБА_5 відмінено відстрочку виконання покарання, встановлену вироком Бориспільського районного суду Київської області від 06.06.2001 року. і направлено його для відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки.
З часу набрання чинності вироком Бориспільського районного суду Київської області від 06.06.2001 року, яким ОСОБА_5 було засуджено, минуло понад 16 років.
Відповідно до правил ст. 80 КК України (у редакції 2001 року) передбачено нормативне врегулювання звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлено імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
В той же час злочин, передбачений ч. 2 ст. 140 КК України (у редакції 1960 року) санкцію у вигляді позбавлення волі на строк до семи років з конфіскацією майна або без конфіскації або виправними роботами на строк від одного року до двох років з конфіскацією майна чи без такої.
Пунктами 1-5 ч. 1 ст. 80 КК України (2001 року) встановлюються строки, в залежності від тяжкості злочину, після закінчення яких особа звільняється від відбування покарання.
Статтею 7-1 КК України (1960 року) встановлено тільки злочини та тяжкі злочини, за які передбачено кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 12 КК України (2001 року) злочини, за які передбачається покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років відносяться до категорії тяжких.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 80 КК України (в ред. 2001 року) встановлюється п`ятирічний строк давності виконання обвинувального вироку щодо особи, яка засуджена до позбавлення волі на строк не більше 5 років за тяжкий.
Частиною 3 ст. 80 КК України (в редакції 2001 року) передбачено зупинення перебігу строку давності, якщо засуджений ухилявся від відбування покарання. Частина 4 ст. 80 (в редакції 2001 року) встановлює переривання строку давності, якщо засуджений вчинив новий злочин середньої тяжкості, тяжкий та особливий тяжкий злочин.
Однак, п. 11 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Кримінального кодексу України 2001 року встановлено, що до осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, правила КК України 1960 року щодо давності поширюються на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо цим Кодексом пом`якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 49 КК України обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано протягом п`яти років при засудженні особи до позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Частиною 2 ст. 49 КК України (1960 року) передбачалось, що обвинувальний вирок не може бути виконано, якщо від часу його винесення минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину.
Таким чином, до засудженого ОСОБА_5 в даному випадку слід застосувати положення саме ст. 49 КК України (ред. 1960 року), оскільки з урахуванням тяжкості злочину за ст. 140 КК України (1960 року) положення є більш м`яким в порівняно з правилами ст. 80 КК України (2001 року) в частині застосування строків давності. Крім того, норма ст. 49 КК України (1960 року) містить положення, які встановлюють безумовний максимальний строк давності виконання обвинувального вироку -15 років.
Таким чином, дана норма є імперативною і після сплину 15 річного строку з моменту винесення вироку, за відсутності вчинення іншого злочину (єдиної обставини, що перериває п`ятнадцятирічний строк давності) ОСОБА_5 , обвинувальний вирок від 06.06.2001 року не підлягає виконанню.
Враховуючи, що з моменту засудження ОСОБА_5 пройшло понад 16 років, є всі підстави для задоволення клопотання та звільнення останнього від відбування покарання у зв`язку з закінчення строків давності виконання вироку.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 12, 74, 80 КК України, ст.ст. 376, 538, 539 КПК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого згідно вироку Бориспільського районного суду Київської області від 06.06.2001 року за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить на праві особистої власності, - у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційний суд Київської області на протязі 7 днів через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 20.04.2018 року.

Суддя: ОСОБА_1