Справа №580/789/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/190/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Підкуп особи, яка надає публічні послуги
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, з вищою освітою, уродженець с. Білка Тростянецького району Сумської області, працюючий директором комунальної установи Сумської обласної ради Лебединський психоневрологічний інтернат, проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368-4 КК України у зв`язку з недоведеністю у його діяннях складу вказаного кримінального правопорушення та виправданий, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 в якій він просив скасувати виправдувальний вирок суду першої інстанції як незаконний у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Крім цього, прокурор просив в ході апеляційного розгляду справи дослідити ряд письмових доказів сторони обвинувачення.

Так, на переконання прокурора суд першої інстанції безпідставно визнав ухвалу слідчого судді Апеляційного суд Сумської області від 04.03.2016 року (т.2 а.с. 70-71), доручення адресовані начальнику ВБКОЗ УСБУ в Сумській області про організацію та проведення негласних слідчих (розшукових) дій (т.2 а.с. 38, 72) та постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 10.03.2016 року № 99 т (т.2 а.с. 39-40) недопустимими доказами.

Також, прокурор не погоджується з висновком суду про те, що протокол освідування ОСОБА_9 від 18.03.2016 року (т.1 а.с. 167), через порушення його права на захист та відсутності у нього на час проведення вказаної процесуальної дії статусу підозрюваного, є неналежним доказом, оскільки вважає, що право на захист ОСОБА_9 порушено не було. Між тим, на переконання прокурора, саме через відсутність у ОСОБА_9 на час проведення вказаної процесуальної дії ( 18.03.2016 року) статусу підозрюваного та його отриманням лише 26.04.2016 року, вони і не були зобов`язані, в даному випадку, забезпечувати участь захисника.

Крім цього, прокурор вважає не вірним і висновок суду про те, що через відсутність ухвали слідчого судді на проведення обшуку, протокол огляду місця події від 18.03.2016 року, а саме території КУ СОР «Лебединський психоневрологічний інтернат», є недопустимим доказом, оскільки така процесуальна дія проводилась у відповідності до ст. 233 КПК України, а саме за згодою керівника вказаного закладу ОСОБА_9 . Крім цього, за результатами проведеного огляду прокурор звернувся із клопотанням до Зарічного районного суду м. Суми про надання дозволу на проведення вказаного огляду та з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, які ухвалами слідчого судді були задоволені.

Також, апелянт не згодний і з доводами суду про те, що сторона обвинувачення не довела того, яким чином виявлені в ході проведення огляду території КУ СОР «Лебединський психоневрологічний інтернат» грошові кошти в сумі 200 грн. потрапили до вигрібної ями, оскільки вказані обставини були повною мірою встановлені в судовому засіданні показаннями свідків.

Вбачає прокурор упередженість суду та не відповідність у своїх висновках і в тому, що вказавши про те, що сторона обвинувачення не спростувала доводи сторони захисту в частині наявності спеціальної хімічної речовини, яка використовувалась для помітки грошових коштів, на руках ОСОБА_9 в результаті привітання за руку з ОСОБА_10 , суд належним чином не дослідив додаток до протоколу за результатами негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 23.03.2016 року у вигляді флеш карти реєстраційний номер 326-т від 02.03.2016 року (т.1 а.с. 158)

Окрім того, відповідно до висновку судово-хімічної експертизи від 01.04.2016 року № 3577 на поверхні ватних тампонів зі змивами з правої та лівої рук ОСОБА_9 , на поверхні грошової купюри номіналом 200 грн., на внутрішній поверхні правої та лівої кишені куртки чорного кольору ОСОБА_9 виявлені сліди спеціальної хімічної речовини, які мають спільну родову належність як між собою, так і зі зразком спеціальної хімічної речовини, наданою для порівняння.

Також, апелянт переконаний, що твердження суду про невжиття заходів для встановлення місця знаходження іншої частини помічених грошових коштів в сумі 2800 грн. є необґрунтованими та вони не спростовують факт отримання ОСОБА_9 неправомірної вигоди.

Є безпідставними на думку прокурора і твердження суду про неможливість зробити висновок, щодо законності оперативно-технічних заходів, проведених органами досудового слідства, через те, що в матеріалах справи відсутні протоколи про встановлення ОСОБА_10 технічних засобів та відсутність даних за допомогою яких аудіо-відео реєстраторів проводився аудіо-, відео контроль ОСОБА_9 ..

Крім цього, прокурор вважає позицію суду, в ході розгляду справи, упередженою, оскільки в ході аналізу матеріалів справи в рамках іншого кримінального провадження, було встановлено те, що головуючий суддя в даній справі мав зв`язок з обвинуваченим ОСОБА_9 та його захисником ОСОБА_8 , вони вели переговори, а відповідно до листа УСБУ в Сумській області № 1/2697 від 11.10.2016, 05.06.2016 ОСОБА_9 зустрічався із головою Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_1 .

При цьому, в ході розгляду справи, заявлений головуючому судді відвід був залишений без задоволення, що на переконання прокурора, є безумовно упередженим ставленням суду до розгляду справи.

Не погодившись з доводами апеляційної скарги прокурора, адвокат ОСОБА_8 подав на неї заперечення в яких просив колегію суддів вимоги апеляційної скарги, з огляду на їх необґрунтованість, залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду, без зміни.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що являючись особою, яка проводить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, оскільки будучи лікарем-невропатологом військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , виносив експертні рішення щодо ступеня придатності осіб до проходження військової служби, діючи умисно 18 березня 2016 року близько 14 год. 20 хв. перебуваючи на території комунальної установи Сумської обласної ради Лебединський психоневрологічний інтернат, розташованого в м. Лебедині, Сумської області по вул. Калініченка, 50, одержав від ОСОБА_10 грошові коштів у сумі 3000 грн., за те, що йому будуть виготовлені документи та прийняте рішення, на підставі якого він буде знятий з військового обліку.

Неправомірні дії ОСОБА_9 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 368-4 КК України, як одержання особою, яка проводить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, неправомірної вигоди для себе чи третьої особи, за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень, в інтересах того, хто надає таку вигоду.

Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року,

ОСОБА_9 , визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368-4 КК України у зв`язку з недоведеністю у його діяннях складу вказаного кримінального правопорушення та виправданий.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 на підтримку вимог апеляційної скарги, який просив вирок суду скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, думки обвинуваченого ОСОБА_9 та захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та відмовивши прокурору в задоволенні клопотання щодо дослідження фактичних обставин, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 409 КПК України, однією з підстав для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, як це передбачено ч. 1 ст. 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, в матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_9 в т.2 а.с. 172-176 міститься оригінал вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року, який не підписаний головуючим - суддею ОСОБА_1 .

За таких обставин, встановивши факт істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирок Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду, оскільки необхідність прийняття такого рішення прямо передбачена ч. 1 ст. 415 КПК України, в якій зазначається про те, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо судове рішення ухвалено чи підписано, в даному випадку взагалі не підписане, не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

При цьому, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, як це передбачено ч. 2 ст. 415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_9 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4