Справа № 344/4419/18
Провадження № 1-кс/344/1757/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000940 від 27.06.2017, -

В С Т А Н О В И В:

05.04.2018р. слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування клопотання покликався на те, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000940 від 27.06.2017, за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Матеріалами клопотання зазначено, що 15.11.2006 між «ПриватБанком», та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № LOK-КС-036 про позику грошових коштів, а з метою його забезпечення з вказаним банком укладено договір іпотеки про передачу в заставу банку приміщення готелю "Прикарпатський", що в АДРЕСА_1 .

У зв`язку з частковим невиконанням ОСОБА_7 умов кредитного договору, Калуським міськрайонним судом за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» 09.08.2016 року по справі № 345/1262/16-ц винесено заочне рішення, яке переглянуто в апеляційному порядку і 09.11.2016 року Апеляційним судом Івано-Франківської області постановлено нове рішення про надання права продажу ПАТ КБ «Приватбанк» предмету іпотеки із застосуванням процедури продажу згідно ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», що дає право першочергового викупу власнику.

В свою чергу, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , зловживаючи повноваженнями особи, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, діючи всупереч рішенню Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 про порядок стягнення предмету іпотеки - приміщень готелю «Прикарпатський» на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться в м. Калуші по вул. Підвальна, 9, діючи умисно, не взявши до уваги фактичні обставини, що унеможливлювали посвідчення ним договору купівлі-продажу указаного приміщення, посвідчив такий договір. Так, приватний нотаріус ОСОБА_4 , діючи в інтересах ТзОВ «Целестія», умисно зазначив у договорі неправдиву інформацію про земельну ділянку, на якій розташовано приміщення готелю, вказавши, що вона належить Калуській міській раді, хоча володів витягом з Державного реєстру речових прав на майно, де зазначено що власником земельної ділянки є ОСОБА_7 . Також, ОСОБА_4 не пересвідчився, що ОСОБА_7 , як особа, яка має зареєстровані в установленому законодавством порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, не відмовлялась одержати від банку повідомлення про намір продати предмет іпотеки та від свого першочергового права на його викуп, тим самим порушив п. 2.11. глави 2 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Продовжуючи свої протиправні дії, приватний нотаріус ОСОБА_4 під час складання та посвідчення договору купівлі-продажу приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » взяв до уваги звіт про ринкову оцінку вартості нерухомого майна готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка становить 5 272 507 грн., який складено для реєстрації права власності за кредитором з метою звернення стягнення на предмет іпотеки, а не для цілей оподаткування та його купівлі-продажу і відповідно не встановив що такий звіт до єдиної бази даних звітів про оцінку не внесено.

Як результат, 19.06.2017 приватний нотаріус ОСОБА_4 посвідчив договір купівлі-продажу приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ціною 5 272 507 грн., що на 33 470 302,9 грн. менше ринкової вартості об`єкта на час його продажу, тим самим спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_7 .

Матеріалами клопотання зазначається, що 19 березня 2018 року, ОСОБА_4 , в порядку ст. 277-278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, на строк від 5 до 8 років. Кримінальне правопорушення ним скоєно у період здійснення професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, а саме виконання повноважень нотаріуса, які він використав для вчинення злочину, з корисливих мотивів. Його дії, і сам ОСОБА_4 як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання може залишити місце проживання, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищувати та приховувати або спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків вчиненого ним злочину, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, через що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи вище наведені ризики, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не можливе.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисники підозрюваного щодо такого клопотання заперечили, просили обрати міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав думку захисників.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину.

Вирішуючи дане клопотання враховую, що наявні докази про вчинення ОСОБА_4 зазначеного злочину є вагомими, а також те, що підозрюваний працює, та раніше не судимий.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати в період часу з 22:00 год. по 06:00 год. залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, терміном 60 днів тобто до 03 червня 2018 року, з покладенням на нього додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити в період часу з 22:00 год. по 06:00 год. залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 03 червня 2018 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення. Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 11 квітня 2018 року.