печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3870/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні вилученого під час обшуку 26.05.2017 майна у кримінальному провадженні № 0000142,-

В С Т А Н О В И В :
24.01.2018 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді 25.01.2018, на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000142, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо повернення тимчасово вилученого майна та просив зобов`язати уповноважених осіб Генеральної прокуратури України повернути вилучені під час обшуку 26.05.2017 нежитлових приміщень № 504, 505, 506, 522, 524 (Г) на 23 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 26.05.2017 здійснено обшук за вказаною адресою на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.05.2017 у кримінальному провадженні № 0000142, під час виконання якої вилучено грошові кошти, які належать ОСОБА_3 та які не входили до переліку, щодо якого було прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення вищевказаною ухвалою слідчого судді № 369/5388/17, а відтак підлягають поверненню його законному володільцю.
Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином. Через канцелярію суду адвокат ОСОБА_4 подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити
Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.
За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.
Судовим розглядом встановлено, що 24.05.2017 прокурор Києво-Святошинської прокуратури Київської області звернувся з клопотанням до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області про надання дозволу на проведення обшуку в рамках кримінального провадження № 0000142.
Ухвалою слідчого судді від 24.05.2017 № 369/5388/17 клопотання прокурора задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку нежитлових приміщень № 504, 505, 506, 522, 524 (літера Г) на 23 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання та вилучення речей та документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
26.05.2018 під час проведення обшуку, на підставі вказаної ухвали слідчого судді, стороною обвинувачення, окрім іншого, вилучено грошові кошти.
Постановою заступника Генерального прокурора підслідність у кримінальному провадженні № 0000142 визначена за слідчими управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Генеральної прокуратури України.
За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудністю для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч. 1 ст. 306 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
У судовому засіданні встановлено, що вилучені, відповідно до протоколу обшуку від 26.05.2017, за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти, на поверненні якого наполягає ОСОБА_3 , підпадають під критерії, визначені ухвалою слідчого судді від 24.05.2017, на підставі якої працівниками органу досудового розслідування проведено слідчу дію обшук, враховуючи також ту обставину, що заявником не було підтверджено право власності на вказані кошти та їх походження.
Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявника та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.
На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні вилученого під час обшуку 26.05.2017 майна у кримінальному провадженні № 0000142 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1