Справа №146/1638/17
Провадження по справі №1-кп/150/6/18
УХВАЛА
05 квітня 2018 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000254 від 29.07.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сліди Могилів Подільського району Вінницької області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, із середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше не судимої

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 24.04.2011 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, зі звільненням від відбуванням покарання відповідно до ст., ст.75, 104 КК України та встановленням іспитового строку 6 місяців;

- 08.11.2011 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 17.04.2013 року умовно-достроково, невідбутий термін покарання становить 1 рік 5 місяців 19 днів;

- 19.03.2014 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 України до трьох років двох місяців позбавлення волі

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7

клопоче про звільнення на період розгляду кримінального провадження підзахисного зі скляної клітки, в якій його тримають у залі суду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечує проти задоволення клопотання, заявленого адвокатом ОСОБА_7 та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 із клітки, в якій його тримають в залі суду.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_6 підтримують клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо звільнення ОСОБА_5 із клітки, в якій тримається в залі суду.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 заперечують проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 , посилаючись при цьому на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в ході якого останній наніс ножем потерпілому тілесні ушкодження, тому ОСОБА_8 побоюється за безпеку свого життя в разі звільнення ОСОБА_5 з клітки, в якій тримається в залі суду.

З`ясувавши думку учасників судового процесу, оцінивши в сукупності всі обставини справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання, заявленого строною захисту адвокатом ОСОБА_7 щордо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з клітки, в якій тримається в залі суду, ґрунтуючись на наступних підставах.

Сторона захисту адвокат ОСОБА_7 наполягає на наданні його підзахисному ОСОБА_5 дозволу перебувати поруч зі своїми адвокатом з метою, щоб під час засідання останній зміг надавати підзахисному правову допомогу. ОСОБА_7 , обґрунтовуючи своє клопотання, посилається на статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Так, у постанові Великої палати у справі «Свинаренко і Сляднєв проти Росії» від 17 липня 2014 року Європейський Суд з прав людини встановив порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, у зв`язку з триманням заявників в залі суду в ході названого судового розгляду в місці, обгородженому металевими прутами, з перекриттям з дроту ( металева клітка).

Стосовно порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основних свобод відхилені аргументи російської влади про те, що «тримання заявників в металевій клітці було направлено на запобігання можливій втечі, припинення неправомірної поведінки підсудних і їх захист від потерпілих» (п. 121 постанови ). Звернуто увагу на те, що не було надано доказів наявності загрози безпеки в судовому засіданні, яка виправдовувала б тримання заявників в металевій клітці, а також того, що суд взагалі розглядав питання про наявність такої загрози і необхідність застосування до заявників відповідних заходів» (п .137 постанови).

З урахуванням викладеного визнано, що «тримання ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в металевій клітці протягом усього судового розгляду (більше 2 років) стало засобом приниження заявників, що воно підривало їхню репутацію і викликало у них почуття приниженості, слабкості, страху і власної неповноцінності »(п. 129 постанови).

На підставі викладеного зроблено висновок про те, що «саме по собі тримання підсудного в металевій клітці в залі суду з урахуванням його об`єктивно принизливого характеру не відповідає нормам цивілізованої поведінки в демократичному суспільстві, є приниженням людської гідності і порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основних свобод» (п. 138 постанови).

Суд категорично не погоджується із твердженнями адвоката ОСОБА_7 щодо порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, оскільки, його підзахисний ОСОБА_5 перебуває не в металевій клітці, а в скляній, як про це чітко зазначається в клопотанні сторони захисту «про звільнення підзахисного зі скляної клітки, в якій його тримають в залі суду».

З огляду на зазначене, перебування обвинуваченого ОСОБА_5 саме в скляній клітці, а не в металевій, не є порушенням статті 3 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, а навпаки відповідає міжнародним нормам цивілізованої поведінки в демократичному суспільстві і не є приниженням гідності.

На підставі наведеного, керуючись ст., ст 369, 370,372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про звільнення на період розгляду кримінального провадження підзахисного ОСОБА_5 зі скляної клітки, в якій його тримають у залі суду, - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Суддя: ОСОБА_1