АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , а саме на 1 400, 00 доларів США; ноутбук марки «Dell» із зарядним пристроєм; жорсткий диск переносний марки «Hitachi» на 10 Тб; мобільний телефон марки «Samsung S8» чорного кольору ЕМЕІ 1-31066/1, ЕМЕІ 2 НОМЕР_1 в чохлі чорного кольору, в якому знаходиться сім картка мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_4 , 2011 року випуску.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити та повернути вилучене майно його власнику. Так, апелянт зазначає про відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях. Також, представник вважає незаконною і саму процедуру вилучення арештованого майна, оскільки на його думку обшук проводився без законних на те підстав. Крім того, апелянт вважає, що слідчим було пропущено строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна. Дані обставини, згідно доводів апеляційної скарги, вказують на незаконність постановленого судом рішення, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Також, згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002434 від 21 липня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 321-1, ч. 1 ст. 255 КК України.

Відповідно до наданих суду матеріалів, в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 увійшов до складу злочинної організації, створеної ОСОБА_9 , у період з липня 2016 року по грудень 2017 року, виконуючи відведену йому роль керівника, діючи умисно, в складі злочинної організації, разом з іншими її учасниками, умисно вчинив ряд незаконних заволодінь чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах.

21 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0002434 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

21 грудня 2017 року за місцем проживання підозрюваного було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено наступне майно: грошові кошти в сумі 1 400, 00 доларів США; ноутбук марки «Dell» із зарядним пристроєм; жорсткий диск переносний марки «Hitachi» на 10 Тб; мобільний телефон марки «Samsung S8» чорного кольору ЕМЕІ 1-31066/1, ЕМЕІ 2 НОМЕР_1 в чохлі чорного кольору, в якому знаходиться сім картка мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_4 , 2011 року випуску.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність застосування даного заходу кримінального провадження, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
Так, ОСОБА_7 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0002434, санкція ч. 4 ст. 190 КК України, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, що дає достатні підстави вважати про можливість призначення останньому такого покарання.
Доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях є безпідставними. Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. На думку колегії суддів, такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Також, є безпідставними і посилання апелянта на незаконність вилучення вище зазначеного майна, оскільки така слідча дія проводилася у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, у відповідності до постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України від 21 грудня 2017 року.
Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і посилання представника на недотримання слідчим строку звернення до суду з клопотання про арешт майна.
Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 січня 2018 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , а саме на 1 400, 00 доларів США; ноутбук марки «Dell» із зарядним пристроєм; жорсткий диск переносний марки «Hitachi» на 10 Тб; мобільний телефон марки «Samsung S8» чорного кольору ЕМЕІ 1-31066/1, ЕМЕІ 2 НОМЕР_1 в чохлі чорного кольору, в якому знаходиться сім картка мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_4 , 2011 року випуску, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/868/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1