АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2247/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 628/4476/16-к
Категорія: ч.1 ст.345 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0003281 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 липня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне, Краснокутського району, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням терміном на 2 роки.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Мирне, Краснокутського району, Харківської області області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням терміном на 1 рік.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 5000 грн. моральної шкоди.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Згідно вироку,16.11.2016 близько 11:30, ОСОБА_8 , знаходячись разом зі своїм братом, ОСОБА_9 , на узбіччі дороги при виїзді з с. Василівка, Куп`янського району, Харківської області, поблизу автомобіля марки "Chevrolet Niva", д.р.н. НОМЕР_1 , були зупинені інспектором дозвільної системи Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області, майором поліції ОСОБА_10 , який, виконуючи свої службові обов`язки щодо контролю за обліком реєстрації вогнепальної мисливської зброї та контролю за незаконним полюванням, перебуваючи в цивільному одязі, представившись співробітником поліції та пред`явивши ОСОБА_8 службове посвідчення працівника поліції, попрохав останніх добровільно прослідувати до адміністративної будівлі Куп`янського ВП ГУ НП в Харківській області для складання відносно них адміністративного протоколу за фактом незаконного полювання. Після чого ОСОБА_8 , висловлюючись нецензурною лайкою в адрес ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що останній є працівником правоохоронного органу, діючи з наміром зникнення з місця пригоди з метою ухилення від заслуженого покарання, сів за кермо вказаного автомобіля, та діючи з умислом, спрямованим на навмисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, почав рух автомобілем в напрямку ОСОБА_10 та здійснив наїзд передньою частиною автомобіля на останнього, в результаті чого ОСОБА_10 опинився на капоті автомобіля, а ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, проїхав відстань близько 200 метрів, незважаючи на те, що ОСОБА_10 знаходився на капоті автомобіля та міг впасти, отримавши при цьому більш тяжкі тілесні ушкодження.

При цьому, ОСОБА_9 , знаходячись в вищевказаному автомобілі в якості пасажира, діючи з єдиним наміром, спрямованим на навмисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, словесно підбурював свого брата ОСОБА_8 на дії, пов`язані на скоєння наїзду автомобілем на працівника правоохоронного органу ОСОБА_10 та отримання ним тілесних ушкоджень, тим самим породжуючи впевненість останнього на скоєння злочинних дій.
Внаслідок злочинних дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 567 від 16.11.2016, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В своїх апеляційних скаргах, які є тотожними за змістом та вимогами, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. В апеляційних доводах апелянти вказують на те, що потерпілий ОСОБА_10 протизаконно зупинив транспортний засіб та в подальшому перешкоджав руху транспортного засобу обвинувачених, заплигнув на капот автомобіля чим перевищив свої службові повноваження. Крім того, обвинувачені зазначають, що ніякого наїзду на потерпілого не було, а ОСОБА_9 взагалі не має стосунку до подій того дня, оскільки він сидів на пасажирському сидінні і ніяких дій не здійснював. Відповідно до вказаних обставин, апелянти вважають, що вирок районного суду є незаконним і підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених в повному обсязі та вважав вирок законним та обґрунтованим, а також думку обвинувачених та їх захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги обвинувачених належить задоволити частково, з наступних підстав.
Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних доводів обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо наявності істотних порушень кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає їх слушними, оскільки ця частина доводів не позбавлена правових та фактичних підстав.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, формулювання обвинувачення з посиланням на фактичні обставини події, яка інкримінується обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , має певний обсяг, як за змістом так і за хронологією подій, які відбувалися 16 листопада 2016 року. При цьому суд у вироку, встановивши, що внаслідок злочинних дій обвинувачених потерпілому ОСОБА_10 були завдані легкі тілесні ушкодження, але не вказав фактично які саме ушкодження були завдані, їх локалізацію, кількість тощо. Отже обвинувачення , визнане судом доведеним в цій частині є неконкретним, що істотно порушує право обвинувачених на захист, дотримання засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Разом з цим належить врахувати те, що суд першої інстанції визнав обвинувачених винними у умисному спричиненні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, а саме наїзду на потерпілого автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , при цьому були завдані певні тілесні ушкодження, які суд, під час судового розгляду, фактично не дослідив та не встановив. Зазначена обставина свідчить про неповноту судового розгляду, що на думку колегії суддів, має істотне значення, оскільки під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, передбачені ст. 91 КПК України, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Крім того, суд першої інстанції не усунув суперечності в показаннях потерпілого ОСОБА_10 , який безпосередньо під час судового розгляду в суді першої інстанції, надавав пояснення щодо обставин події та вказував інший механізм завдання тілесних ушкоджень, ніж той, який зазначений в обвинувальному акті та у вироку, яким пред`явлене обвинувачення визнано доведеним. Зокрема потерпілий в судовому засіданні чітко пояснював, про те що він самостійно заліз на капот транспортного засобу, внаслідок початку руху автомобіля, тоді як в обвинувальному акті та у вироку вказано, що було здійснено наїзд передньою частиною автомобіля на потерпілого, в результаті чого ОСОБА_10 опинився на капоті автомобіля. При цьому належить врахувати, що суд з таких показань потерпілого, не мав об`єктивних відомостей щодо встановлення фактичних обставин наїзду автомобіля, яким керував ОСОБА_8 .
Аналогічні показання, щодо обставин події, надала і свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні, яка була очевидцем події, що потерпілий ОСОБА_10 сам схопився за капот.
Зазначені протиріччя у показаннях свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 та їх невідповідність фактичним обставинам справи, які були встановлені судом, суд першої інстанції не усунув та ухвалив обвинувальний вирок, всупереч положенням ст. 94 КК України.
Більш того, на думку колегії суддів, висновки в яких суд надає оцінку поведінці потерпілого, а саме тій обставині, що потерпілий міг відійти убік від автомобілю, проте взяв на себе ризик опинитися в зоні наїзду на нього, взагалі суперечать фактичним обставинам, які суд встановив за результатами судового розгляду та які вказані у мотивувальній частині вироку.
Також, колегія суддів вбачає, неконкретність обвинувачення, в частині вказівки у обвинувальному акті про те, що майором поліції ОСОБА_10 , який виконуючи свої службові обов`язки щодо контролю за обліком реєстрації вогнепальної мисливської зброї та контролю за незаконним полюванням…. Зазначені відомості не узгоджується з функціональними обов`язками старшого інспектора дозвільної системи (Т.1арк. 22), де вказаний вичерпний перелік відповідних обов`язків ОСОБА_10 та міститься його підпис.
Встановлені при апеляційному розгляді обставини, свідчать про наявність істотних порушень КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, оскільки ці порушення одночасно свідчать про неналежне дотримання вимог ч.3 ст. 370 КПК України, відповідно до якої обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч.1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,2, 3 ч. 1 ст. 409; п. 2 ст. 410; п. 1, 3 ч.1 ст. 411 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження та вимог ст.370 та п.2 ч.3 ст.374 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 2, 10, 15,16, ч.1 ст.7 КПК України - законність, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить врахувати та ретельно дослідити всі наведені вище обставини, а також окремо та більш детально дослідити обставини участі у події 16.11.2016 року - ОСОБА_9 , оскільки у оскаржуваному вироку взагалі відсутні висновки суду щодо дій саме ОСОБА_9 , якому пред`явлене обвинувачення як співучаснику злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, з дотриманням вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.

Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних доводів апелянтів, що обумовлює часткове задоволення їх апеляційних скарг.

У зв`язку з тим, що сторони при апеляційному розгляді не заявляли будь-яких клопотань про зміну або обрання запобіжного заходу, колегія суддів, відповідно до вимог ч.4 ст.176 КПК України, позбавлена процесуальної можливості вирішувати це питання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,2,3; 410 п. 2; ст. 411 ч.1 п. 1, 3; ст. 412 ч.1; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - задоволити частково.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 липня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4