Справа № 383/793/16-к
Номер провадження 1-кп/383/107/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000393 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Знам`янського району, Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , учня Знам`янського професійного ліцею № 3, раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Володимирівка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи неповнолітнім, та ОСОБА_7 скоїли напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України при наступних обставинах.
На початку липня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном спільно домовились про вчинення нападу на ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 на автомобілі ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , у період з початку липня, точних дат досудовим розслідуванням не встановлено, по 11.07.2016 року тричі приїздили у м. Бобринець Кіровоградської області для стеження за ОСОБА_9 з метою встановлення його способу життя та часу приїзду останнього додому.
Встановивши спосіб життя та час приїзду додому потерпілого ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_4 12 липня 2016 року близько 09 год. 30 хв., діючи за попередньою змовою та разом з ОСОБА_7 , маючи прямий умисел та корисливий мотив на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на автомобілі ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , прибув у м. Бобринець, Кіровоградської області, для реалізації злочинного наміру на заволодіння майном ОСОБА_9 ..
У період з 09 год. 30 хв. до 11 год. 00 хв. 12.07.2016 року ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_7 , візуально спостерігали за потерпілим ОСОБА_9 , котрий перебував на території ринку м. Бобринець по вул. Базарна Площа, та достовірно знали про наявність у останнього барсетки з грошима.
Близько 11 год. 00 хв. 12.07.2016 р. потерпілий ОСОБА_9 виїхав з території ринку на автомобілі, після чого ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 з метою подальшої реалізації злочинного наміру направились в сторону місця проживання потерпілого.
За попередньою домовленістю, ОСОБА_7 на автомобілі ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 привіз неповнолітнього ОСОБА_4 до домоволодіння АДРЕСА_5 , та надав останньому власний пневматичний пістолет МР-654К калібру 4,5 мм., з серійним номером НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_4 також взявши в руки металевий прут, направився до місця проживання потерпілого ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 на вищезазначеному автомобілі проїхав до домоволодіння АДРЕСА_6 та зупинився у заздалегідь домовленому місці для очікування ОСОБА_4 , котрий після скоєння злочину мав туди прийти.
У свою чергу, неповнолітній ОСОБА_4 по АДРЕСА_7 пройшов до території домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_7 , де став чекати на останнього.
Близько 12 год. 00 хв. потерпілий ОСОБА_9 на автомобілі «Тоуоtа Rav 4» реєстраційний номер НОМЕР_3 під`їхав до двору свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_7 та вийшов з автомобіля. У цей момент, неповнолітній ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_7 злочинний намір, з прискоренням наблизився до потерпілого ОСОБА_9 та тримаючи у руці металевого прута, діючи умисно та маючи на меті подолання опору потерпілого, з метою безперешкодного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи можливість заподіяння тілесних ушкоджень заздалегідь підготовленим предметом, а саме металевим прутом, почав наносити останньому удари в область голови, при цьому потерпілий ОСОБА_9 , намагаючись уникнути насильства щодо себе, почав втікати від неповнолітнього ОСОБА_4 та звати на допомогу сторонніх осіб. Внаслідок протиправних насильницьких дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, рани в потиличній області голови, які згідно висновку експерта №1344 від 26.08.2016 року КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ» ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У свою чергу, неповнолітній ОСОБА_4 , бажаючи доведення до кінця свого злочинного наміру, почав наздоганяти потерпілого ОСОБА_9 та продовжив наносити йому удари металевим прутом в область голови, унаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 впав на землю та неповнолітній ОСОБА_4 , намагаючись протиправно заволодіти його майном, а саме барсеткою, яку потерпілий тримав у руці, почав її виривати, сподіваючись, що в ній знаходяться гроші.
Під час вказаних подій з території домоволодіння потерпілого вийшли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , котрі побачили неповнолітнього ОСОБА_4 , що вчиняв напад на потерпілого ОСОБА_9 , та відреагувавши на прохання про допомогу, припинили протиправні дії неповнолітнього ОСОБА_4 та утримували його до приїзду працівників поліції.
В цей час ОСОБА_7 , залишаючись в автомобілі у заздалегідь домовленому місці, а саме біля домоволодіння АДРЕСА_6 , не дочекався ОСОБА_4 та усвідомивши, що їхні сплановані дії не реалізовано до кінця, з метою уникнення викриття і затримання, поїхав з м. Бобринець в напрямку м. Кропивницький.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України визнав частково, надавши показання суду про те, що одного дня, будучи в м. Бобринець на території ринку він помітив потерпілого ОСОБА_9 , який скуповував валюту, рахував кошти й клав їх до барсетки, тоді він вирішив спланувати викрадення вказаних коштів у потерпілого та з цією метою за два тижні до дня події 3-4 рази приїздив на автобусі до м. Бобринець, де на території ринку слідкував за потерпілим та бачив, як кожного разу той сідав до свого автомобіля «Тоуоtа Rav 4» червоного кольору та покидав територію ринку, вказує, що для того, щоб вислідити, де проживає потерпілий, він ішов у сторону руху автомобіля та дивився по вулиці, де автомобіль. Одного разу помітив цей автомобіль біля будинку, зрозумів, що саме там живе потерпілий.
Тоді він вирішив заволодіти коштами потерпілого, для чого одного дня таємно без дозволу взяв у свого брата ОСОБА_7 з будинку в с.Каніж Новомиргородського району Кіровоградської області спортивний пістолет, який мав намір використати для залякування потерпілого, а в день події взяв із власного дому металевий прут, довжиною близько 40 см., ці речі він помістив до поліетиленового пакету, який поклав до багажнику братового автомобіля ВАЗ 2109, який в ті дні був у с. Сорочанове Бобринецького району.

В день події він узяв пістолет та тримав його під кофтою, а металевий прут у рукав кофти та разом з братом ОСОБА_7 , який їхав до м. Кіровограда, поїхав до міста Боринець. Коли заїхали в м. Бобринець, сказав брату, що має справи та попросив його зачекати деякий час, при цьому вказав на місце, де брат мав чекати, а саме на сусідній вулиці неподалік від дому потерпілого. Після чого попросив брата відвезти його до іншої вулиці. Про свої наміри не повідомляв, а ОСОБА_12 сказав, що може зачекати близько години. Далі він пішов до будинку потерпілого та почав його там чекати на вулиці. Через певний час на автомобілі приїхав потерпілий і коли той вийшов з автомобіля, він підбіг та почав наносити удари прутом по голові та тулубу та намагався вирвати з рук барсетку. Потерпілий закривався від ударів руками, тому дари припали по плечах. Він не встиг вирвати з рук барсетку, оскільки на крик потерпілого з будинку вибігли люди та зупинили його. Зазначив, що злочин вчиняв самостійно, брату нічого не повідомляв. Вину визнає повністю та розкаюється у вчиненому, матір`ю потерпілому відшкодована шкода. Просить не застосовувати позбавлення волі.

Щодо надання викривальних показань на досудовому розслідуванні щодо вчинення злочину спільно з братом пояснив, що на нього чинився психологічний тиск працівниками поліції, тому він його обмовив.

Під час проведення слідчого експерименту, на якому відтворювалися події вчинення нападу, також перебував під психологічним тиском, тому навіть захиснику не наважувався повідомити про непричетність брата до злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України не визнав. Надав показання про те, що обвинувачений ОСОБА_4 є його братом по матері, в с. Сорочанове Бобринецького району проживає його батько і за два дні до подій був у селі в гостях у батька, там з ним був і брат. Коли повертався у с. Каніж, брат попросив його підвезти до м. Кіровограда, на що він погодився. Він має у власності автомобіль ВАЗ 2109, на якому і приїжджав у гості. Коли вони заїхали у м . Бобринець, брат сказав, що має якісь справи у місті та спитав, чи може він його почекати. Обвинувачений відповів, що може чекати годину. Брат погодився та вказав йому на місце, де він повинен був чекати, а потім попросив відвезти на іншу вулицю. Він висадив брата та поїхав на те місце, де мав чекати. Чекав близько години, потім зателефонував, брат не відповідав, тому він вирішив не чекати та їхати далі. Про це також у них була домовленість. Він поїхав до м. Кіровограда, потім в с. Каніж. Того ж дня його затримали працівники поліції та, погрожуючи і застосовуючи фізичне насилля, змусили надати викривальні показання щодо вчинення злочину за співучасті з ОСОБА_4 .
Зазначив, що в м. Бобринець інколи бував декілька разів, на ринку одного разу продавав іноземну валюту потерпілому, однак про наміри брата не знав. До злочину не причетний. Не бачив, які речі брав з собою ОСОБА_13 . Пістолет дійсно належить йому, він завжди був дома в с. Каніж та зберігався під ліжком. Брат бачив, де він зберігається, а про те, що він його взяв таємно, дізнався лише коли в поліції повідомили про використання братом пістолета.
Участь у слідчому експерименті та надання викривальних показань щодо обставин вчинення злочину пояснює також вчиненням психологічного тиску, побоюванням застосування фізичного насилля, направлення, куди їхати та що показувати вказували працівники поліції. Він мав змогу повідомити про це захиснику, однак боявся. Лише згодом, перебуваючи у слідчому ізоляторі та зрозумівши, що йому нічого не загрожує, вирішив надати правдиві показання та стверджувати про свою непричетність до нападу.
Коли перебував у слідчому ізоляторі, звертався зі скаргою на дії працівників поліції, однак протиправності їх дій не було встановлено.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 та невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , суд вважає, що вина їх у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та узгодженими між собою належними та допустимими доказами:
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що на ринку міста Бобринець він інколи купує у населення іноземну валюту для власних потреб. 12.07.2016 року близько 12 години дня він повертався з ринку на власному автомобілі «Тоуоtа Rav 4» додому за адресою: АДРЕСА_7 . Біля будинку він вийшов з автомобіля та помітив, що до нього швидко іде незнайомий хлопець, як було встановлено - обвинувачений ОСОБА_4 . Коли обвинувачений наблизився до нього, то раптово витягнув з рукава своєї куртки металевий прут та почав наносити удари по голові удари та кричати: «Давай гроші». Захищаючись від ударів, він закривав голову руками та почав втікати та кликати на допомогу, але обвинувачений не припинив дій, наздогнав та вириваючи з рук барсетку, продовжував бити металевим прутом по всім частинам тіла. В цей момент з двору вибігли дружина, мама та працівники-будівельники, що працювали у дворі. Чоловіки затримали обвинуваченого, викликали поліцію. Він лежав біля автомобіля, на деякий час втратив свідомість, дружина надавала йому допомогу, викликала швидку допомогу. Під час затримання обвинувачений щось говорив, проте змісту розмов він не чув. Мати обвинуваченого ОСОБА_4 відшкодувала йому шкоду, тому претензій матеріального характеру не має. Зазначив, що вибачив обвинувачених, проте призначення покарання відніс на розсуд суду.
Показаннями свідків, зокрема:
- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 12 липня 2016 року близько 12 години дня він був у домоволодінні потерпілого по АДРЕСА_8 , де також були дружина потерпілого, його мати та їх родич на ім`я ОСОБА_14 , коли всі почули якийсь шум біля воріт та крики потерпілого. Спочатку вибігла з двору дружина потерпілого, ОСОБА_11 , а потім і він та побачили потерпілого ОСОБА_9 , який присів біля свого автомобіля та був весь у крові, а поруч з ним був обвинувачений ОСОБА_4 , який тримав у руці залізний прут. Він допоміг ОСОБА_11 утримати обвинуваченого до приїзду поліції, оскільки той виривався.
- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 12.07.2016 року близько 12 год. 00 хв. він перебував у домоволодінні потерпілого, який доводиться йому родичем по АДРЕСА_8 , де також був ОСОБА_10 , дружина та мати потерпілого, коли почув крики біля воріт. Спочатку вибігла з двору дружина потерпілого, а потім і він слідом за нею. Коли вони вийшли за ворота, він побачив, що біля свого автомобіля сидить потерпілий весь у крові, а поруч обвинувачений ОСОБА_4 та б`є потерпілого металевим прутом та іншою рукою вириває барсетку. Тоді дружина потерпілого почала відштовхувати нападника від чоловіка, а він у цей час схопив обвинуваченого та повалив на землю обвинуваченого ОСОБА_4 та повалили його на землю, ОСОБА_10 підбіг та допомагав утримувати обвинуваченого до приїзду працівників поліції. Також він помітив під кофтою пістолет, який відкинув убік, щоб обвинувачений не зміг ним скористатися. Коли приїхали працівники поліції то продовжували його утримувати та допитувати, на що ОСОБА_4 розповідав їм, що він приїхав до ОСОБА_15 разом із своїм братом, який чекає на нього на іншій вулиці та вказав, що три дні разом з братом висліджували потерпілого, знали, що у нього є гроші та вирішили напасти і відібрати їх.
- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що вона є дружиною потерпілого, в день події близько 12 години дня вона разом із свекрухою, ОСОБА_17 знаходилася на подвір`ї свого домоволодіння по АДРЕСА_7 коли почула крики на вулиці біля будинку, вибігла за ворота та побачила, що біля автомобіля невідомий їй молодий чоловік у чорному одязі, яким виявився ОСОБА_4 , металевим прутом б`є чоловіка та намагається вирвати з рук барсетку. Чоловік стояв на колінах та закривав голову руками. Вона підбігла та відштовхнула ОСОБА_4 , а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які вибігли слідом, його схопили та утримували. Вона надавала чоловіку першу допомогу, оскільки той був у крові та мав тілесні ушкодження.

- показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що вона є матір`ю потерпілого. В день події 12.07.2016 року вона разом із невісткою, та ще одним чоловіком, який знайомий її сина, знаходилися вдома по АДРЕСА_7 , коли почула якийсь шум біля будинку на вулиці, спочатку на цей шум вибігла ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та інший чоловік, а потім і вона сама. Коли вийшла, побачила свого сина, який сидів біля автомобіля та був весь у крові. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 тримали нападника, поваливши його на купу піску. Зрозумівши, що був вчинений напад, вона підійшла до нападника, який був молодим хлопцем, щоб з`ясувати хто він і для чого вчинив ці дії. Хлопець спочатку відповідав плутано про наркоманів, потім про родичів, далі, заспокоївшись, сказав, що приїхав з братом, разом слідували за потерпілим чотири дні, а потів вирішили напасти, щоб викрасти гроші, які йому потрібні були на святкування 31 липня дня народження. Просився відпустити. Говорив, що брат чекає за рогом на іншій вулиці.

- показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ,які були понятими при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , де той без тиску та примусу добровільно показав про обставини вчинення разом із своїм братом розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 . Обвинувачений показав на вул. Дзержинського в м. Бобринець де саме вони з братом залишили свій автомобіль в день події та пішли на ринок, де брат показав йому потерпілого, потім вони повернулися через парк до свого автомобіля, поїхали по вул. Кірова де обвинувачений вказав якому місці він залишиться чекати потерпілого щоб здійснити на нього напад, а його брат висадивши його неподалік поїхав у домовлене інше місце чекати. Обвинувачений розповів та показав про обставини скоєння злочину, як саме та де він намагався вирвати у потерпілого сумку з грошима та завдавав йому удари прутом.
Письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події від 12.07.2016 року, яким оглянуте місце вчинення злочину, а саме прилегла територія до будинку АДРЕСА_7 , де проживає потерпілий. В ході огляду місця події визначено місце розташування автомобіля «Тоуоtа Rav 4», виявлені на землі предмети, а саме металевий прут, предмет, схожий на пістолет Макарова разом з предметом, схожим на магазин до пістолету, сонцезахисні окуляри, кепка, на капоті автомобіля мобільний телефон. Також були виявлені на стіні будинку слід речовини бурого кольору. В ході огляду місця події вилучені виявлені предмети (т.2 а.с.5);
- висновком судово-медичної експертизи № 1344 від 26.08.2016 року, проведеної Комунальним закладом «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи», згідно якого у ОСОБА_9 згідно наданої медичної документації малися тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку легкого ступеня, рани в потиличній області голови. Вищезазначені тілесні ушкодження утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), говорити точніше про предмет яким було заподіяно ушкодження у вигляді рани не представилося можливим в зв`язку з відсутністю опису рани, глибини, її країв, могли виникнути в строк вказаний в постанові і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я. Ушкодження могли виникнути при різних обставинах, в тому числі й у вказаних в постанові. Локалізація пошкоджень на потиличній області голови у виді рани не характерна для падіння з положення стоячи з висоти власного зросту, а також для завдання власною рукою (том. 2 а.с. 53-54);
Вина ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину саме за співучасті підтверджується дослідженими протоколами слідчих експериментів за участі підозрюваних, зокрема:
- протоколом слідчого експерименту за участі неповнолітнього ОСОБА_4 з фототаблицею до нього від 13.07.2016 року, де останній добровільно без тиску та примусу в присутності захисника та в присутності понятих вказав про обставини організації та скоєння ним спільно з братом ОСОБА_7 нападу на потерпілого, зокрема самостійно запропонував поїхати на місце, де залишили автомобіль та пішли в напрямку базарної площі, слідкували за потерпілим, на якого показав брат, вказав на місце, куди поїхали автомобілем і де ОСОБА_7 його висадив та місце, де лишився чекати, вказав на місце, де він чекав потерпілого біля будинку, а після його приїзду розповів детально про обставини нападу (том. 2 а.п. 80-87);

- протоколом слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 з фототаблицею до нього від 14.07.2016 року, де останній добровільно без тиску та примусу в присутності захисника та в присутності понятих, зокрема вказав на місце, де залишили автомобіль по вул. Дзержинського, пройшов по алеї до базарної площі та вказав на місце, з якого спостерігав за потерпілим та місце, де пізніше вказав братові на потерпілого, за яким слідкував, показав на місце, де висадив ОСОБА_4 та на місце, де залишився його чекати. Також вказав на будинок, в якому проживав потерпілий. (том. 2 а.п. 128-132);
- показаннями свідка ОСОБА_21 , який 14.07.2016 року був присутній в якості понятого на проведенні слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 . Підозрюваний розказав та показав на місце по вул. Дзержинського біля гуртожитку, куди вони разом з братом приїхали на автомобілі і де його залишили, потім вказав, куди пішли з братом в напрямку ринку. Всі учасники експерименту ішли в тому напрямку, куди показував обвинувачений. Далі він вказав на місце, куди самостійно пішов від брата спостерігати за потерпілим і на місце, де повернувшись та зустрівшись із братом показав йому потерпілого і вони повернулися до магазину "Надія " до гуртожитку. Далі обвинувачений вказав на місце по вул. Кірова, де висадив брата, а сам поїхав в інше місце, де мав його чекати. Зазначив, що обвинувачений самостійно без примусу погодився показувати всі місця, адреси не називав, проте орієнтувався по вулицях на місці.
Часткове визнання своєї вини в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 та невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 суд розцінює як обраний ними спосіб захисту від обвинувачення, а тому критично оцінює ці показання та докази, на які посилається сторона захисту.
Так, в судовому засіданні при дослідженні письмових доказів - протоколів слідчих експериментів за участю обвинувачених, захистом заявлене клопотання про визнання таких доказів недопустимими через грубе порушення вимог КПК України під час їх проведення, зокрема понятий ОСОБА_19 може бути зацікавленою стороною, оскільки з його слів часто на пропозицію працівників поліції виступає понятим при проведенні процесуальних дій. Понятий ОСОБА_20 назвав слідчу дію, в якій брав участю оглядом місця події. Обвинувачені при проведенні слідчих дій не називали адрес, куди слід рухатися, а з місця на місце учасники переїжджали на різних автомобілях, тобто, поняті не були весь час біля підозрюваних. Крім того, захисники підозрюваних також знаходилися під час переїзду не поряд з підзахисними. На думку захисту ці обставини вказують на порушення вимог законодавства при проведенні слідчої дії, тому мають бути визнані докази недопустимими.
За правилами статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;
2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;
3) порушення права особи на захист;
4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;
5) порушення права на перехресний допит.
Так, слідчі експерименти слідчим проводилися за участю підозрюваних, їх захисників, понятих. Необхідність проведення цих дій в різних місцях була зумовлена встановленими обставинами вчинення правопорушення. Як свідки, так і обвинувачені вказали, що на певні місця вони переїжджали на різних автомобілях, зокрема обвинувачені разом з працівниками конвою, поняті з працівниками поліції та захисник на окремому автомобілі. Проте, жодних заперечень, заяв щодо процедури проведення слідчої дії від учасників не надходило. Підозрювані під час слідчого експерименту мали змогу вільно спілкуватися з захисниками, повідомляти про тиск, чи інші неправомірні дії працівників поліції, однак жодних зауважень по закінченню слідчих дій ні від підозрюваних, ні від захисників не надходило. Неправильне зазначення свідком слідчої дії, чи часті участі іншого свідка як понятого не можуть бути розцінені як грубе та істотне порушення.
Жодних підстав, визначених КПК, за яких суд має визнати протоколи слідчих експериментів недопустимими доказами, судом не встановлено, тому ці докази судом визнаються допустимими.
Показання обвинувачених про те, що під час досудового розслідування на них здійснювався фізичний та психологічний тиск не підтверджені належними доказами. Так, обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що перед допитом працівники поліції його змусили вказати на вчинення злочину за співучасті з братом, тому він дав такі показання, а згодом і розказав це на слідчому експерименті, однак, на даний час стверджує, що вчиняв напад самостійно.
Обвинувачений ОСОБА_7 також вказав на застосування до нього фізичної сили працівниками поліції, погрози, тому надавав неправдиві показання. Коли зрозумів, що нічого не загрожує, вирішив надати правдиві показання про те, що непричетний до злочину.
Проте, ці показання спростовуються дослідженим в судовому засіданні висновком за результатами службової перевірки від 13.10.2016 року, відповідно якого за результатами перевірки скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_7 факти неправомірних дій працівників поліції, що полягали у фізичному та психологічному тиску не знайшли свого підтвердження ( т.3 а.с.183).
Крім того, в судовому засіданні як свідок допитана ОСОБА_22 , яка як психолог була присутня в слідчому відділенні Бобринецького відділення поліції при допиті неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,який проводився за участі захисника, та вказала, що обвинувачений спокійно відповідав на питання, розказував все послідовно, вів себе спокійно. Стан був стривожений, але обумовлений обставинами вчиненого правопорушення, а не обстановкою. Жодного тиску на неповнолітнього не було.
Про вчинення будь-якого тиску обвинуваченими також не заявлялося та не повідомлялося слідчому судді під час розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу та під час апеляційного розгляду (а.с.139-143, 147-150, 151-155, 103-106).
Суд не приймає як докази протоколи слідчих експериментів, проведених за участю обвинуваченого ОСОБА_4 06.09.2016 року (а.с.266-268) та за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 06.09.2016 року (а.с.269-271), в ході яких обвинувачені змінили показання та заперечували причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину.
Так, за ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор, має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Проведення повторного слідчого експерименту було ініційоване стороною захисту для підтвердження змінених показань обвинувачених щодо спільного вчинення злочину, які судом визнані як неправдиві, процесуальних порушень при проведення первинних слідчих експериментів не встановлено, неналежними доказами вони не визнані, а тому ініціювання та проведення слідчого експерименту розцінюється, як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.
Досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності є узгодженими та підтверджують спільність дій обвинувачених у вчиненні злочину і спростовують показання обвинувачених, дані в судовому засіданні. Так, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , не маючи підстав для оговорювання надали показання, в яких підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_4 при його затриманні, стверджував, що разом з братом декілька днів спостерігали за потерпілим, на четвертий день вирішили напасти, щоб заволодіти коштами. Хоча показання свідків не підтверджують безпосередньо факту участі ОСОБА_7 у вчиненні злочину, проте узгоджуються з іншими доказами, зокрема, протоколами слідчих експериментів від 13.07.2016 року та 14.07.2016 року, якими встановлено, що дії обвинувачених були спільними.
Показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які були понятими при проведенні слідчих експериментів також підтверджують правдивість показань обвинувачених, наданих під час цієї слідчої дії щодо їх спільної участі у вчиненні злочину.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Вчинення злочину саме групою осіб знайшло своє підтвердження, оскільки дії кожного з обвинувачених по досягненню цілі заволодіння майном потерпілого були узгоджені, підготовлені та попередньо оговорені.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст.65-67,103 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який законом класифікується, як тяжкий злочин.
Враховує данні про особу обвинуваченого, який вчинив злочин у неповнолітньому віці, раніше не судимий, за місцем проживання, навчання характеризується позитивно, рівень його розвитку, стан здоров`я, також враховує умови проживання та виховання неповнолітнього, який проживає з матір`ю.
Обставини справи, які пом`якшують покарання обвинуваченого вчинення злочину неповнолітнім, розкаяння, відшкодування шкоди потерпілому.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Судом також оцінюється висновок органу пробації відносно неповнолітнього, яким була надана соціально-психологічна характеристика неповнолітнього обвинуваченого, зокрема наявність позитивних характеристик по місцю навчання, злагодженість у стосунках з однолітками та вияв поваги до старших. Ставлення до вчиненого правопорушення негативна та наявне бажання виправитися. Оцінено низький ризик повторного кримінального правопорушення.
З урахуванням встановлених обставин та даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що бажання виправитися ОСОБА_4 є щирим, як і розкаяння у вчиненому правопорушенні. Часткове визнання вини та заперечення причетності до злочину ОСОБА_7 розцінюється більше як бажання допомогти брату уникнути відповідальності, а не пом`якшити своє покарання.
На думку суду існують пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема вибачення потерпілим обвинуваченого та не бажанні застосовувати суворе покарання, щире розкаяння, відшкодування шкоди, скоєння злочину у неповнолітньому віці.
Зазначені обставини дають можливість застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 69 КК України та призначити покарання більш м`яке, ніж передбачене законом.
Висновок органу пробації щодо неможливості перевиховання підлітка від ізоляції від суспільства ґрунтується лише на тяжкості вчиненого злочину, проте, на думку суду такий висновок є неповним, оскільки при вирішенні питання призначення покарання має бути враховано як обставини вчинення злочину, так і дані про особу.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час розгляду справи судом досяг повноліття, проте його психологічний та фізичний стан не досяг розвитку дорослої людини, відтак, перебування в умовах ізоляції від суспільства не принесе бажаного результату щодо виправлення та перевиховання обвинуваченого.
За таких обставин, суд вважає, що до ОСОБА_4 можливо призначити покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства та застосувати іспитовий строк відповідно до ст. 75, 104 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Конфіскація майна як вид додаткового покарання в силу ст. 98 КК України до неповнолітніх не застосовується.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст.65-67 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який законом класифікується, як тяжкий злочин.
Враховує також особу винного, який не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставин справи, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи думку потерпілого з приводу призначення покарання відповідно до закону та беручи до уваги також те, що ОСОБА_7 , вперше скоїв злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тому суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна та вважає, що його виправлення можливе виключно в ізоляції від суспільства, й підстав для застосування ст.ст. 69,75, 76 КК України, суд не вбачає.
Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 керується також ст. 416 ч. 2 КК України, згідно якої при новому розгляді в суді першої інстанції вироку після скасування апеляційним судом, допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Враховуючи тяжкість злочину та встановлені вище обставини справи, з урахуванням ризиків які визначені ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 та до вступу вироку в законну силу залишає йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судово-балістичної експертизи в сумі 351,84 грн., підтягаютьсь стягненню на користь держави з обвинувачених по 175.92 грн. з кожного.
У відповідності до вимог ст.100 КПК України речові докази:
- автомобіль ВАЗ 21093, сірого кольору, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зданий на зберігання до спеціального майданчика Кіровоградської філії ДП МВС України «Інформ-ресурси», розташованого за адресою: вул. Панфіловців, 20 а, м. Кіровоград підлягає конфіскації.
- гроші в сумі 49 грн., мобільний телефон «QUKITEL» з однією сім-карткою, зв`язка ключів від автомобіля ВАЗ 2109, наручний годинник з надписом « ОСОБА_23 », які здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою вул. Вознесенська, 50, м. Бобринець підлягають поверненню власнику ОСОБА_7 ;

- робоча печатка помаранчевого і білого кольорів, здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького ВП - підлягають знищенню;

- металевий прут, змиви речовини бурого кольору на двох шматках бинта, здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області підлягають знищенню

- сонцезахисні окуляри, скло від окулярів, запальничка та пачка з сигаретами «Воnd», кепка, мобільний телефон «Doogee» підлягають поверненню власнику ОСОБА_4

- кобура чорного кольору та пневматичний пістолетом моделі «МР-654К», серії НОМЕР_2 , калібру 4,5 мм, виробництва фірми «Байкал» з магазином, які здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою вул. Вознесенська, 50, м. Бобринець підлягають передачі дозвільній системі головного управління Національної поліції в Кіровоградській області;

- цифровий носій DVD+R 16Х 4.7 GВ 120min, на якому знаходиться відеозапис ходу слідчого експерименту проведеного 29.08.2016 року за адресою АДРЕСА_7 за участю потерпілого та цифровий носій DVD+R 16Х 4.7 GВ 120 min, на якому знаходиться відеозапис з камер спостереження прилеглої території домоволодіння по АДРЕСА_7 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 370-371, 374-376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст.75, 104 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання та покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися з м. Знам`янки Кіровоградської області без дозволу суду; повідомляти суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Попередити обвинуваченого, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання термін попереднього ув`язнення у період з 12.07.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Звільнити з-під варти ОСОБА_4 в залі суду.
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання з 12.07.2016 року з 21 год.30 хв.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання термін попереднього ув`язнення у період з 12.07.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід залишити без змін тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-балістичної експертизи в сумі 351,84 грн., тобто по 175.92 грн. з кожного.
Речові докази:
- автомобіль ВАЗ 21093, сірого кольору, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зданий на зберігання до спеціального майданчика Кіровоградської філії ДП МВС України «Інформ-ресурси», розташованого за адресою: вул. Панфіловців, 20 а, м. Кіровоград конфіскувати.
- гроші в сумі 49 грн., мобільний телефон «QUKITEL» з однією сім-карткою, зв`язка ключів від автомобіля ВАЗ 2109, наручний годинник з надписом « ОСОБА_23 », які здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою вул. Вознесенська, 50, м. Бобринець повернути власнику ОСОБА_7 ;

- робочу печатка помаранчевого і білого кольорів, здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького ВП - знищити;

- металевий прут, змиви речовини бурого кольору на двох шматках бинта, здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити;

- сонцезахисні окуляри, скло від окулярів, запальничка та пачка з сигаретами «Воnd», кепка, мобільний телефон «Doogee» повернути власнику ОСОБА_4

- кобуру чорного кольору та пневматичний пістолетом моделі «МР-654К», серії НОМЕР_2 , калібру 4,5 мм, виробництва фірми «Байкал» з магазином, які здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою вул. Вознесенська, 50, м. Бобринець передати дозвільній системі головного управління Національної поліції в Кіровоградській області;

- цифровий носій DVD+R 16Х 4.7 GВ 120min, на якому знаходиться відеозапис ходу слідчого експерименту проведеного 29.08.2016 року за адресою АДРЕСА_7 за участю потерпілого ОСОБА_6 та цифровий носій DVD+R 16Х 4.7 GВ 120min, на якому знаходиться відеозапис з камер спостереження прилеглої території домоволодіння по АДРЕСА_7 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копії вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1