Номер провадження: 11-сс/785/388/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючий суддя: ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар
судового засідання ОСОБА_5
за участі :
захисника ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
слідчого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 06.02.2018 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на 13/100 частин будівель спальних корпусів за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0001081, внесеному до ЄРДР 10.08.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

встановив:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 06.02.2018 року, було відмовлено у задоволенні клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001081, внесеному до ЄРДР 10.08.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Мотивуючи ухвалу, слідчий суддя послався на те, що правових підстав та мету арешту зазначеного у клопотанні майна встановлено не було.
На вказану ухвалу прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою і невмотивованою, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 06.02.2018 року, і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого і накласти арешт на 13/100 частин будівель спальних корпусів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складається у цілому із: - спального корпусу №1, загальною площею - 251,1 м.кв.;
- спального корпусу №2, загальною площею - 252,7 м.кв.;
- спального корпусу №3, загальною площею - 249,9 м.кв.;
- спального корпусу №4, загальною площею - 4359,4 м.кв.;
- огорожі металевої сітки № 5 загальною площею - 753,7 м.кв, що належить ОСОБА_11 ..
Дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001081, внесеного до ЄРДР 10.08.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, за фактом привласнення і розтрати посадовими особами Сергієвської селищної ради та ЗАТ «Будинок відпочину матері і дитини «Сергіїівка» майна Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства поновлено-лікувальної асоціації Державної Канцелярії Республіки Молдова «Санаторій «Сенетатя».
Підставою для початку досудового розслідування стала заява, від 09.08.2017 року, представника Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства поновлено-лікувальної асоціації Державної Канцелярії Республіки Молдова «Санаторій «Сенетатя» - за довіреністю ОСОБА_12 щодо привласнення та розтрати посадовими особами Сергіївської селищної ради та ЗАТ «Будинок відпочинку матері і дитини «Сергіївка» майна заявника, а саме: цілісного майнового комплексу санаторію «Матері і дитини «Сергіївка», за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Сергіївка, вул. Набережна Ротерхема, 6 та об`єкт незавершеного будівництва спального корпусу санаторію на 250 місць, за адресою: Одеська обл.., Білгород-Дністровський р-н., смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, 26.
В апеляційній скарзі прокурор вказував на те, у зазначеному кримінальному провадженні є достатньо підстав вважати, що вказане у клопотання майно вибуло за відсутності рішення уповноваженого органу, тобто поза волею власника, отже є речовим доказом, збереження якого слід забезпечити, зазначав, що вказане у клопотанні майно є предметом злочину і незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати чи або пошкодження даного майна та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.
Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При цьому апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею не були дотримані зазначені вимоги закону, що потягло прийняття необґрунтованого рішення.
Зокрема, слідчий суддя не дав належної правової оцінки доводам слідчого і прокурора щодо об`єктивної необхідності накладення арешту.
Разом з цим, на думку апеляційного суду, доводи слідчого судді відносно того, що власник майна не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні майно, яке планується арештувати є нерухомим, доказів того, що воно може бути пошкоджено чи знищено, не надано заслуговують на увагу.
Між тим, слідчий суддя районного суду не звернув уваги на невідповідність клопотання слідчого про накладення арешту на майно вимогам ст.171 КПК України, в якому, до клопотання не додано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на майно, визначених в ч.2 ст.170 КПК України, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна
За таких підстав, у вказаному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання слідчого не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 ККПК України.
Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України, яка не була усунута слідчим суддею районного суду в порядку ч.3 ст.172 КПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання слідчого прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.
Керуючись статтями 170, 171, 172, 173, 370, 372, 376, 404, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2018 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на 13/100 частин будівель спальних корпусів за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Сергіївка, вул. Набережна Ротерхема, 6 у кримінальному провадженні №0001081, внесеному до ЄРДР 10.08.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001081, внесеному до ЄРДР 10.08.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 (семидесяти двох) годин, з моменту отримання повного тесту ухвали апеляційного суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду
Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2