Справа № 738/1086/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/966/2017
Категорія - кримінальне Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в режимі відео конференції матеріали провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року про відмову у задоволенні його клопотання про приведення вироку у відповідність до вимог закону,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання, карність якого усунена законом.

Відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування ст.ст. 75, 76 КК України для звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановлення іспитового строку та звільнення з місць позбавлення волі.

У своєму рішенні суд вказав на відсутність підстав для задоволення вказаних клопотань засудженого ОСОБА_6 .

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та винести нову. Вказує, що він підлягає звільненню від призначеного судом покарання, карність якого усунено законом України від 13 травня 2014 року, а саме за ст. 365 ч. 3 КК України та за ст. 366 ч. 2 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності та покарання за ст. 127 ч. 2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України, а також просить застосувати до нього ст.ст. 75, 76 КК України і звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, адвоката засудженого ОСОБА_8 , який підтримав позицію свого підзахисного, думку прокурора, який вважав постанову суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу засудженого безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

ОСОБА_6 засуджений вироком Богунського районного суду міста Житомира від 24 червня 2010 року, що був змінений ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2010 року за ст.127, ч.1 ст.28, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в органах внутрішніх справ на строк 3 роки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2011 року вирок Богунського районного суду міста Житомира від 24 червня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2010 року залишено без змін.

Покарання у виді позбавлення волі відбуває з 11 липня 2016 року, а в ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» відбуває покарання з 28 липня 2017 року.

Згідно з вищезазначеними вироком суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 засуджений за злочини, вчинені в березні-квітні 2005 року, а саме за ч. 2 ст. 127 КК України - катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення, інші насильницькі дії з метою спонукати потерпілих вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від них визнання за дії, які ті не скоїли, а також залякування потерпілих, вчинені службовою особою, групою осіб; за ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України - перевищення влади та службових повноважень, вчинене групою осіб, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав і повноважень, які супроводжувались насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, що спричинили тяжкі наслідки, які виразилося у порушенні найбільш серйозних конституційних прав громадян, а також державним інтересам, що виразилось в підриві авторитету та престижу держави в особі органів внутрішніх справ; за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також в складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене групою осіб.

Законом України від 13 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» внесені зміни до законодавчих актів України в тому числі й до пунктів 3, 4 примітки до ст. 364 КК України, згідно з якими нематеріальні наслідки для визначення істотної шкоди чи тяжких наслідків цими нормами вже не передбачені та, починаючи з дня набрання чинності цим законом - тобто з 4 червня 2014 року такі наслідки мають бути лише матеріального характеру. Згідно частиною 2 пункту 1 розділу II. Прикінцеві положення, дія цього Закону поширюється на злочини та суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, які були вчинені після набрання чинності цим Законом, тобто на злочини, що були вчинені після 04 червня 2014 року.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджено, за ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України та за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 366 України, за злочини, які були вчинені у 2005 році, тобто до внесення вищенаведених змін до пунктів 3, 4 примітки до ст. 364 КК України.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання про правильність прийнятого рішення судом першої інстанції, що дія вказаного Закону України від 13 травня 2014 року не поширюється на ці злочини.

Щодо клопотання засудженого про звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів також не вбачає порушень з боку суду першої інстанції.

Судом першої інстанції цілком правильно вказано, що питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до положень ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України вирішується судом під час ухвалення вироку, а не під час виконання вироків в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України.

Виходячи з вищевикладеного колегія не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 537, 539 КПК України колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року про відмову у задоволенні його клопотання про приведення вироку у відповідність до вимог закону без зміни.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3