Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/263/17-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" грудня 2017 р. м.Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевськ скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000790 від 31.05.2017 року,-
В С Т А Н О В И В :
На адресу суду надійшла скарга ОСОБА_3 просить поновити строк оскарження постанови про закриття кримінального провадження та скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000790 від 31.05.2017 року у зв`язку з чисельними порушеннями процесуального законодавства і неповнотою досудового розслідування.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав і просить її задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився хоча був повідомлений належним чином, про день, час та місце розгляду справи.
Суд, заслухавши скаржника ОСОБА_3 , дослідивши скаргу та додані до неї документи, вважає, що дана скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
16.12.2015 року за даним фактом слідчим відділенням Олевського ВП за № 0000790 дані відомості були внесені до ЄРДР за ч.1 ст.190 КК України.
31.05.2017 року слідчий СВ Олевського відділення поліції Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області прийняв постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Так, оскаржувану постанову слідчий виніс передчасно, оскільки при її вирішенні не додержані вимоги п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, згідно якого мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. При цьому повинні бути ретельно проаналізовані та здійснена досудова перевірка вмотивованих доводів скаржника повідомленим ним у заяві або під час допиту.
Слідчий в оскаржуваній постанові не надав правовий аналіз всім наведеним скаржником обставинам, не зробив відповідних висновків по здобутим доказам, а також не здобув доказів які підтверджували чи спростовували факт заволодіння чужим майном. Не вчинив всіх слідчих дій на встановлення обставин події, перевірку об`єктивної сторони. Тільки після ґрунтовного з`ясування сукупності цих обставин, можливо здійснити правовий аналіз наявності чи відсутності в діях особи ознак злочину, або їх відсутності, по зазначеному кримінальному правопорушенні, або перекваліфікації дій на встановлене доказами кримінальне правопорушення.
Згідно положень п.1 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора.
З оскаржуваної постанови та кримінального провадження вбачається, що слідчий формально організував і поверхово провів досудове розслідування по кримінальному провадженню при цьому витрачаючи значні строки проведення розслідування , ретельно не перевірив усіх доводів учасників кримінального провадження, зокрема не здійснив огляд місця події, не допитав свідків по даному кримінальному провадженню, яким відомо про обставини заволодіння чужим майном, не встановлено місце знаходження даного майна не накладено арешт на дане майно.
Враховуючи викладене вважаю, що оскаржувана постанова щодо вказаних обставин жодного обґрунтування та аналізу не містить. Тільки після ґрунтовного з`ясування сукупності цих обставин, можливо здійснити правовий аналіз наявності чи відсутності в діях особи (осіб) ознак злочину, по зазначеному кримінальному правопорушенню з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України та можливою перекваліфікацією чи кваліфікацією дій особи за іншими нормами КК України.
Крім того, оскільки внесення відомостей в ЄРДР було здійснено за ч.1 ст. 190 КК України то в межах диспозиції цієї норми мають встановлюватись особи причетні до вчинення кримінального правопорушення.
На досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником (п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України).
За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію (ч. 2 ст. 307 КПК України).
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Заявник має право на повний і всебічний розгляд факту можливого кримінального правопорушення. Ці положення кримінального процесуального закону фактично були порушені слідчим при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Отже скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню. За вказаних вище обставин висновки слідчого про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення є передчасними, а рішення про закриття кримінального провадження - незаконним та необґрунтованим.
З цих підстав оскаржувана постанова слідчого СВ Олевського ВП ГУНП в Житомирській області про закриття кримінального провадження, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, підлягає скасуванню , а досудове розслідування продовженню.
З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови від 31.05.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790 від 16.12.2015 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - задовольнити повністю.
Постанову слідчого СВ Олевського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 31.05.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2015 року за № 0000790, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення - скасувати.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1