Дата документу 17.11.2017
Справа № 334/5155/17
Провадження № 1-кп/334/586/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР №0000007 від 10.02.2016, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженню, відносно ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив обвинувальний акт призначити до судового розгляду вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Запоріжжя, під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , звернулася до суду із заявою про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, вказуючи на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 не містить відомостей про час та місце вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України. Формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_4 , в обвинувальному акті повністю дублює виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали обвинувального акта, суд дійшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Згідно вимог ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Вимоги, які ставляться до обвинувального акта, закріплені в ст.291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної, суб`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Так, у ч. 1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.п. 2 п. 3 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Тобто обвинувачений має бути поінформованим не тільки про «підстави» обвинувачення, а й про «характер» обвинувачення, тобто про правову характеристику таких дій. І хоча ступінь деталізації обвинувачення може відрізнятися в залежності від обставин справи, обвинуваченому має бути принаймні надана інформація, достатня для повного розуміння пред`явлених звинувачень, для підготовки відповідного захисту (Матточіа проти Італії, пункт 59; Пенєв проти Болгарії, пункти 33 та 42).

У справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 Європейський суд з прав людини також зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «Обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 52).

Вивченням змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_4 встановлено, що він не в повній мірі відповідає вимогам ст.291 КПК, обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) не відповідає наведеним вище вимогам, не містить відомостей про час та місце вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України.

Так. в обвинувальному акті зазначається, що наприкінці 2014р. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 домовилися про спільне вчинення злочинних протиправних дій та розробили план.

ОСОБА_4 на початку 2015р. вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 .

На початку 2015р. ОСОБА_7 вступив у злочинну змову із ОСОБА_8 .

У період з квітня по вересень 2015р. ОСОБА_7 підробив офіційні документи.

Після виготовлення підроблених документів, у період з квітня по вересень 2015р. ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 підроблені документи.

ОСОБА_4 приблизно у липні 2015р. передав ОСОБА_6 підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 .

Приблизно у липні 2015р. ОСОБА_6 організував оформлення та отримання в ГУ ДМС України в Дніпропетровській області паспорта України для виїзду за кордон для Бакера ОСОБА_10 .

У період з липня 2015р. по 22.08.2015р. ОСОБА_6 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці повернув ОСОБА_4 підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 .

На виконання спільного злочинного плану ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 незаконно виданий паспорт на ім`я ОСОБА_11 (дата та час взагалі не зазначені).

ОСОБА_6 організував оформлення документів на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон для ОСОБА_11 з метою його подальшого використання для незаконного переправлення цієї особи через державний кордон України (дата, час, спосіб вчинення не зазначені).

18.09.2015р. ОСОБА_12 у м. Дніпро отримав від ОСОБА_11 довіреність на оформлення та отримання від імені довірителя паспорта громадянина України для виїзду за кордон (обставини та точне місце події не зазначені).

Отже, в обвинувальному акті в більшості випадків відсутні відомості про дату, час та обставини вчинення дій, спрямованих нібито на вчинення злочину.

Також судом встановлено, що згідно з обвинувальним актом, обвинуваченому інкримінується вчинення злочину з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб. В обвинувальному акті не вказано, у який спосіб було досягнуто попередню змову між ОСОБА_4 та іншими особами - членами групи, не вказано яким чином були розподілені між ними ролі, та в чому полягала саме роль ОСОБА_4 .

Відсутність таких відомостей в обвинувальному акті не тільки є порушенням вимог ст. 291 КПК України, а й порушенням права ОСОБА_4 на захист, оскільки неконкретність викладених обставин позбавляє його як обвинуваченого можливості надати докази та доводи на спростування цих обставин.

Обвинувальний акт має містити відомості і щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України з обвинувального акту незрозуміло, що саме в ньому викладено: фактичні обставини кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією, чи сформульовано обвинувачення без викладення фактичних обставин, що унеможливлює призначення судового розгляду та є безумовною підставою для повернення обвинувального акту. Оскільки, формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_4 , в обвинувальному акті повністю дублює виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. При цьому суд вважає за необхідне наголосити, що термін «фактичні обставини кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення» має різний правовий характер, що повинно враховуватись стороною обвинувачення.

Обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_4 із зазначенням, зокрема, об`єктивної сторони кримінального правопорушення. Саме по собі цитування диспозиції ч.2 ст. 332 КК України не є формулюванням обвинувачення.

Враховуючи, що правильність кваліфікації кримінального правопорушення встановлюється з викладу фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення, суд вважає, що зазначені вище недоліки обвинувального акту є суттєвими.

Крім того, із обвинувального акту неможливо визначити місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, оскільки він не містить таких відомостей.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю. - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Невизначеність місця вчинення кримінального правопорушення в даному випадку позбавляє суд можливості вирішення питання територіальної підсудності кримінального провадження. Про обставини, які б унеможливили визначення точного місця вчинення злочину, в обвинувальному акті не йдеться.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, порушення підсудності розгляду кримінального провадження є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, в тому числі і вироку.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення.

В обвинувальному акті стосовно ОСОБА_4 містяться посилання на дії, вчинені ОСОБА_6 , які прокурор вважає встановленими.

Однак обвинувальний акт, що надійшов до суду, не стосується ОСОБА_6 . Матеріали щодо вказаної особи виділені в окреме провадження.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, включення до обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 відомостей про дії, вчинені ОСОБА_6 , є порушенням як вимог ст. ст. 291 та 337 КПК України, так і ст. 62 Конституції України.

При прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд не вирішував питання про доведеність вини обвинуваченого, не вдавався до оцінки доказів, а лише проаналізував викладені фактичні обставини у співставленні із правовою кваліфікацією його дій слідчим.

Крім того у обвинувальному акті не в повному обсязі зазначено анкетні відомості обвинуваченого, так відсутні відомості щодо освіти, сімейного стану, судимостей, не зазначено місце реєстрації обвинуваченого.

Як зазначено в ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Крім того, згідно ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Однак, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_4 відсутні дані про надання обвинуваченому та захиснику обвинуваченого згідно з вимогами ст. 290 КПК України доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, що є порушенням права обвинуваченого на захист.

Крім того у реєстрі матеріалів досудового розслідування також не зазначено вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Вказані невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України не дозволяють суду провести підготовку до судового розгляду і постановити ухвалу про призначення судового розгляду, тому суд приходить до висновку, що відповідно до вимог п. 3 ч 3 ст.314 КПК України даний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст. ст. 32, 91, 109, 110, 290, 291, 314 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР №0000007 від 10.02.2016, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали 23.11.2017 р. о 09 год. 45 хв.
Суддя: ОСОБА_1