йСправа № 304/2000/14-к Провадження № 1-кп/304/6/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.В.Березний, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,-
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.129 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

22 грудня 2013 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на полюванні в урочищі «Середнянське», що знаходиться неподалік с.М.Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи вогнепальну зброю, а саме мисливську рушницю ТОЗ-16,2/ НОМЕР_1 , з метою залякування, спрямував таку в бік потерпілого гр. ОСОБА_8 . Після чого, почав висловлюватися в його адресу нецензурною лайкою та погрожувати останньому розправою, при цьому у цей момент мисливська рушниця гр. ОСОБА_5 була направлена в груди потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого останній реально відчував загрозу своєму життю. Тоді, гр. ОСОБА_5 , з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_8 , наніс останньому удар в обличчя дулом вказаної вище мисливської рушниці, внаслідок чого спричинив такому тілесні ушкодження, у вигляді «травматичного перелому альвеолярного відростка верхньої щелепи справа в ділянці 13-11 зубів, травматичного вколоченого вивиху 13-12 зубів, травматичного перелому правої коронкової частини 12 зуба, рваної рани нижньої губи, стану після ПХО, відлом коронки 2-го зуба знизу справа та коронкової частини 2-го зуба зверху справа, вколочене зміщення 1 та 2 зубів зверху справа», які згідно висновку судово-медичної експертизи за №1269 від 23 січня 2014 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_5 є ч.1 ст.122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та ч.1 ст.129 КК України, а саме погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих злочинах не визнав та показав, що він з потерпілим не дружить, ніяких відносин не має. Так, 22 грудня 2013 року пішов із сином на полювання в урочище «Кобалів». Почувши декілька вистрілів, вони попрямували в напрямку таких, так як вважали, що там мають бути їхні колеги по полюванню. Він залишився на полі, а синові сказав іти вверх по дорозі. Згодом син зателефонував і сказав, що його побив ОСОБА_8 і тоді він відразу пішов до нього. Зустрівши його на дорозі, останній розповів йому, що ОСОБА_8 безпричинно попросив у нього документи, а потім взагалі побив його. Після чого, він підійшов до ОСОБА_8 та запитав у нього, що він робить і чому він побив його сина. На що той відповів йому, що він побив його сина і може побити і його. Тоді він, злякавшись, зняв рушницю із плеча. Потім ОСОБА_8 схопився за його рушницю та потягнув таку до себе, внаслідок чого в останнього почала текти кров з губи. Після чого, до них підійшов ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Потім всі вони пішли в лікарню. Наступного дня, його син пішов на експертизу, при цьому в нього були вивихи пальців і струс мозку. Згодом, коли він давав показання в поліції, то побачив там гр. ОСОБА_11 , який розмовляв по телефоні і казав, що буде так говорити, як просить ОСОБА_8 . Тому вважає, що всі показання свідків суд не може брати до уваги, оскільки такі є надуманим. Вважає, що він є невинуватим, так як захищав свого сина. Тому просив виправдати його у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Хоча обвинувачений ОСОБА_5 не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, така стверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, які не викликають у колегії суддів сумнівів у їх об`єктивності, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні показав, що 22 грудня 2013 року він та ще сім-вісім чоловік були на полювання, у процесі якого почули, що на їхній території пролунали два постріли. Однак, окрім них на цій території не повинно було бути нікого. Після чого, він подзвонив старшому бригадиру ОСОБА_10 , та пішов у ліс, де побачив автомобіль гр. ОСОБА_12 . Тоді вони припинили полювання та пішли на верхню дорогу, де стали чекати інших осіб. Тим часом, до них підійшов ОСОБА_13 і хотів поздороватись з ним, однак він відкинув його руку, бо не захотів з ним вітатися. Тоді він запитав у такого, де його документи на охоту. На що гр. ОСОБА_13 відповів йому, що вони заплатили за охоту і вправі охотитись. На що він сказав йому, що зараз підійде ОСОБА_10 і буде з ними розбиратися. Однак, ОСОБА_13 пішов геть від них. На місці вони залишилися втрьох. Через деякий до них підійшов гр. ОСОБА_5 та почав він кричати на нього, що його вб`є. Тоді він відразу передав свою зброю гр.Жулканичу, щоб не було ніяких ексцесів. Побачивши це, ОСОБА_5 підійшов до нього та направив свою рушницю йому в груди, при цьому він кричав голосно, що буде стріляти і вб`є його. На це він відповів останньому, щоб стріляв у нього. Потім ОСОБА_5 один раз ударив його рушницею в область рота, через що поламав йому щелепу та зуби. Після того, він уже нічого не пам`ятає, а лише чув як гр. ОСОБА_5 ще бігав і виривав зброю. Далі він поїхав з ОСОБА_14 у лікарню. Всього він лікувався один місяць амбулаторно.;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні показав, що у неділю зранку пішов з батьком на полювання в урочище «Середнянське». Там він почув, що хтось полює і коли закінчився загін, то він підійшов був до цих мисливців. Він привітався з ними, однак ОСОБА_8 з ним не хотів вітатися, а відбив його руку. Після того, він розвернувся і хотів йти геть, однак потерпілий почав бити його ногами з-заді. Тоді він зателефонував батьку, який відразу підійшов до них і запитав ОСОБА_8 , що сталося і чого він побив його сина. На це ОСОБА_8 почав ображати його батька. Після того, батько з потерпілим ОСОБА_8 тягалися близько 30 секунд за батькову рушницю, а потім він побачив, що у ОСОБА_15 тече кров з обличчя. Особисто він у лікарню звернувся наступного дня.;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні показав, що він у неділю зранку перед полюванням проводив з колегами інструктаж по техніці безпеки. Приблизно через півгодини йому зателефонував ОСОБА_8 і повідомив його, що у районі «Середнянського» або «Волочинського» потоків чути постріли. Тоді він відразу поїхав біля «Золотинського» мосту, де побачив автомобіль мерседес «Віто», біля якого було видно сліди собаки. Залишивши свій автомобіль біля мерседеса «Віто» він пішов по цих слідах. Неподалік він побачив, що на зустріч йому уже спускалися його колеги мисливці. Серед них був і гр. ОСОБА_8 , який рукою прикривав рот, так як з нього текла кров. Після того, він повіз останнього у лікарню.;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який у судовому засіданні показав, що він був на полюванні з ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Після першого загону, вони зібрались на дорозі. Тоді до них підійшов ОСОБА_12 і між ними почалася розмова. Потім останньому хтось зателефонував і той пішов по своїх справах, а вони продовжили розмовляти. Після чого пішли вгору, де він побачив ОСОБА_15 , який випльовував кров з рота, що сталося не казав, оскільки не міг говорити. Після чого ОСОБА_14 повіз його у лікарню;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні показав, що вони зібралися біля ОСОБА_8 , підписалися у журналі та пішли на полювання. ОСОБА_5 та ОСОБА_13 з ними не було. Вони вийшли в урочище «Середнянське», де зробили один загін і чекали коли прийдуть інші. Разом з ним був і ОСОБА_18 та ОСОБА_8 . Згодом вони побачили, що зверху з гори іде ОСОБА_13 .. Тоді вони не зрозуміли, яким чином він перебуває в лісі, так як зранку не реєструвався. Останній привітався із ними, однак ОСОБА_8 з ним не захотів привітатися і відбив йому руку. Тоді ОСОБА_8 запитав у ОСОБА_13 , що доки вони будуть ходити самі на полювання без належних документів, при цьому хотів вдарити такого ногою. Але йому це не вдалося зробити через пагорб із снігом. Після чого, ОСОБА_13 розвернувся та побіг кудись вгору. Тоді він сказав ОСОБА_8 , що зараз ОСОБА_13 повернеться до них зі своїм батьком. Через декілька хвилин вони побачили, як до них підходять ОСОБА_13 та ОСОБА_5 при цьому останній кричав, що він вб`є ОСОБА_8 .. Перед тим ОСОБА_8 передав свою зброю Жулканичу. Тоді ОСОБА_5 приставив свою рушницю до голови ОСОБА_15 і він побачив, що у останнього потекла кров. Після чого, почалися крики,а потім вони пішли у лікарню.;

- показаннями судового експерта ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні підтвердила висновок експерта №1269 від 23 грудня 2013 року з доповненням до нього від 27 січня 2014 року, при цьому додатково показала, що 23 грудня 2013 року гр. ОСОБА_8 дійсно звертався на експертизу, під час якої і були виявлені зазначені у висновку експерта тілесні ушкодження. Також додала, що такі тілесні ушкодження не могли бути заподіяні від падіння з висоти власного росту.;

- показаннями спеціаліста ОСОБА_21 , який в судовому засіданні показав, що він працює лікарем стоматологом у ТОВ «Університетська Стоматологічна поліклініка». Так, ОСОБА_8 звернувся до них, де йому було складено план лікування, жодних витрат він не поніс, оскільки це була безкоштовна консультація, йому також було роз`яснено як має здійснюватись лікування і скільки витрат він повинен понести. Однак, гр. ОСОБА_8 до них на лікування не з`явився.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується й іншими дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме:

- рапортом від 22 грудня 2013 року, згідно якого оперативний черговий Перечинського РВ доповів начальнику про те, що 22 грудня 2013 року о 11год.50хв. в чергову частину по телефону «102» надійшло повідомлення від чергової медсестри приймального відділення Великоберезнянської ЦРЛ про те, що за медичною допомогою з діагнозом «забійна рана нижньої губи» звернувся гр. ОСОБА_8 , 1971 року народження, якому тілесні ушкодження 22.12.2013 року біля 11год.00хв. у лісі, неподалік с.М.Березний, під час полювання, спричинив гр. ОСОБА_5 , 1958 року народження.;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.12.2013 року, згідно даними якого ДІМ Перечинського РВ прийняв усну заяву від гр. ОСОБА_8 , згідно якої останній просить прийняти міри до гр. ОСОБА_22 , який 22.12.2013 року біля 11год.00хв. в урочищі «Середнянське», неподалік с.М.Березний, спричинив йому тілесні ушкодження.;

- протоколом огляду предмета від 22.12.2013 року, згідно якого було оглянуто та вилучено у гр. ОСОБА_5 мисливську гладко ствольну рушницю ТОЗ-16 2/16 мм П№4705.;

- постановою про визнання речовим доказом від 23 грудня 2013 року, згідно якої мисливську рушницю ТОЗ-16 2/16 мм П№4705 по даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом.;

- висновком експерта №1269 від 23 грудня 2013 року та доповненням до нього від 27 січня 2014 року, згідно даними якого на момент судово-медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: вшитої рани в області нижньої губи посередині та повна відсутність коронкової частини 2 зуба зверху справа та викришування емалі 1 та 2 зубів знизу справа. Згідно даних медичної документації, консультації спеціалістів, у нього виявлено: «травматичний переломом альвеолярного відростка верхньої щелепи справа в ділянці 13-11 зубів, травматичний вколочений вивих 13, 12 зубів, травматичний перелом коронкової частини 12 зуба, травматичний неповний 11 зуба, рвана рана нижньої губи, стану після ПХО, відлом коронки 2-го зуба знизу справа, відлом коронкової частини 2-го зуба зверху справа, вколочене зміщення 1 та 2 зубів зверху справа». Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації, вкладаються в час події, яка відбулася 22 грудня 2013 року. Малоймовірно, щоб вказані вище тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_8 могли виникнути при його вільному падінні з висоти власного росту. Громадянину ОСОБА_8 було нанесено не менше одного удару в область обличчя, при цьому він міг знаходитись як у вертикальному або близькому до нього положенні, так і в горизонтальному або близькому до нього положенні. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Отже, колегія суддів у результаті всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів в їх сукупності дійшла висновку, що ОСОБА_5 винуватий у вчиненні інкримінованих йому злочинах і кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; та за ч.1 ст.129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини невеликої (ст.128 КК України) та середньої тяжкості ( ст.122 КК України ).

Як особа винного ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 колегія суддів не знаходить.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, колегія суддів також не знаходить.

Тому, з урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, колегія суддів вважає, що винному ОСОБА_5 необхідно й достатньо для його виправлення та попередження нових злочинів призначити покарання у виді обмеження волі (ч.1 ст.122 КК України) та арешту (ч.1 ст.129 КК України) в межах санкцій даних статей.

Відповідно до ст.70 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, колегія суддів вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, згідно ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди ... та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Як встановлено у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, з приводу яких останній відчував фізичну біль та деякий час знаходився на лікуванні.

У підтвердження заявленої матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_8 було надано суду акт №1-02/15 виконаних робіт, згідно якого Університетською стоматологічною поліклінікою, після огляду пацієнта ОСОБА_8 було складено план лікування та надано прайс-лист необхідних послуг, вартість яких становила б 31,950 грн. Однак, з роз`яснюючої розписки №33/17 від 03.11.2017 року головного лікаря ТзОВ «Університетська стоматологічна поліклініка» убачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звертався за консультативною допомогою та плануванням лікування 12 лютого 2015 року, але в подальшому лікування не проходив та грошові кошти за таке не оплачував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що потерпілий ОСОБА_8 належними та допустимими доказами не довів понесені ним витрати на лікування, а відтак підстав для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди не має.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданні у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, заподіяних протиправною поведінкою щодо самої особи, члена її сім`ї або близьких родичів, у душевних стражданнях у зв`язку із знищенням або пошкодженням майна фізичної особи, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду за наявності її вини.

Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Отже, враховуючи те, що у зв`язку з неправомірними діями обвинуваченого потерпілий ОСОБА_8 не міг повноцінно вести звичний спосіб життя, зазнав моральних страждань, що відбилося на його самопочутті, погіршенню нервової системи, був змушений докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а також враховуючи не зворотність змін у стані його здоров`я, та те, що обвинувачений ОСОБА_5 перед ним навіть не вибачився, станом його здоров`я не цікавився, як безпосередньо після вчинення злочинів так і на даний час, проявивши до нього байдужість, не надав йому під час лікування моральної підтримки, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. 00 коп.

Питання речових доказів вирішуватиметься в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався і підстав для його обрання не має.

На підставі наведеного та керуючись, ст.ст.368,373,374 КПК України, колегія суддів,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.129 КК України і призначити покарання:

за ч.1 ст.122 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

за ч.1 ст.129 КК України 4 (чотири) місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Речові докази, а саме: мисливську рушницю ТОЗ-16 2/16 мм П№ НОМЕР_2 конфіскувати на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди, а в решті позову відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч.ч.6,7 ст.376 КПК України.
Головуючий: Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3