Ухвала

Іменем України
10 квітня 2018 р.

м. Київ
справа № 235/85/17

провадження № 51-5242 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Донецької області на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2018 року щодо неповнолітнього ОСОБА_4
встановив:

Ухвалою Димитровського районного суду Донецької області від 8 листопада 2017 року до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого частиною 3 статті 153 Кримінального кодексу України (далі КК), застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд особі, яка замінює батьків, а саме ОСОБА_5 строком на 1 рік 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2018 року ухвалу Димитровського районного суду Донецької області від 8 листопада 2017 року залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом неповнолітньому виду примусового заходу виховного характеру ступеню тяжкості суспільно-небезпечного діяння.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор вказує на незаконність ухвали районного суду, однак у прохальній частині просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду, чим допустив неузгодженість своєї позиції та суперечності у касаційній скарзі.
Крім того, прокурор в обґрунтування своєї позиції вказує на висновок експерта №1208 від 30 листопада 2016 року, який на його думку не було належним чином проаналізовано судом апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги убачається, що він намагається надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, суд

постановив:
касаційну скаргу заступника прокурора Донецької області на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2018 року щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3