Справа № 481/1329/17
Провадж.№ 1-в/481/141/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника Новобузького ВЦ № 103 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ю,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Новий Буг Миколаївської області спільне подання адміністрації Державної установи «Новобузького виправного центру № 103» та спостережної комісії Новобузької РДА Миколаївської області стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зброшкове, Доманівського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, засудженого 21.01.2014 року вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.1 ст.310, ч.1 ст.311, ч.2 ст.309, ч.1 ст.317, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 06 років із конфіскацією всього особистого майна,

про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

встановив :

26 жовтня 2017 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло спільне подання адміністрації Державної установи «Новобузького виправного центру № 103» та спостережної комісії Новобузької РДА Миколаївської області стосовно ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. З подання вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбуваючи призначене судом покарання зарекомендував себе позитивно. До праці ставиться сумлінно, має заохочення від адміністрації Новобузького ВЦ № 103, стягнення також мав, однак вони зняті та погашені у встановленому законом порядку. Посилаючись на те, що засуджений відбув 2/3 призначеного судом строку покарання, в поданні ставиться на вирішення питання про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні представник Новобузького ВЦ № 103 заявив, що подання про застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення він не підтримує, оскільки воно було передчасним. Відразу ж після засідання адміністративної комісії Новобузького ВЦ № 103 з розгляду матеріалів особових справ засуджених яке відбулося 17.10.2017 року і на якому було ухвалено матеріали відносно засудженого ОСОБА_5 направити до суду для звільнення його від відбування покарання даний засуджений допустив порушення Інструкції про надання короткочасного виїзду за межі установи за що на нього було накладено стягнення у виді утримання в ДІЗО строком 10 діб. Тому представник вважає що своєю поведінкою ОСОБА_5 не довів свого виправлення, а тому просив дане подання залишити без задоволення.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні подання про його умовно-дострокове звільнення підтримав просив його задовольнити. Своєї вини у порушенні Інструкції про надання короткочасного виїзду за межі установи він не визнає. Пояснив, що 20.10.2017 року працівники Новобузького ВЦ № 103 безпідставно його затримали за підозрою у вживанні ним алкогольних напоїв. Надавати будь-які письмові пояснення того дня він не забажав оскільки не бачив у цьому сенсу, а проходити медичний огляд на стан вживання алкогольних напоїв він відмовився оскільки не довіряв лікарям і взагалі не впевнений, чи то були лікарі, оскільки вони йому не представились та не показали посвідчення. Засуджений пояснив, що можливо у нього були проблеми з тиском, через що він мав нестійку ходу, однак лікарі того не перевірили.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що засуджений ОСОБА_5 тільки стає на шлях виправлення.

Суд, заслухавши думку прокурора, представника Новобузького ВЦ № 103 та засудженого, дослідивши надані суду матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи за необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за злочини середньої тяжкості, та тяжкий злочин, відбув 2/3 частини призначеного судом покарання станом на 16.11.2017 року.

Згідно характеристики, наданої в судовому засіданні, та затвердженої начальником Новобузького ВЦ № 103 від 07.листопада 2017 року засуджений ОСОБА_5 до ВЦ № 103 прибув 12.04.2017 року, працевлаштований робітником пекарні. Відносини в колективі підтримує рівні. Заходи виховного характеру відвідує систематично, реагує на них правильно. Вимоги режиму утримання розуміє правильно. За весь час відбування покарання має 8 заохочень, мав три стягнення два з яких погашені, а одне накладене після направлення матеріалів до суду. Вину у скоєному злочину визнає повністю, розкаюється у вчиненому злочину, впевнено йде до наміченої мети але своє виправлення не довів..

При вирішенні питання про можливість застосування засудженому умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. Положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Однак як видно із матеріалів особової справи 20.10.2017 року засуджений ОСОБА_5 допустив порушення інструкції про надання короткочасного виїзду за межі установи ( вживання спиртних напоїв) та на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді ДІЗО на 10 діб.

За таких обставин, позитивна характеристика, яка була дана засудженому в жовтні 2017 року, не може свідчити про те, що ОСОБА_5 дійсно став на шлях виправлення і реально змінив ставлення до праці, а не лише дотримувався правил поведінки з метою отримати привід для умовно-дострокового звільнення, оскільки після ухвалення рішення про направлення матеріалів про його умовно-дострокове звільнення до суду, ОСОБА_5 відразу ж допустив порушення.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та до нього застосовувалося умовно-дострокове звільнення та Закон України «Про амністію», вказане дає підстави вважати, що він не зробив належних висновків і знову вчинив тяжкий злочин.

ОСОБА_5 має заохочення, однак мав і три стягнення, два з яких хоча і погашені в установленому законом порядку, але вказана обставина свідчить про схильність засудженого до порушення правил відбування покарання, має нестабільну лінію поведінки протягом відбування покарання.

Працевлаштування, а також заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень ч. 2 ст. 81 КПК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Суд находить, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 у скоєному злочині розкаявся, за місцем відбування покарання на даний час характеризується добре, але як вбачається з матеріалів справи засуджений тільки стає на шлях виправлення, а також з урахуванням того, що згідно ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,

постановив :
Відмовити у задоволенні спільного подання адміністрації Державної установи «Новобузького виправного центру № 103» та спостережної комісії Новобузької РДА Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили після спливу строку на її оскарження і на неї може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя