Справа № 750/3646/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/212/2018
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 27 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006096, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2017 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , фізичної особи підприємця, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2017 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування завданої моральної шкоди задоволено частково, та стягнуто на його користь з ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 грн.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення місцевого суду та закрити провадження по справі.

Вказує, що після конфлікту, він, так як і потерпілий, написав заяву до поліції, за якими були порушені кримінальні провадження, та закриті, за відсутністю складу кримінального правопорушення, та лише через п`ять місяців кримінальне провадження за заявою ОСОБА_9 було знову відкрите, а справу направлено до суду.

Стверджує, що судом не було з`ясовано всі обставини справи, оскільки кримінальне провадження було розглянуто без відповіді прокурора на інформаційний запит щодо кримінального провадження, порушеного за його заявою. Звертає увагу на те, що показання свідків були оцінені не об`єктивно, оскільки показання свідка ОСОБА_10 , яка на той час була співмешканкою потерпілого, суд поклав в основу обвинувального вироку, а до показань свідка ОСОБА_11 віднісся критично, оскільки вони мають з ним добросусідські відносини. Звертає увагу суду на те, що наявний в матеріалах кримінального провадження висновок експерта №651 від 05 липня 2016 року, є недопустимим доказом по справі та не може бути покладений в основу вироку, оскільки отриманий з порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства, так як дана експертиза була проведена у кримінальному провадженні, яке на час її проведення вже було закрите.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 26 червня 2016 року приблизно о 21 год., знаходячись біля будинку № 6 по вул. Калиновій в м. Чернігові, діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень в ході суперечки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_9 декілька ударів складним ножем в область верхніх кінцівок, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран правого плеча та лівого передпліччя, поверхневих різаних ран 3-го пальця лівої кисті, а також наніс декілька ударів кулаками в область верхніх кінцівок та тулубу, чим спричинив садно та синець правої верхньої кінцівки, передньої черевної стінки і лівої сідниці. Згідно висновку експерта №651 від 05 липня 2016 року, колото-різані рани правого плеча та лівого передпліччя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Поверхневі різані рани 3-го пальця лівої кисті, садно та синець правої верхньої кінцівки, подряпини правої верхньої кінцівки, передньої черевної стінки та лівої сідниці відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі, думку прокурора та потерпілого, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, об`єктивно дослідивши обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, дав їм правильну юридичну оцінку.

Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були перевірені всі доводи сторони захисту, зокрема, щодо недопустимості доказів. Не погодившись з ними, суд навів відповідні докази та висновки щодо їх спростування. Доводи обвинуваченого щодо заперечення вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не знайшли підтвердження і при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Обвинувачення, визнане судом доведеним про фактичні обставини справи, суд першої інстанції обґрунтував сукупністю належних та допустимих доказів, що чітко вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного вироку.

Зокрема, суд першої інстанції свої висновки про винуватість ОСОБА_8 обґрунтував показаннями самого обвинуваченого: який не заперечуючи факту заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, стверджував, що не мав умислу на їх заподіяння і діяв лише з метою самозахисту. Причиною конфлікту вважає неприязні стосунки з боку ОСОБА_12 , яка за кілька місяців до інциденту заборонила йому спілкуватися з сином;

потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні місцевого суду пояснив, що 26 червня 2016 року в ході діалогу між ними та обвинуваченим, останній накинувся на нього з кулаками, ОСОБА_8 вийняв з кармана ключі, на зв`язці яких був ножик з лезом довжиною приблизно 4 см., схопив його рукою за шию та приставив ніж до горла, штовхаючи його до свого двору. Він став пручатися та відходити і в цей час отримав від ОСОБА_8 кілька ударів ножем у плече, руки та в тіло. Ударів обвинуваченому у відповідь він не наносив, лише захищався руками, від чого і має порізи;

свідка ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ) згідно пояснень якої 26 червня 2016 року вона побачила, як зі свого двору вибіг ОСОБА_8 і ОСОБА_9 пішов йому назустріч. Обвинувачений махав руками, щось кричав, схопив ОСОБА_9 але той його відштовхнув. ОСОБА_8 дістав з карману невеликий розкладний ніж та приставив його до горла ОСОБА_9 , а коли той ухилився, почав махати перед ним ножем, порізавши ОСОБА_9 руки та сорочку. Прибула поліція, яка викликала «швидку допомогу», а до її приїзду вона надавала ОСОБА_9 медичну допомогу.

Встановлені судом обставин, щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань свідків також підтверджується даними, що, зокрема містяться у наступних доказах:

- протоколі прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 27 червня 2016 року, яким зафіксовано повідомлення потерпілого про заподіяння йому 26 червня 2016 року о 21 год. тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;

- протоколі огляду місця події від 26 червня 2016 року ;

- висновку експерта № 651 від 05 липня 2016 року, згідно якого у ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження котрі виникли від дії тупих або кінця гострого предметів. Колото різані рани правого плеча та лівого передпліччя, як усі в сукупності, так і кожна окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , по давності утворення може відповідати даті 26 червня 2016 року;

- протоколах проведення слідчих експериментів від 19 листопада 2016 року за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 .

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засідання, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційних скаргах, були предметом дослідження під час судового розгляду в суді першої інстанції, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Місцевим судом обґрунтовано не взято до уваги пояснення свідка ОСОБА_11 , що ОСОБА_9 першим завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , на чому також наголошував обвинувачений. На думку колегії суддів, дане твердження обґрунтовано заслуговує критичного ставлення з огляду на відсутність жодних об`єктивних даних, які б підтверджували наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень отриманих 26 червня 2016 року. Також, в обґрунтування вище вказаного висновку апеляційний суд враховує, що свідок ОСОБА_11 була заявлена свідком вже в судовому засіданні після допиту всі учасників судового розгляду, а обвинувачений ОСОБА_8 , за наявності дійсно достовірної інформації про свідка захисту, який може істотно вплинути на хід досудового чи судового розгляду, мав би якомога раніше вчинити активні дії щодо залучення такого свідка, однак вказаних дій не вчинив.

Доводи сторони, що висновок експерта №651 від 05 липня 2016 року, є недопустимим доказом по справі, в зв`язку з його проведенням в період коли кримінальне провадження було закрите не знайшло свого підтвердження і в ході апеляційного розгляду. Так, вказана судово-медична експертиза була призначена постановою слідчого від 27 червня 2016 року з наданням експерту матеріалів кримінального провадження, він був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, попереджений про кримінальну відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок і у нього були всі достатні підстави для проведення відповідної експертизи. Факт закриття кримінального провадження постановою від 28 червня 2016 року, яку в подальшому було скасовано постановою процесуального керівника від 11 листопада 2016 року жодним чином не вплинула на об`єктивність висновку експерта та його належність, а тому, згідно положень ч. 1 ст. 86 КПК України, даний висновок експерта є допустимим доказом.

Крім того, з вказаного висновку вбачається, що у потерпілого ОСОБА_9 , крім іншого, маються тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран правого плеча та лівого передпліччя, поверхневих різаних ран 3-го пальця лівої кисті, котрі виникли від дії гострого предмету, що має колючо-різальні властивості. На думку колегії суддів, характер та локалізація даних тілесних ушкоджень свідчать про їх безладне заподіяння, характерне для самозахисту, а не для нападу, а з огляду на відсутність об`єктивних даних про отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у ході конфлікту з потерпілим 26 червня 2016 року його версія, що він захищався від нападу ОСОБА_9 є безпідставною та висунута обвинуваченим з метою уникнення відповідальності.

За наведених підстав, колегія суддів приходить до безумовного висновку про те, що вина ОСОБА_8 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд правильно врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого і за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4