Справа №562/2715/17
У Х В А Л А
13.10.2017 року

Здолбунівський районний суд

Рівненської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

малолітнього ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів Рівненської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру по кримінальному провадженню за № 0000453 від 04.07.2017 року відносно:

малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з освітою неповною середньою, уродженця м. Здолбунів, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, не працюючого

за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
25.07.2017 року до суду надійшло клопотання про застосування відносно малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у кримінальному проваджені за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.2 КК України - таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення за попередньою змовою групою осіб.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.05.2017 року, близько 15.00 год., за попередньою змовою та спільно з неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи на території дитячої бібліотеки, що по вул. Княгині Ольги м. Здолбунів, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «RAGAZZI», згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 3.2-540/17 від 27.06.2017 року, вартістю 2983,33 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на вище вказану суму. Викраденим малолітній ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

В ході судового розгляду малолітній ОСОБА_4 , в присутності законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 пояснив суду, що перебував на території дитячої бібліотеки, що по вул. Княгині Ольги м. Здолбунів разом із неповнолітнім ОСОБА_7 , де останній запропонував викрасти велосипед. Спочатку він не погоджувався на пропозицію неповнолітнього ОСОБА_7 та вподальшому погодився. Далі допоміг йому вивезти велосипед за територію бібліотеки та поїхав разом із ОСОБА_7 в сторону цегельного заводу. З приводу даного випадку мама та бабуся з ним провели бесіду та обмежили його в дозвіллі.

Законний представник ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_4 проживає в неповній сім`ї, однак він забезпечений всім необхідним для проживання: продукти, одяг, надає кишенькові кошти тощо. З дитиною щодо вказаного випадку проведено бесіду виховного характеру, обмежено його у дозвілі, зрозуміла, що він піддається впливу.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з"явився, в заяві, поданій на адресу суду вказує, що претензій до обвинуваченого не має, просить розглядати справу у його відсутності .

Прокурор ОСОБА_3 просила задоволити клопотання, застосувати заходи виховного характеру застереження та передати малолітнього ОСОБА_4 під нагляд ОСОБА_6 строком на один рік.

Судом під час розгляду клопотання досліджено наступні докази:

З заяви потерпілого ОСОБА_8 від 08.05.2017 року вбачається, що 04.05.2017 року в проміжок часу з 15:00 до 15:30 год. невідома особа, перебуваючи на території дитячої бібліотеки у м.Здолбунів , таємно, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку особистого майна, а саме велосипеду марки ««RAGAZZI»», чим завдано матеріальної шкоди на суму 2983,33 гривень.

Зазначена обставина підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2017 року.

Відомості за фактом вказаних подій зареєстровані у встановленому порядку, що підтверджується витягом з ЄРДР від 08.05.2017 року.

Згідно висновку експерта №№ 3.2-540/17 від 27.06.2017 року ринкова вартість, з урахуванням зносу, велосипеду марки «RAGAZZI» , складала: 2983,33 грн.

Відповідно до протоколу огляду від 08.05.2017 року, постанови про визнання предмету речовим доказом від 08.05.2017 року велосипеду марки «RAGAZZI» оглянуто, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , що підтверджується його розпискою від 08.05.2017 року.

Оцініючи усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях малолітнього ОСОБА_4 містяться ознаки суспільно небезпечного діяння, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого ст.185 ч.2 КК України.

Заслухавши пояснення малолітнього ОСОБА_4 , який на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності, його законного представника ОСОБА_6 , захисника , враховуючи думку прокурора про задоволення клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15 травня 2006 року, примусові заходи виховного характеру застосовують лише у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 97 КК України, до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.2 ст.97 КК України) та при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

У даному випадку суд, відповідно до п.3 ч.2 ст.105 КК України, застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, як передачу його під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють , а саме ОСОБА_9 цей захід виховного характеру за своєю суттю припускає встановлення контролю і посилення виховного впливу з боку тих осіб, що були зобов`язані на підставі сімейних відносин його здійснювати і мали реальну можливість позитивно впливати на неповнолітнього та поведінку. Саме тому ці заходи можуть застосовуватися тільки тоді, коли батьки здатні здійснювати такий вплив, створити нормальну обстановку для виховання неповнолітнього, забезпечити позитивний вплив на підлітка та постійно контролювати його поведінку.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена за попередньою змовою групою осіб, особу малолітнього, разом з тим на момент скоєння умисного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 виповнилось повних 12 років, тобто він не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за вчинене діяння.

В зв`язку з цим до ОСОБА_4 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд законного представника, яка дає згоду на те, щоб застосувати до ОСОБА_4 такий примусовий захід виховного характеру, як передача під її нагляд.

При цьому, як зазначено в абзаці 4 п. 7постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15. 05.2006 року, нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж досягнення особою повноліття).

Судом встановлено, що батьки згодні на передачу їм сина під нагляд та здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Враховуючи зазначене, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, щиро розкаявся у вчиненому, шкода потерпілому відшкодована.

На підставі сукупності наведеного, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 можливо застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на один рік.

Керуючись ст.97, 105 КК України, ст.ст. 497, 500-501 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця з освітою неповною середньою, уродженця м. Здолбунів, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батьків, а саме матері ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 на строк 1 рік, про що йому оголосити.

Речові докази по справі - велосипед марки «RAGAZZI», повернути власнику ОСОБА_8 , для подальшого використання.

На ухвалу суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд.

Суддя: