печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8408/18-к
У Х В А Л А
15 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться в безготівковому вигляді, на розрахункових рахунках наступних юридичних осіб відкритих в АБ "УКРГАЗБАНК" (МФО 320478): ТОВ "ГАЗЕНЕРГОМОНТАЖ" () рахунки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження, вказує, що у провадженні Київської місцевої прокуратури № 6 перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження від 30.06.2017 № 0000133 зареєстрованого за фактом вчинення службовими особами ТОВ «НВЦ «Полісервіс» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
У засідання прокурор не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання за його відсутністю, на задоволенні клопотання наполягає.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власників майна.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Статтею 64-2 КПК України встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна, та мають права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.
Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно,гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на вимоги ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
В клопотанні прокурора наявні достатні підстави для арешту на грошові кошти, які знаходяться в безготівковому вигляді, на розрахункових рахунках наступних юридичних осіб відкритих в АБ "УКРГАЗБАНК" (МФО 320478): ТОВ "ГАЗЕНЕРГОМОНТАЖ" () рахунки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , оскільки вказане майно являється засобом вчинення кримінального правопорушення, та набуте третіми особами, щодо майна яких вирішується питання про арешт, протиправним шляхом, та органом досудового розслідування зібрано та надано слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт квартири, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчий суддя не вбачає.
З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на майно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України,-КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти, які обліковуються в безготівковому вигляді, на розрахункових рахунках наступних юридичних осіб відкритих в АБ "УКРГАЗБАНК" (МФО 320478):ТОВ "ГАЗЕНЕРГОМОНТАЖ" () рахунки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Зобов`язати банківську установу негайно після накладення арешту надати прокурору Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 інформацію в письмовому вигляді, щодо точного часу накладення арешту (день, година, хвилина) а також інформацію про суму грошових коштів, які були арештовані.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня отримання її копії. Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1