Ухвала
Іменем України
02 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 1-1/2004

провадження № 51-4377ск18
Верховний Суд колегією суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 04 грудня 2017 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 04 грудня 2017 року відмовлено захиснику ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 у поновленні строків на апеляційне оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2017 року про перегляд вироку Апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року за нововиявленими обставинами, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді. При цьому посилається на те, що повний текст ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2017 року ним було отримано 06 листопада 2017 року, а на оголошенні резолютивної частини ухвали він присутній не був.
Перевіривши касаційну скаргу та долучену до неї копію судового рішення, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є обєктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, повязані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як убачається з копії ухвали Апеляційного суду Волинської області від 04 грудня 2017 року суд правильно зазначив про те, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення. Одночасно частиною 3 вказаної статті передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга підлягає поверненню, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Як убачається з копії ухвали апеляційного суду, прийняте рішення про відсутність поважних причин у захисника для поновлення строку на оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції суд обґрунтував тим, що оскаржуване судове рішення постановлене 26 жовтня 2017 року за участю захисника ОСОБА_4 , а апеляційна скарга подана ним лише 10 листопада 2017 року, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження.
При цьому з ухвали видно, що захисник у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження зазначив про те, що повний текст ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2017 року він отримав 06 листопада 2017 року. Вказана обставина, на думку ОСОБА_4 , була поважною причиною пропуску вказаного строку.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не визнав указану обставину поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, детально мотивувавши своє рішення. Зокрема, перевіривши матеріали провадження, суд зазначив про те, що судовий розгляд був проведений 26 жовтня 2017 року за участю захисника ОСОБА_4 , в ухвалі були роз`яснені порядок та строки оскарження судового рішення.
Тому, беручи до уваги ці конкретні обставини справи, із захисником не можна погодитися, що початок перебігу семиденного строку для подання до апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має обчислюватися з часу отримання копії ухвали суду, а не з моменту проголошення судового рішення.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду ОСОБА_4 подав після закінчення семиденного строку апеляційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційний суд обґрунтовано повернув апеляційну скаргу захиснику як таку, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження, і апеляційний суд за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
За таких обставин Суд вважає, що рішення апеляційного суду щодо повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 у даному конкретному випадку було сумісним із положеннями ст. 395 вказаного Кодексу.
Суд касаційної інстанції не має підстав не довіряти вищевказаним висновкам суду апеляційної інстанції. Також у касаційній скарзі захисником не наведено обґрунтованих доводів, які би ставили під сумнів висновок апеляційного суду про відсутність законних підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
Верховний Суд приходить до висновку, що апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2017 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 04 грудня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3