Справа № 480/1119/17
Провадження №: 1-кп/480/55/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2018 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 185 КК України -
В ході судового слідства встановлено, що на початку березня 2017 року ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, проник до приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав автомобільний генератор з транспортного засобу марки ВАЗ 2101, який належав ОСОБА_4 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 570 грн.
Після чого, з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Крім цього, на початку березня 2017 року ОСОБА_6 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення майна, скориставшись відсутністю ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, проник до приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав автомобільний генератор з транспортного засобу марки АЗЛК, який належав ОСОБА_4 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 450 грн.
Після чого, з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Крім цього, 01.06.2017, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_6 , повторно, знаходячись за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а саме перебуваючи у приміщенні житлового будинку, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки DOOGEE в корпусі чорного кольору, що належав ОСОБА_5 , вартістю 2200 грн.
Після чого, з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальний збиток на вище вказану суму.
Крім цього, 07.06.2017, ОСОБА_6 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення майна, скориставшись відсутністю ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, проник до приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металеві тиски радянського виробництва, вартістю 600 грн.
Після чого, з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальний збиток на вище вказану суму.
Крім цього, 09.06.2017, ОСОБА_6 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення майна, скориставшись відсутністю ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, проник до приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав автомобільну рульову колонку, яка належала ОСОБА_4 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 800 грн.
Після чого, з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті.
З урахуванням того, що проти не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
За таких умов, докази на підтвердження вини обвинуваченого, за погодженням з учасниками провадження, не досліджувались, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.
Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка); та за ч.2 ст. 185 КК України - за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд відносить визнання своєї вини, щире каяття в скоєному.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З огляду на зазначене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції передбачених ч.ч.1, 2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Слід стягнути з ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи № 09/3-263 від 20.06.2017 року. в розмірі 880 грн. 40 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд-
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів та вважати засудженим:
за ч.1 ст. 185 КК України - до 1 року позбавлення волі;
за ч.2 ст. 185 КК України - до 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України суд визначає остаточне покарання ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи № 09/3-263 від 20.06.2017 року. в розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївській районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1