Справа № 426/6602/17
Провадження № 11-кп/782/69/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши на відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 22 грудня 2017 року стосовно,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сватове Луганської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше засудженого: 24.12.2012 року Сватівським районним судом Луганської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70, 71 до 4 років 7 місяців позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,
визнано винним: за ч.1 ст.162 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі, що відповідно до ст.72 КК України складає 1 рік позбавлення волі;

за ч.1 ст.263 КК України призначено 3 роки та 6 місяців позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 3 роки 6 місяців позбавлення волі

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 24.12.2012 року у вигляді 3 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_6 3 роки 9 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 22.12.2017 року, на підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.03.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання щодо судових витрат та речових доказів вирішені відповідно до вимог ст.ст.100,124 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 06 серпня 2016 року, в день, проходячи у напрямку смт. Станиці-Луганської з с. Валуйське Луганської області, відійшовши близько 300 м. від с. Валуйське на узбіччі проїзної частини у траві знайшов предмет, що за зовнішніми ознаками нагадує гранату Ф-1, маючи намір направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, забрав виявлений ним предмет та поклав до кишені шкіряної куртки, який перевіз в м. Сватове, до своєї сестри ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , де за вказаною адресою зберігав його на городі у кущах. Приблизно через два місяці ОСОБА_6 переїхав до своєї знайомої ОСОБА_8 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , взявши з собою знайдений предмет, де зберігав його, сховавши в господарському приміщенні у дровах.

18.02.2017 року, ОСОБА_6 , вранці, взяв з господарського приміщення, розташованого за адресою: м. Сватове, пл. Шевченка, 5А корпус ручної бойової гранати Ф-1, поклав до кишені своєї куртки та пішов до парку імені Тітова м. Сватове, де співробітниками Сватівського ВИ ГУНИ в Луганській області під час проведення огляду місця події, за адресою: м. Сватове, парк імені Тітова при огляді речей, ОСОБА_6 , було виявлено предмет схожий на корпус ручної бойової гранати Ф-l, який згідно висновку вибухотехнічної експертизи № 19/113/10/57 "е" від 24 лютого 2017 року, є конструктивно-оформленим зарядом вибухової речовини (тротил масою 50-56 грам) - корпусом ручної бойової гранати Ф-1.
Крім того, 06.02.2017 року о 12 годин, ОСОБА_6 грубо порушуючи гарантоване ст. 30 Конституції України право на недоторканість житла, шляхом вільного доступу проник на територію та в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , що належить на праві власності ОСОБА_9 , чим порушив право останньої на недоторканість житла.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 наводить доводи неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Уточнивши свої вимоги у суді апеляційної інстанції просить скасувати вирок Сватівського районного суду Луганської області від 22 грудня 2017 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що кримінальну справу щодо нього за ч.1 ст.263 було сфабриковано працівниками поліції у присутності слідчого та прокурора, також на нього було вчинено моральний тиск, не було призначено адвоката, не було проведено відтворення обставин місця події, свідків та потерпілу у судовому засіданні було допитано без його участі.

Крім того зазначає, що 18.02.2017 року в той час коли він знаходився у парку ім. Тітова в м.Сватове до нього підійшов працівник поліції, прізвище якого ОСОБА_10 та запропонував йому взяти на себе провину за ст. 263 КК України, а саме зберігання гранати Ф-1, за що пообіцяв звільнення від відповідальності за порушення недоторканості житла, та призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який наполягає на доводах апеляції, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово ОСОБА_6 дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, судова колегія приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Зазначені вимоги закону суд першої інстанції не виконав.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При апеляційному розгляді справи, шляхом відтворення аудіозапису судового засідання від 29.11.2017 року було з`ясовано, що суд першої інстанції грубо порушив вимоги ч.3 ст.349 КПК України, а саме: у обвинуваченого не було з`ясовано чи правильно він розуміє зміст обставин які не ким не оспорюється, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також не роз`яснено, що у такому випадку ОСОБА_11 буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до ст.412 ч.1 КПК України перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення, та призначення нового судового розгляду.
При новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, дати оцінку доводам на які посилається обвинувачений у апеляції, прийнявши по справі законне рішення.
У зв`язку істотним з порушенням норм кримінального процесуального закону апеляція обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 судова колегія заливає у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.405, 407, 408, 412 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 22 грудня 2017 року задовольнити.

Вирок Сватівського районного суду Луганської області від 22 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_6 , скасувати, справу спрямувати на новий судовий розгляд.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_1