Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2593/17
Номер рядка звіту 49
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.2018 м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Королево Виноградівського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі - КК України),
до суду поступив обвинувальний акт у вказаному вище кримінальному провадженні.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловився про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта. Обвинувачений зіслався на розсуд суду.
Заслухавши учасників судового провадження, з`ясувавши обставини, суд прийшов до таких висновків.
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 11 грудня 2015 року, обіймаючи згідно наказу № 1149/4 від 21.09.2015 посаду державного виконавця Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, будучи службовою особою, - державним службовцем 6 категорії 15 рангу, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 в частині незаконного отримання права на використання та володіння автомобілем марки "БМВ 320", д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, грубо порушуючи вимоги ч.1 ст.6, ч.1 ст.11, ст.20 та ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", п. 2.1.2 ч.2 та п. 3.2.3 ч.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, а також п. 2.1 Посадової інструкції державного виконавця відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 не являється власником чи уповноваженою особою, яка має право користування, володіння чи розпорядження вищевказаним автомобілем, вчинив зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, за наступних обставин.
Так, ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року передбачає, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. У ч. 1 ст.11 зазначеного Закону визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У відповідності до ч.6 ст.20 даного Закону про вчинення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби державний виконавець повідомляє начальникові такого органу.
Відповідно до п. 2.1.2 ч.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому законом та передбачені цією Інструкцією права і обов`язки в точній відповідності до закону, не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У п.3.2.3 ч.3 зазначеної Інструкції передбачено, що про вчинення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби державний виконавець повідомляє начальника цього органу державної виконавчої служби.
Згідно п. 2.1 Посадової інструкції державного виконавця відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції, затвердженої 25.09.2012 року начальником Виноградівського районного управління юстиції, державний виконавець зобов`язаний дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, етики поведінки, сумлінно виконувати службові обов`язки, постійно вдосконалювати організацію своєї роботи і підвищувати професійну кваліфікацію, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та Законами України.
Керуючись вказаними нормативно-правовими актами у своїй діяльності, ОСОБА_4 , обіймаючи згідно наказу № 1149/4 від 21.09.2015 року посаду державного виконавця Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, будучи службовою особою, - державним службовцем 6 категорії 15 рангу, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 в частині незаконного отримання права на використання та володіння автомобілем марки "БМВ 320", д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, грубо порушуючи наведені вище норми законодавчих актів, отримавши від останнього постанову про доручення проведення виконавчих дій від 18.11.2015 року, підписану головним державним виконавцем державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції ОСОБА_6 , затверджену начальником відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції, в якій зазначено про примусове виконання рішення Печерського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_7 на користь ТОВ "Вердикт Фінанс" боргу в розмірі 2318588 грн. 72 коп., усвідомлюючи та достовірно знаючи, що така постанова вказаним державним виконавцем не виносилась та не підписувалась, склав акт опису й арешту майна від 11.12.2015 року, в який вніс неправдиві відомості про вищевказану постанову, видану ВДВС Печерського РУЮ, та неправдиві відомості щодо відповідального зберігача - ОСОБА_5 , після чого незаконно вилучив та передав останньому вищевказаний транспортний засіб, який утримувався на підставі акту огляду тимчасового затримання транспортного засобу від 21.05.2014 року на арештмайданчику стаціонарного посту № 1 в смт. Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області та розшукувався ДВС Печерського РУЮ у м. Києві.
Згідно повідомлення відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції вищезазначена постанова про доручення проведення виконавчих дій старшим державним виконавцем ОСОБА_6 не виносилася, на виконання до ВДВС Виноградівського РУЮ Закарпатської області не направлялася, рішення про передачу вищевказаного транспортного засобу на зберігання фізичним особам не приймалося.
Таким чином, незаконні дії ОСОБА_4 , які виразилися у вилученні та передачі ОСОБА_5 транспортного засобу марки "БМВ 320" д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, призвели до позбавлення ОСОБА_8 права користування та розпорядження належним йому на праві приватної власності автомобілем марки "БМВ 320" д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 11/292 від 08.06.2017 року, станом цін на 11.12.2015 року становила 312387 грн., чим спричинено останньому тяжкі наслідки на вказану суму.
За таких обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, - зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.
Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 11 грудня 2015 року, обіймаючи згідно наказу № 1149/4 від 21.09.2015 року посаду державного виконавця Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, будучи службовою особою, - державним службовцем 6 категорії 15 рангу, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 в частині незаконного отримання права на використання та володіння автомобілем марки "БМВ 320" д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, грубо порушуючи вимоги ч.1 ст.6, ч.1 ст.11, ст.20 та ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", п. 2.1.2 ч.2 та п.3.2.3 ч.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, а також п.2.1 Посадової інструкції державного виконавця відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції, отримавши від ОСОБА_5 постанову про доручення проведення виконавчих дій від 18.11.2015 року, підписану головним державним виконавцем державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції ОСОБА_6 , затверджену начальником відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції, в якій зазначено про примусове виконання рішення Печерського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_7 на користь ТОВ "Вердикт Фінанс" боргу в розмірі 2318588 грн. 72 коп., усвідомлюючи та достовірно знаючи, що така постанова вказаним державним виконавцем не виносилась та не підписувалась, склав акт опису й арешту майна від 11.12.2015 року, в який вніс неправдиві відомості про вищевказану постанову, видану ВДВС Печерського РУЮ, та неправдиві відомості щодо відповідального зберігача - ОСОБА_5 , після чого незаконно вилучив та передав останньому вищевказаний транспортний засіб, який утримувався на підставі акту огляду тимчасового затримання транспортного засобу від 21.05.2014 року на арештмайданчику стаціонарного посту № 1 в смт. Нижні Ворота Воловецького району Закарпатської області, та розшукувався ДВС Печерського РУЮ у м. Києві.
Згідно повідомлення відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції вищезазначена постанова про доручення проведення виконавчих дій старшим державним виконавцем ОСОБА_6 не виносилась, на виконання до ВДВС Виноградівського РУЮ Закарпатської області не направлялась, рішення про передачу вищевказаного транспортного засобу на зберігання фізичним особам не приймалось.
Таким чином, незаконні дії ОСОБА_4 , які виразилися у вилученні та передачі ОСОБА_5 транспортного засобу марки "БМВ 320" д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, призвели до позбавлення ОСОБА_8 права користування та розпорядження належним йому на праві приватної власності автомобілем марки "БМВ 320" д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 11/292 від 08.06.2017 року, станом цін на 11.12.2015 року становила 312387 грн., чим спричинено останньому тяжкі наслідки на вказану суму.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.366 КК України, - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки.
У відповідності до ч. 4 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті викладено формулювання обвинувачення та зазначення обставин обвинувачення є прерогативою прокурора. Однак, формулювання обвинувачення повинно містити дані про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, які відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, зазначається у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою (п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України).
З врахуванням того, що саме обставини, вказані в обвинувальному акті підлягають доведенню в ході судового провадження та визначають формулювання діяння, у вчиненні якого особа визнається винуватою чи невинуватою, то при відсутності в обвинувальному акті викладу необхідних обставин щодо події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого нівелюється ефективність судового провадження. Доцільності у очевидно частковому встановленні обставин кримінального правопорушення під час судового розгляду та перевірки їх доказами немає.
Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 не містить зазначення місця та часу вчинення кримінальних правопорушень, мотиву в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 364 КК України. Обвинувачення за ч. 2 ст. 366 КК України сформульовано аналогічно формулюванню обвинувачення за ч. 2 ст. 364 КК України.
Згідно обставин обвинувачення інкриміновані обвинуваченому злочини полягали в складенні акту опису й арешту майна від 11.12.2015 року, в який ним внесено неправдиві відомості, після чого мали місце незаконне вилучення та передача фізичній особі транспортного засобу, що утримувався на арештмайданчику. В результаті незаконних дій, які виразилися у вилученні та передачі даного транспортного засобу, потерпілого було позбавлено права користування та розпорядження належним йому автомобілем, чим спричинено тяжкі наслідки.
В обвинувальному акті не зазначено за яких обставин, в тому числі де та коли, вчинено кожну із вказаних дій, в чому полягала незаконність дій обвинуваченого в частині вилучення та передачі транспортного засобу.
Виходячи з викладеного, враховуючи також те, що місце вчинення кримінального правопорушення визначає територіальну підсудність кримінального провадження, суд прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України та неможливість призначення на його підставі судового розгляду.
У п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення - повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
З огляду на наведені недоліки обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд
обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення через Виноградівський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Головуючий ОСОБА_1