УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , при секретарі ОСОБА_3 , розглянувши клопотання клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 ,про арешт майна по матеріалам досудового розслідування за № 0000168 від 13.08.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 , про арешт майна нежитлового приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності громадянці ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), з тимчасовим позбавленням її та інших осіб права на користування та відчуження даного нежитлового приміщення у кримінальному провадженні № 0000168 від 13.08.2014 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що управлінням розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 14.08.2014 року за фактами заволодіння службовими особами ПАТ «КБ «Стандарт» (МФО 380690, код 36335426) у період 2013-2015 р.р. капіталом та активами на суму понад 903,8 млн. грн. шляхом кредитування підконтрольних фіктивних суб`єктів господарювання, подальшої їх легалізації та ухилення від сплати податку на прибуток на суму понад 10 млн. грн. шляхом завищення валових витрат за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що власники та службові особи ПАТ «КБ «Стандарт» (далі за текстом - Банк) у період 2013-2015 р.р., залучивши підконтрольних їм працівників банківської установи, членів кредитного комітету, працівників операційного департаменту та касирів організували протиправну схему здійснення незаконних фінансових операцій з видачі кредитних коштів шляхом підготовки кредитних справ, документів по забезпеченню кредитів, прийняття незаконних рішень про їх видачу на завідомо незаконно відкриті рахунки підконтрольних фіктивних суб`єктів господарювання та по наданих завідомо підроблених первинних документах.
01.03.2016 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» складено звіт (висновок) «Про здійснення перевірки кредитних договорів/справ позичальників».
В ході проведення перевірки встановлені порушення положень Закону України «Про банки та банківську діяльність», нормативно-правових актів Національного банку України та внутрішніх положень ПАТ «КБ «Стандарт» при наданні кредитів.
Так, в результаті видачі кредитів ПАТ «КБ «Стандарт» завдано збитки на загальну суму 781 799 740, 02 грн. (з врахуванням штрафних санкцій та розміру пені).
Згідно висновку судово-економічної експертизи № 10232/10233/16-45 від 22.07.2016, зазначені збитки документально підтверджуються.
15.03.2016 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» складено звіт (висновок) «Про здійснення перевірки кредитних договорів/справ позичальників».
В ході проведення перевірки встановлені порушення положень Закону України «Про банки та банківську діяльність», нормативно-правових актів Національного банку України та внутрішніх положень ПАТ «КБ «Стандарт» при наданні кредитів.
Так, в результаті видачі кредитів ПАТ «КБ «Стандарт» завдано збитки на загальну суму 404 282 646, 06 грн. (з врахуванням штрафних санкцій та розміру пені).
Також відповідно до звіту встановлено факт відсутності протокольних рішень колегіальних органів Банку щодо виведення з-під застави іпотеки (нежиле приміщення розташоване за адресою - м. Дніпропетровськ, вул.. Шаумяна, 8) інсайдера ОСОБА_6 по кредиту ТОВ «Транс Трейдінг» (кредитний договір № 14/КЛ-0713 від 23.07.2013).
Встановлено, що 23.07.2013 р. між ПАТ «КБ «Стандарт» та ТОВ «Транс Трейдінг» був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №14/КЛ-0713. Предметом Кредитного договору є відкриття Банком Боржнику відновлюваної кредитної лінії в національній валюті з лімітом 6 500 000 грн., зі зобов`язаннями повернення кредиту та спати процентів за користування кредитом, в межах строку кредитування до 23.01.2014 р. Виконання Боржником зобов`язання забезпечується іпотекою нежитлового приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 8 (відповідно до звіту про оцінку, ринкова вартість об`єкта становила 6 917 000 грн.).
На підставі вказаного кредитного договору на поточний рахунок ТОВ «Транс Трейдінг» № НОМЕР_2 надано кредит у сумі 6 500 000 грн., який на теперішній час не погашено.
Забезпечення було оформлене іпотечним договором від 30.07.2013 р., укладеного між ПАТ «КБ «Стандарт» та ОСОБА_6 (фактичним власником Банку) предметом якого є забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Транс Трейдінг» перед ПАТ «КБ «Стандарт».
Рішенням Спостережної ради Банку, що прийняте на засіданні 13.02.2014 р. та затверджено протоколом № 7, встановлено ліміт на проведення окремих активних операцій, які підлягають обов`язковому погодженню Спостережною радою Банку, зокрема, надання кредиту, гарантії (встановлення ліміту по будь-якій активній операції в т.ч. реструктуризації, пролонгації, зміна суттєвих умов кредитної угоди) з контрагентом (юридичною особою (крім банків), фізичною особою або групою пов`язаних осіб), що дорівнює або перевищує 5 000 000 грн., або еквівалент такої суми в іноземній валюті на момент прийняття рішення Кредитним комітетом.
Згідно положень Статуту ПАТ «КБ «Стандарт» до виключної компетенції Спостережної ради та Правління належить розгляд звітів Правління, щодо операцій з пов`язаними особами/інсайдерами, управління ризиками банківської діяльності у випадках та в порядку, передбачених внутрішніми документами Банк та прийняття рішення про вчинення значних правочинів.
Згідно положень Регламенту проведення активних операцій для юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб у ПАТ «КБ «Стандарт», затвердженого рішенням Правління Банку, питання щодо внесення змін до умов проведення кредитних операцій розглядається Кредитним комітетом.
Проте засідання Кредитного комітету та Спостережної ради Банку про надання дозволу на виведення з-під застави нерухомого майна, що перебувало в якості забезпечення за Кредитним договором № 14/КЛ-0713 від 23.07.2013 р. не відбувалися, в кредитній справі ТОВ «Транс Трейдінг» відсутні протоколи колегіальних органів Банку.
Однак, всупереч зазначеним вище вимогам 03.02.2015 між банком в особі директора Дніпропетровської регіональної дирекції ОСОБА_7 (який діяв на підставі довіреності від 08.12.2014 р., реєстраційний № 2062) та громадянином ОСОБА_6 , укладений договір про припинення дії іпотечного договору від 30.07.2013.
Так, предметом договору від 03.02.2015 р. про припинення дії іпотечного договору є відсутність фінансових та майнових претензій між Сторонами, однак на момент підписання вказаного договору фінансової зобов`язання ТОВ «Транс Трейдінг» перед ПАТ «КБ «Стандарт» не були виконані.
Крім того, згідно довіреності від 08.12.2014 р., реєстраційний № 2062, ПАТ «КБ «Стандарт» уповноважує ОСОБА_7 укладати, підписувати та скріплювати договори застави (іпотеки) по укладених кредитних договорах виключно на підставі позитивних рішень Кредитного комітету ПАТ «КБ «Стандарт».
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки встановлено, що підставою припинення іпотеки по вищевказаному договору став лист № БТ03/02-95 від 03.02.2015 р. підписаний директором Дніпропетровської регіональної дирекції ОСОБА_7 , відповідно до якого підставою припинення іпотечного договору від 30.07.2013 р. є домовленість сторін.
Тобто службові особи ПАТ «КБ «Стандарт», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби та в порушення внутрішніх положень Банку, нормативних актів Національного банку України та законодавства України, здійснили безпідставне виведення з-під застави нежиле приміщення, що перебувало у якості забезпечення по кредитному договору ТОВ «Транс Трейдінг» № № 14/КЛ-0713 від 23.07.2013 р..
В подальшому 05.05.2015 р. ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу № 1477 продав своїй колишній дружині ОСОБА_5 нежитлове приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно інформаційної довідки Реєстру прав власності на нерухоме майно та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на нежитлове приміщення встановлено, що вищевказане нежитлове приміщення належать на праві власності ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).
Таким чином, противоправними діями службових осіб ПАТ «КБ «Стандарт», шляхом зловживання службовими особами своїм становищем та службових підроблень, 03.02.2015 р. вчинено дії на заволодіння майном ПАТ «КБ «Стандарт» в особливо великих розмірах. Внаслідок зазначених вище дій Банку було заподіяно збитків на суму 6 500 000 грн. та доведено банківську установу до стійкої неплатоспроможності.
Вказані дії призвели до винесення постанови Національного банку України від 18.06.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «КБ «Стандарт» та розпочато ліквідацію. На момент ведення тимчасової адміністрації заборгованість по вкладам фізичних осіб склала - 500 млн. грн.
16.06.2016 року банком ПАТ «КБ «Стандарт» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» ОСОБА_8 був направлений цивільний позов, у порядку ст. 128 КПК України, для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000168.
Зазначене нежитлове приміщення, яке було безпідставно виведено з-під застави службовими особами ПАТ «КБ «Стандарт» та в подальшому продано інсайдерам Банку, відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України, тобто як такі, що використані як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення, у зв`язку з чим на нього може бути накладений арешт.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому, просив його задовольнити.
Слідчий суддя, вислухавши доводи слідчого, перевіривши матеріали клопотання, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. 3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане нерухоме майно, на яке просить накласти арешт слідчий, може бути передане або відчужене.
Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При цьому, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, зазначене у клопотанні нерухоме майно належить ОСОБА_5 та вибуло з володіння ПАТ КБ «Стандарт» незаконним шляхом, а тому на нього може бути накладено арешт відповідно до вимог ст. 170 КПК України, оскільки вказане нерухоме майно може бути використано з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), і підлягає арешту з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

Суд також вважає необхідним, з метою не допущення пошкодження, знищення приміщення, слід заборонити користуватися та розпоряджатися даним приміщенням ОСОБА_5 та іншим особам.
З урахуванням наведеного та з метою збереження речових доказів клопотання слідчого необхідно задовольнити.
Керуючись, ст.ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нежитлове приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності громадянці ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).
На час арешту заборонити користуватися та розпоряджатися нежитловим приміщенням № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя :