Провадження № 1-кп/742/290/17
Єдиний унікальний № 742/3224/17
ВИРОК
іменем України
06 грудня 2017 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
адвокатів : ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження № 0001283 відносно ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Прилуки Чернігівської обл., українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст..89 КК України не судимого, по обвинуваченню за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,-

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Прилуки Чернігівської обл., українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст.89 КК України не судимого, по обвинуваченню за ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
11 липня 2017 року о 01 год. 31 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні TOB «АТБ-маркет» за адресою: м.Прилуки, вул. Київська, б. 291, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно, взяв з полиці пляшку коньяку Hennessy VS 40%, об`ємом 0,5 літра, та, не розплатившись за неї, виніс її з приміщення TOB «АТБ-Маркет», після чого розпорядився даною пляшкою на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 657,95 грн.

Також 13 липня 2017 року, близько 02 години, ОСОБА_4 за попередньою змовою із гр. ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу Прилуцької гімназії №5 імені В.А. Затолокіна, за адресою: м.Прилуки, вул. Вокзальна, б. 22, маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, з метою незаконного власного збагачення, реалізовуючи свій злочинний намір для подолання супротиву потерпілого застосували до ОСОБА_7 насильство, що виразилось у нанесенні кількох ударів, в район голови та тулубу які згідно висновку експерта Чернігівського бюро СМЕ № 352 не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після чого скориставшись безпорадним станом потерпілого, відкрито заволоділи його золотою каблучкою та барсеткою. У барсетці знаходився мобільний телефон марки «НТС» модель Desire 616 dual sim чорного кольору з сім картою МТС НОМЕР_1 та лайфселл ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕ1 2: НОМЕР_3 , ключі від автомобіля, техпаспорт на автомобіль потерпілого, картка тахографа, після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 4288 грн. 44 коп.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в скоєні злочинів, щиро покаявся та пояснив обставини, при яких він, перебуваючи у магазині АТБ вчинив крадіжку коньяку, та перебуваючи разом із ОСОБА_5 , нанісши кілька ударів в область голови ОСОБА_7 , відкрито заволоділи золотою каблучкою та барсеткою, в якій знаходилися належні потерпілому речі. На даний період час розкаюється у вчиненому, відшкодував заподіяну матеріальну шкоду та просив не позбавляти його волі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в скоєні злочину, щиро покаявся та пояснив обставини, при яких він, разом із ОСОБА_4 , нанісши кілька ударів в область голови ОСОБА_7 , відкрито заволоділи золотою каблучкою, належною йому барсеткою, в якій знаходилися речі потерпілого, а саме зв`язка ключів, мобільний телефон, документи на автомобіль, та ще рядом карток. Телефон та каблучку забрали і розпорядилися на власний розсуд, а барсетку із документами та ключами викинули, оскільки такі не представляли цінності. На даний період час розкаюється у вчиненому, відшкодував заподіяну матеріальну шкоду, визначену потерпілим, та просив не позбавляти його волі.

Представник потерпілого ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, але подав письмову заяви про розгляд справи без його участі та відсутність претензій матеріального та морального характеру.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 13 липня 2017 року, в нічний час доби повертався додому, коли на нього напали двоє невідомих, якими вподальшому виявилися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заподіявши йому удари в область голови , заволоділи належним йому майном, а саме золотою каблучкою, барсеткою, в якій знаходився мобільний телефон марки «НТС» модель Desire 616 dual sim чорного кольору з сім картою МТС НОМЕР_1 та лайфселл ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕ1 2: НОМЕР_3 , ключі від автомобіля, техпаспорт на автомобіль, картка тахографа, банківські картки. На відновлення документів та ключів ним були затрачені відповідні кошти, які перевищують розмір збитків, визначений в обвинувальному акті, а тому подав відповідну позовну заяву про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, які підтримав у судовому засіданні. Під час розгляду кримінального провадження обвинуваченими було відшкодовано у повному обсязі матеріальні збитки в сумі 10400 грн. та 600 грн. на правову допомогу, а тому в цій частині потерпілий просив залишити його позов без розгляду, підтримавши вимоги в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу в розмірі 2400 грн., та наполягав на призначенні обвинуваченим покарання , що не пов`язані із позбавленням волі.

Враховуючи, що учасники судового розгляду не заперечували, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, в тому числі і обвинуваченими.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч.1 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна , та за ч.2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч.2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд враховує характер, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілих, а також дані, що характеризують особи обвинувачених.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття обвинуваченого та визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів та відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття обвинуваченого та визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Так , дотримуючись вказаних вимог суд вважає за необхідне зазначити, що обвинувачені дійсно вчинили тяжкий злочин, проте фактично не було заподіяно тяжких наслідків їх діями, зважаючи на позицію потерпілого, який на даний час має задовільний стан здоров`я та просив суворо обвинувачених не карати та наполягав на обранні обвинуваченим міри покарання не пов`язаної із позбавленням волі, враховуючи ті обставини, що обвинувачені визнали свою вину , розкаялися у вчиненому та вжили належних заходів щодо відшкодування шкоди потерпілому. Також суд , враховуючи конкретні обставини справи, які знижують ступінь небезпечності особи для суспільства, а саме: обвинувачені після вчинення кримінального правопорушення будь - яких протиправних проступків не скоювали, стали на шлях виправлення, зважаючи на закінчення запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не переховувалися від слідства та суду.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, а ОСОБА_5 в межах санкції ст..186 ч.2 КК України , зі звільненням з випробуванням згідно зі ст. 75 КК України та з покладанням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

По справі потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди. Однак, під час судового розгляду ОСОБА_7 подав письмову заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, у зв`язку із відшкодуванням такої.

В даній ситуації, відповідно до вимог ст. 128 ч.5 КПК України суд має керуватися вимогами ЦПК України.

Незважаючи на повне визнання позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_4 та часткове визнання моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_5 суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди, зазначений потерпілим є завищеним та підлягає до задоволення в межах 7000 грн..

Що стосується відшкодування витрат на правову допомогу, такі мають бути відшкодовані у повному обсязі.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Доля речових доказів по даному кримінальному провадженню має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі,

-за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 роки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 роки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Позовну заяву ОСОБА_7 , в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 10400 грн. залишити без розгляду.
Стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в солідарному порядку, на користь ОСОБА_7 7000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та 2400 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Речові докази по справі: мобільний телефон, що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити в його законному володінні, користуванні та розпорядженні; диски з камер спостереження магазину «Красавчик» «АТБ-Маркет» та мобільного оператора ПрАт «ВФУкраїна» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів через Прилуцький міськрайонний суд.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно вручити засудженим , прокурору, потерпілому.

Суддя: