06 лютого 2018 р. Справа № 632/141/18 провадження № 1-м/632/1/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2018року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року у відповідність із законодавством України у зв`язку із бажанням засудженої ОСОБА_7 відбувати покарання в Україні.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив клопотання про приведення вироку суду іноземної держави відносно засудженої ОСОБА_7 у відповідність до законодавства України задовольнити, враховуючи заяву засудженої.

Прокурор під час судового розгляду не заперечував проти задоволення клопотання та просив привести вирок Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року у відповідність із законодавством України та визначити, що відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженою, передбачена ч. 2 ст. 15 ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України. За відсутністю підстав, визначених ч. 4 ст. 610 КПК України, з урахуванням вимог статті 68 КК України, строк покарання, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, залишити у виді 8 років позбавлення волі без додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Захисник підтримав клопотання Міністерства юстиції України, враховуючи інтереси засудженої, яка звернулася до компетентних органів Російської Федерації із заявою про її передачу для подальшого відбування покарання на території України. Вважав, що відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженою, передбачена ч. 2 ст. 15 - ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України. Погодився з думкою прокурора щодо призначення строку покарання, просив залишити покарання у виді 8 років позбавлення волі, що є двома третинами максимального строку покарання, передбаченого санкцією частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України без додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши доводи клопотання та надані документи, суд вважає, що клопотання належить задовольнити, зважаючи на таке.

Згідно із ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави в іншу регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року (надалі Конвенція). Значена Конвенція згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до національного законодавства процедура розгляду та отримання судового рішення за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України, передує процедурі організації передачі засудженої особи в Україну (ч. 5 ст. 609, ст. 611 КПК України).

Так, ОСОБА_7 засуджена вироком Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1; ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, та останній призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років. На теперішній час засуджена відбуває покарання у «ФКУ ИК-7 УФСИН России по Калужской области».

11 вересня 2017 року ОСОБА_7 звернулася до компетентних органів Російської Федерації із заявою про її передачу для подальшого відбування покарання на території України, громадянкою якої вона є.

Згідно ч. 1 ст. 610 КПК України, яка врегульовує розгляд судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, не передбачена обов`язкова участь в судовому засіданні особи, відносно якої розглядається зазначене питання.

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави щодо ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України до передачі засудженої в Україну, що не суперечить чинному законодавству. Відтак, забезпечити присутність засудженої особи в судовому засіданні держави виконання вироку, згідно з частиною другою статті 11 Конвенції, є неможливим, що вказує на обґрунтовану правомірність обмеження її прав щодо участі в судовому засіданні, яке проходить в іншій державі.

Таким чином, суд наголошує, що зазначене вище дає підстави зробити висновок, що розгляд клопотання про приведення вироку у відповідність за відсутності засудженої, але у присутності захисника, не порушує її прав, передбачених п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини, та основоположних свобод.

Отже судом встановлено, що засуджена ОСОБА_7 є громадянкою України, яка вчинила злочин на території Російської Федерації та була засуджена 13 січня 2017 року вироком Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1; ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 ч. 2 ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації, до позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму. Додаткових покарань не призначалось. Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Калузького обласного суду від 11.04.2017 вирок Калузького районного суду Калузької області від 13.01.2017 залишено без змін а апеляційні скарги без задоволення. Відповідно до розпорядження про виконання вироку, вирок Калузького районного суду Калузької області від 13.01.2017 набрав законної сили 11.04.2017.

В строк відбування покарання, на підставі ч. 3 ст. 72 КК РФ, зарахований час тримання засудженої під вартою з 07 серпня 2015 року по 12 січня 2017 року включно. Початок строку відбування покарання обчислюється з 13.01.2017, кінець строку 06.08.2023 (з урахуванням строку перебування засудженої під вартою).

На час звернення засудженої 11 вересня 2017 року до компетентних органів Російської Федерації із заявою про її передачу для подальшого відбування покарання на території України ОСОБА_7 відбула 02 роки 01 місяць 04 дні, не відбутий строк покарання складає 05 років 10 місяців 25 днів.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Конвенції визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами «а», «с», «d» статті 11 Конвенції встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Разом із клопотанням Міністерством юстиції України доданий текст статті Кримінального кодексу Російської Федерації, за якими було засуджено ОСОБА_7 .

Кримінальний кодекс Російської Федерації:

Стаття 228.1. Незаконні виробництво, збут або пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також незаконні збут або пересилання рослин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, або їх частин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини

1. Незаконні виробництво, збут або пересилка наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також незаконні збут або пересилання рослин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, або їх частин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, -

караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з обмеженням свободи на термін до одного року або без такого.

2. Збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинений:

а) в слідчому ізоляторі, виправному закладі, адміністративній будівлі, спорудженні адміністративного призначення, освітньої організації, на об`єктах спорту, залізничного, повітряного, морського, внутрішнього водного транспорту або метрополітену, на території військової частини, в громадському транспорті або приміщеннях, які використовуються для розваг або дозвілля; (в ред. Федеральних законів від 02.07.2013 N 185-ФЗ, від 31.12.2017 N 494-ФЗ)

б) з використанням засобів масової інформації або електронних або інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу "Інтернет"), -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років зі штрафом у розмірі до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до трьох років або без такого та з обмеженням волі на строк до одного року або без такого.

3. Діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені:

а) групою осіб за попередньою змовою;

б) в значному розмірі, -

караються позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років зі штрафом у розмірі до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до трьох років або без такого та з обмеженням волі на строк до двох років або без такого.

4. Дії, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, вчинені:

а) організованою групою;

б) особою з використанням свого службового становища;

в) особою, яка досягла вісімнадцятирічного віку, щодо неповнолітнього;

г) у великому розмірі, -

караються позбавленням волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та з штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого.

5. Дії, передбачені частинами першою, другою, третьою або четвертою цієї статті, вчинені в особливо великому розмірі, -

караються позбавленням волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та з штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого або довічним позбавленням волі.

Стаття 30. Готування до злочину і замах на злочин

1. Приготуванням до злочину визнаються підшукання, виготовлення чи пристосування особою засобів чи знарядь вчинення злочину, підшукання співучасників злочину, змова на вчинення злочину або інше умисне створення умов для вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з не залежних від цієї особи обставинам.

2. Кримінальна відповідальність настає за приготування тільки до тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

3. Замахом на злочин визнаються умисні дії (бездіяльність) особи, безпосередньо спрямовані на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з не залежних від цієї особи обставинам.

Стаття 69. Призначення покарання за сукупністю злочинів

1. При сукупності злочинів покарання призначається окремо за кожне скоєний злочин.

2. Якщо всі злочини, вчинені за сукупністю, є злочинами невеликої або середньої тяжкості, або приготуванням до тяжкого або особливо тяжкого злочину, або замахом на тяжкий або особливо тяжкий злочин, остаточне покарання призначається шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом часткового або повного складання призначених покарань. При цьому остаточне покарання не може перевищувати більш ніж наполовину максимальний строк або розмір покарання, передбаченого за найбільш тяжкий з вчинених злочинів. (Частина 2 в ред. Федерального закону від 07.12.2011 N 420-ФЗ)

3. Якщо хоча б один із злочинів, скоєних за сукупністю, є тяжким або особливо тяжким злочином, то остаточне покарання призначається шляхом часткового або повного складання покарань. При цьому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі не може перевищувати більш ніж наполовину максимальний термін покарання у вигляді позбавлення волі, передбачений за найбільш тяжкий з вчинених злочинів. (Частина третя в ред. Федерального закону від 08.12.2003 N 162-ФЗ)

4. При сукупності злочинів до основних видів покарань можуть бути приєднані додаткові види покарань. Остаточне додаткове покарання при частковому або повному складанні покарань не може перевищувати максимального терміну або розміру, передбаченого для даного виду покарання Загальною частиною цього Кодексу.

5. За тими ж правилами призначається покарання, якщо після винесення судом вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до винесення вироку суду по першій справі. В цьому випадку в остаточне покарання зараховується покарання, відбуте за першим вироком суду.

Стаття 66. Призначення покарання за незакінчений злочин

1. При призначенні покарання за незакінчений злочин враховуються обставини, в силу яких злочин не було доведено до кінця.

2. Термін або розмір покарання за готування до злочину не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною статтею Особливої ??частини цього Кодексу за закінчений злочин.

3. Термін або розмір покарання за замах на злочин не може перевищувати трьох чвертей максимального терміну або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною статтею Особливої ??частини цього Кодексу за закінчений злочин.

4. Смертна кара і довічне позбавлення волі за готування до злочину і замах на злочин не призначаються.

Тобто, ОСОБА_7 засуджено за замах на незаконний збут наркотичних засобів, у складі організованої групи, у великому розмірі - ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, та замах на незаконний збут наркотичних засобів, у особливо великому розмірі - ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ.

Кримінальний кодекс України містить норми, які також визначають кримінальну відповідальність за діяння, за які була засуджена ОСОБА_7 вироком Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року.

Так, Кримінальний кодекс України містить статтю 307. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів

1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, -

караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

2. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, -

караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, -

караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_7 засуджено за замах на скоєння незаконного збуту наркотичних засобів, у складі організованої групи осіб, у великих розмірах (ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ), а також за замах на скоєння незаконного збуту наркотичних засобів, в особливо великих розмірах (ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ), суд констатує, що кримінальну відповідальність за суспільно небезпечні діяння, у вчиненні яких ОСОБА_7 визнано винною вироком Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року, встановлено частинами 2, 3 статті 307 КК України.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, за відсутністю обставин, передбачених ч. 4 ст. 610 КПК України, з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не можу перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, та з урахуванням вимог ст. 70 КК України, суд вважає необхідним визначити засудженій ОСОБА_7 покарання: за ч. 2. ст. 307 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі без додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, так як вироком Калузького районного суду Калузької області від 13 січня 2017 року не застосовано додаткове покарання. За своїм характером та тривалістю покарання буде рівнозначним, призначеному в державі винесення вироку, і не перевищуватиме максимальних строків позбавлення волі, передбачених законодавством України.

На підставі ст. ст. 371, 372, 376, 609, 610 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Калузького районного суду Калузької області від 13 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Вирок Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року, яким громадянку України ОСОБА_7 засуджено ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1; ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1, ч. 2 ст. 69 КК Російської Федерації до 8 (восьми) років позбавлення волі привести у відповідність із законодавством України.

Визначити частини 2 та 3 статті 307 Кримінального кодексу Україну як такі, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженою вироком Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року.

Визначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2. ст. 307 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі без додаткового покарання у виді конфіскації майна, що підлягає відбуванню на підставі вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 13 січня 2017 року, зарахувати в строк відбування покарання час тримання ОСОБА_7 під вартою за період з 07 серпня 2015 року по 12 січня 2017 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженою - з моменту фактичного отримання копії ухвали.

Копію ухвали вручити прокурору та захиснику, а також направити Міністерству юстиції України до відома та вручення особі, у відношенні якої прийнято рішення, та центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Суддя:ОСОБА_1