Ухвала
05 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 554/2412/16
провадження № 51-2803ск18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (перша палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_6 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисники порушують питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 438 цього Кодексу встановлено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 427 КПК України регламентовано вимоги до касаційної скарги, в якій має бути викладено обґрунтування позиції з урахуванням наведених положень процесуального закону, проте ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на це не зважили, скаргу подано без додержання п. 4 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, не погоджуючись з рішенням суду щодо правильності засудження ОСОБА_6 , захисники не згідні з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надають їм власну оцінку, по суті вказують на неповноту судового розгляду, посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що з урахуванням вимог статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому у поданій скарзі не міститься обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку та ухвали на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст.438 КПК України, з огляду на точний зміст приписів статей 84, 91, 94, 284, 370, 412, 413, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
За правилами ч. 3 ст. 427 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3