Справа № 476/655/17
Провадження № 1-кп/476/53/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2017 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000282 від 24.08.2017 року, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Возсіятське Єланецького району Миколаївської області, громадянки України, освіта повна середня, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В:

23.08.2017 року близько 22.00 год., у ОСОБА_4 , яка перебувала на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виник раптовий злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння майном ОСОБА_5 , а саме - качкою з каченятами у кількості 20 шт. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, ОСОБА_4 загнала вищевказану качку до підсобного приміщення, що розташоване на території її домоволодіння, після чого розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1300 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час досудового розслідування 31.08.2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 у відповідності до ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення. Згідно вказаної угоди потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України. ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного злочину за вказаних вище обставин. Сторони угоди домовились щодо призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 просила вказану угоду затвердити та призначити узгоджений вид та розмір покарання. Зазначила, що заподіяну потерпілому шкоду повністю відшкодувала, при цьому, визнала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, щиро розкаялася.

Потерпілий ОСОБА_5 також просив затвердити угоду, зауважив, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення.

В судовому засіданні прокурор зазначав, що при укладенні угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, а тому підтримав клопотання потерпілого та обвинуваченої про затвердження угоди про примирення.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до частини 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про застосування до неї п. «в» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» та просила звільнити її від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченої.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

З`ясувавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Частиною 2 ст. 86 КК України передбачено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 має на утриманні чотирьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За вказаних обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме - в подальшому протягом останніх десяти років амністія до неї не може бути застосована.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання обвинуваченої про звільнення її від покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 31.08.2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

Речові докази: одна качка та дев`ятнадцять каченят, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити ОСОБА_5 жителю АДРЕСА_1 .

Необхідність застосування запобіжних заходів відсутня.

ОСОБА_4 звільнити від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Єланецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1