Справа №295/1541/18
УХВАЛА
08.02.2018 року м. Житомир
Слідчий звернулася до суду з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів з метою вилучення інформації про дії суб`єкта декларування ОСОБА_5 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яка знаходиться у володінні в ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи це наступним.
Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 з 18.05.2012 по 31.08.2017 працювала на посаді головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Приписами статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено коло осіб, на яких поширює свою дію цей Закон, зокрема підпунктом «в» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону передбачено його розповсюдження на державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в пункті 1, підпункті «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначаються ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Отже громадянка ОСОБА_5 була зобов`язана здійснити подачу щорічної електронної декларації за 2016 рік до 1 травня 2017 року та декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, в день звільнення.
Станом на 08.02.2018 року електронні декларації на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 про запобігання корупції відсутні. Надати будь-які пояснення з даного приводу ОСОБА_5 відмовилася на підставі статті 63 Конституції України.
Згідно ч.3 ст.49 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що коли за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав електронну декларацію, Національне агентство письмово повідомляє його про факт неподання і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію у порядку визначеному ч.1 ст. 45 цього ЗУ. Звідси випливає, що в кінцевому рахунку неподанням декларації вважається така бездіяльність, яка має місце після закінчення десяти днів з моменту отримання суб`єктом декларування зазначеного письмового повідомлення, якщо відсутні обставини належному виконанню цього обов`язку.
Тому, під час розслідування указаного кримінального провадження виникла необхідність у проведенні тимчасового доступу до речей та документів, а саме надати наступну інформацію, яка міститься в ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 :
чи повідомлялось ІНФОРМАЦІЯ_5 про випадок неподання (несвоєчасного подання) декларації, ОСОБА_5 , НОМЕР_1 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_6 , 25.10. 2008 року, АДРЕСА_2 , яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування? Якщо так, чи повідомлялась ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 про обов`язок подачі такої декларації в десятиденний термін?
чи вживала ОСОБА_5 НОМЕР_1 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_6 , 25.10. 2008 року, АДРЕСА_2 будь-яких заходів для реєстрації або входу до офіційного веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою подачі електронної декларації за визначеною формою? Якщо так, то яких, в який час?
Для приєднання до матеріалів кримінального провадження вищезазначеної інформації, її огляду та можливості використання дану інформацію як докази в умисному ухиленні від подання такої декларації, тобто не заповнення її на офіційному сайті ІНФОРМАЦІЯ_7 , а іншим способом неможливо отримати вказані документами.
Слідчий у судове засіданя не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося у силу ч. 4 ст. 107 КПК України, якою передбачено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до вимог ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 159 тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно до положень ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Згідно з ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про тимчасовий до ступ до речей і документів, оскільки слідчий у клопотанні не довів наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, а також слідчий не довів відсутність можливості без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 107, 132, 159, 160, 162, 163, 164, 309 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1