Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2891/18
Провадження № 1-в/711/232/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ЧВК-62 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:
ОСОБА_5 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючого його тим, що для цього є всі необхідні підстави.

Заслухавши висновок представника адміністрації СІЗО № 30 ОСОБА_4 , яка просила задовольнити клопотання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_3 , який не заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_5 , дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений: вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.12.2015 року за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі. Даним вироком запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду. Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислюється з 03.12.2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 01.03.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.12.2015 року залишено без задоволення, а вирок без змін. Разом з тим, даною ухвалою, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з 03.12.2015 року по 01.03.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, що становить 178 днів позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

В судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи засуджений ОСОБА_5 відбув більше 2/3 частин призначеного судом строку покарання, але він не довів своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню.
Так, з наданої представником ЧВК-62 та дослідженої в судовому засіданні характеристики на ОСОБА_5 , вбачається, що за час утримання в СІЗО м. Черкаси ОСОБА_5 характеризувався посередньо. В Черкаській ВК-62 відбуває покарання з 23.03.2016 року та характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує, робить для себе належні висновки.
Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що має два стягнення, які на даний час погашено в установленому законом порядку.
Працевлаштований на виробництві установи, а саме на швейній дільниці оператором швацького устаткування. До праці ставиться відповідально, має п`ять заохочень.
Також з наданої на ОСОБА_5 характеристики вбачається, що 16.09.2016 року адміністративною комісією установи розглядалося питання застосування до ОСОБА_5 пільги, передбаченої ст. 101 КВК України (переведення до дільниці соціальної реабілітації), та було відмовлено в її застосуванні так, як останній не став на шлях виправлення.
06.03.2017 року адміністративною комісією установи розглядалося питання застосування до ОСОБА_5 пільги, передбаченої ст. 82 КК України (заміни невідбутої частини покарання більш м`яким), та було відмовлено в її застосуванні оскільки останній не став на шлях виправлення.
14.09.2017 року адміністративною комісією установи розглядалося питання застосування до ОСОБА_5 пільги, передбаченої ст. 81 КК України (умовно-дострокового звільнення), та було відмовлено в її застосуванні оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
Крім того, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.10.2017 року ОСОБА_5 було відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання так, як останній не став на шлях виправлення.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12.01.2018 року ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.10.2017 року залишена без змін. При цьому, Апеляційний суд Черкаської області в своїй ухвалі констатував, що згідно наданої на ОСОБА_5 характеристики останній не готовий до самокерованої соціально-правослухняної поведінки та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки сумлінна поведінка та ставлення до праці враховуються за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.
Крім того, з досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що він протягом усього часу відбування покарання характеризувався негативно та посередньо (а.с. 41, 56 особової справи), як такий, що не став на шлях виправлення. Так з вищезазначених характеристик вбачається, що ОСОБА_5 дотримувався встановлених вимог режиму відбування покарання лише під контролем з боку персоналу установи, мав два стягнення; на заходи виховного та профілактичного характеру реагував слабо, робив для себе висновки не завжди; був працевлаштований на виробництві установи, однак до праці ставився задовільно, потребував періодичного контролю за боку персоналу установи; працював з корисливих для себе мотивів.
А тому, враховуючи, що накладені на ОСОБА_5 стягнення хоча і є погашеними, однак його загальна характеристика за весь період відбування ним покарання не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення і перевиховання, і його поведінка та ставлення до праці не є такими, що можуть слугувати прикладом для інших засуджених та не може бути підставою для задоволення клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд приходить до висновку про відмову в його задоволенні.
Керуючись ст. 539 КПК України, на підставі ст. 81 КК України, ч. 3 ст. 154 КВК України, суд,
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали направити прокурору, засудженому, адміністрації ЧВК-62 - для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1