Справа № 716/1668/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_6 ,

цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_10 ,

психолога- ОСОБА_11 ,

представника ювенальної превенції- ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, затвердженого прокурором Кіцманської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_13 у кримінальному провадженні №0000235 від 25.07.2016 року відносно

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Маршинці Новоселицького району та жителя АДРЕСА_1 , учня 7-го класу ЗОШ № 30 м.Чернівці

за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Заставнівського районного суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , обґрунтоване тим, що в червні 2016 року ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел та корисливу мету направлену на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_8 , яка проживає в АДРЕСА_2 , проник до житлового будинку останньої, звідки таємно викрав вироби із жовтого металу, а саме: ланцюжок вартістю 4500 гривень, браслет вартістю 600 гривень, кулон вартістю 900 гривень, дві каблучки вартістю по 700 гривень кожна та каблучку вартістю 300 гривень. Після чого з викраденим майном з місця скоєного злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд завдавши потерпілій ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на загальну суму 7700 гривень.

Крім цього, 09.10.2016 у другій половині дня ОСОБА_4 , знаходячись по вул. Турецького в м.Заставна, діючи умисно, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна таємно проник через незачинене металопластикове вікно до будинку, який належить ОСОБА_14 , звідки викрав вироби із жовтого металу , а саме: одну пару сережок вартістю 8000 грн. та перстень жіночий вартістю 8500 грн. в результаті чого потерпілому ОСОБА_14 завдав матеріальних збитків на загальну суму 16500 гривень.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 пояснив, що 09.10.2016 біля 12:00 год. разом із товаришами ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , проходили по вул. Турецького в м. Заставна і в них виник намір зайти на подвір`я одного господарства, щоб позбирати горіхи. Зайшовши на подвір`я та не знайшовши горіхів, побачили, що в будинку відчинене вікно, а тому вони вирішили зайти в середину будинку, щоб щось викрасти. ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 залишилися на вулиці, щоб слідкувати чи ніхто не йде, а він заліз в будинок через вказане вікно. У одній із кімнат в шухляді знайшов золоті сережки, а біля дзеркала золотий перстень. Забравши вказані золоті вироби він виліз із будинку через те ж вікно, що і залізав. Після цього він разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_16 покинули дане господарство. По дорозі перстень він віддав ОСОБА_19 , а сережки залишив собі. ОСОБА_4 вказав суду, що мав намір здати сережки на лом чоловіку на ім`я ОСОБА_20 , однак його не було вдома. Повертаючись додому, по дорозі вказані сережки загубив. Крім того неповнолітній ОСОБА_4 пояснив суду, що в червні 2016 року він разом із ОСОБА_21 перебували в господарстві бабусі останнього, що розташоване в АДРЕСА_2 . Коли вони перебували в будинку, на територію даного господарства прийшов невідомий їм чоловік, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. На прохання ОСОБА_22 він пішов до сусідки на ім`я ОСОБА_23 , щоб викликати працівників поліції. Вхідні двері були відчинені, а тому він зайшов в середину. Зайшовши в будинок, в одній із кімнат на столі побачив золоті вироби, а в іншій кімнаті біля ноутбука два золоті ланцюжки. Оскільки вдома нікого не було, то він узяв дані золоті вироби та покинув будинок. ОСОБА_4 вказав суду, що про золоті вироби він повідомив ОСОБА_24 , однак останній казав повернути їх на місце, але він відмовився. В подальшому разом із ОСОБА_24 вони пішли до чоловіка на ім`я « ОСОБА_25 », щоб той допоміг здати золоті вироби на лом. По дорозі він викинув каблучки, а інше золото залишив. Прийшовши до чоловіка на ім`я « ОСОБА_25 », останній погодився їм допомогти, щоб здати золото. В подальшому не змігши здати золото одному чоловіку, який проживає неподалік автовокзалу, вони пішли до найближчого магазину. В даному магазині продавець подивилася на вироби та повернула їм ланцюжки, а один залишила собі, вказавши, що поверне нашим батькам. В подальшому вони пішли до магазину ОСОБА_26 , де останній зателефонував до його матері, та повідомив, що він приніс золото, щоб здати.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 разом із батьком. 3 червня 2016 року вона в своєму будинку виявила відсутність золотих виробів, а саме: ланцюжок з кулоном у вигляді лева, два браслети, каблучка із каменем зеленого кольору, каблучка з трьома пелюстками, каблучка з елементом візерунка у вигляді вісімки. Дані вироби лежали у шкатулці на столі та біля ноутбука. На даний час їй повернуто один браслет, три каблучки та ланцюжок з кулоном. Проте, ще один браслет, повернутий працівникам поліції свідком ОСОБА_27 , вона відмовилася залишати собі на відповідальне зберігання, оскільки заперечує його справжність, вважаючи цей браслет біжутерією, а не виробом із золота.

Потерпілий ОСОБА_28 належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд кримінально провадження без його участі. Поданий ним цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_29 пояснив, що в жовтні місяці того року, перебуваючи по вул. Галицького в м. Заставна із своїм знайомим ОСОБА_16 , зустріли ОСОБА_4 . Останній запропонував їм заробити гроші, на що вони погодилися. Всі троє пішли в сторону парку до будинку, який розташований неподалік Заставнівської гімназії. Кому належав вказаний будинок йому на той час не було відомо. Зайшовши на подвір`я, ОСОБА_4 запропонував їм залізти в приміщення будинку через відчинене вікно, щоб подивитися чи немає там горіхів, однак він та ОСОБА_30 відмовили йому в цьому. Свідок зазначив, що ОСОБА_31 один заліз всередину будинку через відчинене вікно. В будинку ОСОБА_32 перебував протягом 5-10 хв. Повернувшись через те саме вікно, ОСОБА_33 виніс цепочку, браслет, перстень та кульчики. Від вказаного будинку вони трьох пішли до «Піцерії». По дорозі ОСОБА_31 кольцо дав йому, яке він поклав у свій рюкзак. Своїй матері про вчинене нічого не розказував. Сідок вказав, що на наступний день його мати знайшла перстень в рюкзаку та віднесла працівникам поліції.

Малолітній свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні пояснив, що знайомий із ОСОБА_4 . В жовтні 2016 року разом із ОСОБА_29 збирали горіхи на кладовищі. До них підійшов ОСОБА_31 та запропонував допомогти йому залізти до хати, на що вони погодилися. Прийшовши до будинку, який розташований неподалік Заставнівської гімназії, він разом із ОСОБА_29 перебували на вулиці, а ОСОБА_4 через незачинене пластикове вікно заліз всередину будинку. Через деякий час ОСОБА_4 виліз через те саме вікно, що і залізав. В нього були золоті вироби. На прохання повернути дані вироби, останній відмовлявся. Свідок вказав, що вони мали намір на подвір`ї позбирати горіхи, однак знайти їх не змогли. Свідку відомо, що ОСОБА_4 того ж дня ішов здавати золоті вироби в «Піцерію». Що сталося в послідуючому із викраденим йому невідомо.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_35 суду пояснив, що ОСОБА_4 являється його другом. Влітку 2016 року він разом із ОСОБА_4 перебували вдома у його бабусі, яка проживає в АДРЕСА_2 . Перебуваючи вдома одні, до них на подвір`я прийшов невідомий чоловік, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. А тому він попросив ОСОБА_36 піти до сусідки ОСОБА_37 , щоб та викликала працівників поліції. Повернувшись від сусідки, ОСОБА_4 у руках мав вироби із золота, а саме цепочки, браслети, обручки та кульчики. Свідок вказав, що спочатку він із ОСОБА_38 пішли до «Джоги», щоб той допоміг здати золото на лом. По дорозі, а саме в парку вони викинули кольца та сережки, а браслети мали намір здати. В послідуючому разом із « ОСОБА_25 » ішли в магазин, який знаходиться біля автовокзалу, щоб зважити золоті вироби. Пізніше вони намагалися здати золото ОСОБА_39 , яка відмовилася купляти, а тому вони пішли в магазин ОСОБА_40 . В даному магазині власник забрав у них золоті вироби і покликав маму ОСОБА_41 . Остання забрала у них золоті вироби.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_42 ( прізвисько « ОСОБА_25 ») вказав суду, що ОСОБА_4 влітку 2016 року приносив до нього золоті вироби, щоб продати як лом. На запитання звідки воно, ОСОБА_4 відповідав, що знайшов у парку. Свідок зазначив, що спочатку він разом із ОСОБА_4 ішли важити золото в магазин, що розташований біля автостанції, де одна із продавців забрала браслет. Вага золотих виробів становила 19 грамів. А потім вони намагалися продати вироби ОСОБА_39 , однак остання відмовилася купляти. В послідуючому вони пішли в магазин ОСОБА_43 . Саме в цьому магазині власник викликав маму ОСОБА_44 та працівників поліції, яким було повернуто золоті вироби.

Свідок ОСОБА_45 в судовому засіданні пояснила, що влітку 2016 року, коли саме не пам`ятає, біля 17 год. до її будинку прийшов чоловік на прізвисько « ОСОБА_25 » із ОСОБА_4 і запропонували купили золоті вироби, однак вона їм у цьому відмовила. Свідок вказала, що які саме золоті вироби намагалися продати їй не відомо, оскільки вона їх не бачила.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що в червні 2016 року працювала продавцем в магазині у ПП ОСОБА_46 , що в АДРЕСА_3 . Одного дня під вечір до магазину прийшов чоловік на прізвисько « ОСОБА_25 », який просив зважити вироби із золота, а саме то був браслет та ланцюжок. На запитання звідки у нього дані вироби, чоловік казав, що його сестри. Свідок вказав, що вона намагалася забрати золоті вироби, для того щоб повернути їх власниці, однак чоловік не віддавав їх. Разом із ним були хлопці, які вказували, що золото належить їх мамі. Тоді вона попросила їх покликати маму. Свідок вказала, що змогла взяти у них тільки браслет, який поставила в касу біля копійок. Пізніше в магазин прийшла мама ОСОБА_4 , у якої в кульку були золоті вироби. Остання вказувала, що золоті вироби, які були у неї знайдені в парку. На прохання хлопців та мами повернути браслет вона відмовилася, оскільки вказала, що віддасть тільки працівникам поліції. Через три дні до неї в магазин прийшли працівники поліції та потерпіла на ім`я ОСОБА_23 , яким вона віддала браслет, який вона узяла від « ОСОБА_25 ».

Крім показань потерпілої, свідків, вина неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння підтверджується дослідженими судом в судовому засіданні письмовими доказами кримінального провадження, зокрема: протколом прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 25.07.2016 (а.с.20); протоколом прийняття заяви ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення від 15.10.2016 (а.с.77); протоколом огляду місця події ( господарства ОСОБА_8 за адресою

АДРЕСА_2 ) від 05.08.2016 та фототаблицями до нього (а.с.32-37); протоколом огляду предметів та фото таблицями до нього від 04.08.2016 (а.с.39-43); протоколом огляду місця події ( господарства ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_4 ) від 25.10.2016 та фототаблицями до нього ( а.с.79-84); протоколом огляду предметів та фототаблицями до нього від 24.11.2016 (а.с. 103-107).

Таким чином, заслухавши показання неповнолітнього ОСОБА_4 , потерпілої, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає встановленим, що в діях ОСОБА_4 мало місце суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №538 від 23.11.2016 ОСОБА_4 на даний час та на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ознак хронічного психічного захворювання не виявляв, а виявляє ознаки змішаного розладу поведінки та емоцій, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Представник служби у справах дітей Заставнівської РДА ОСОБА_10 пояснила суду, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в службі, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. На прохання матері малолітнього ОСОБА_7 , яка у зв`язку з тим, що не має впливу на сина, висловила бажання, щоб дитина перебувала у спеціальному закладі, останнього помістили у притулок для дітей.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - завідуюча притулком для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації ОСОБА_6 суду повідомила, що в даний час малолітній ОСОБА_4 перебуває під опікою цієї установи. Пояснила суду, що після проходження психолого медико-педагогічної консультації ОСОБА_4 рекомендовано індивідуальне навчання за програмою для дітей із затримкою психічного розвитку , у зв`язку з цим в даний час вирішується питання про направлення на навчання до КЗ Хотинська школа- інтернат №2. В даний час у притулку для дітей створено всі умови та запроваджено відповідний режим, який забезпечить виконання ухвали суду про застосування до малолітнього ОСОБА_4 заходів виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля.

Заслухавши думку прокурора, потерпілої, захисника, неповнолітнього ОСОБА_4 та його законного представника, представника служби у справах дітей, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною1 ст.292 КПК передбачено, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності за ч.3 ст.185 КК України підлягають особи, що вчинили злочини у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, він вчинив інкриміноване йому суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, у віці 11 років, отже кримінальній відповідальності не підлягає.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Згідно ст. 105 ч. 2 п. 1, 2 КК України до примусових заходів виховного характеру належать застереження, а також обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Положеннями ст. 105 ч. 3 КК України встановлено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених у п. 2 та 3 ч. 2 цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Тривалість заходів виховного характеру, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Вирішуючи питання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру та їх строку, суд враховує особу неповнолітнього, його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання, в тому числі те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем навчання характеризується негативно, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: змішаний розлад поведінки та емоцій. Згідно висновку судово-психіатричного експерта за своїм психічним станом ОСОБА_4 на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння після досягнення одинадцятирічного віку, проте на той час не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, суд вважає, що до останнього слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження, попередивши його про припинення суспільно- небезпечної поведінки, а також обмеження дозвілля строком на один рік.

При вирішенні цивільного позову, поданого потерпілим ОСОБА_28 в особі представника ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , який визнано цивільним відповідачем, суд вважає, що він підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла 14 років), відшкодовується її батьками якщо вони не доведуть, що шкода е є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, будучи малолітнім, отже завдана ним шкода підлягає відшкодуванню його матір`ю.

Встановлено, що вартість викрадених ОСОБА_4 у ОСОБА_28 і не повернутих сережок становить 8000 грн., які слід стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_28 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.97, п.1,2 ч.2 ст.105 КК України, ст.ст.498, 500-501 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про застосування до ОСОБА_4 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя м.Заставна який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, примусовий захід виховного характеру у виді застереження, попередивши його про припинення суспільно- небезпечної поведінки, а також обмежити дозвілля і відвідування у вечірній час ( взимку після 18:00 год., влітку після 22:00 год.) парки, кафе, інші громадські місця, де проводяться розважальні заходи без супроводу законного представника чи опікуна, справно відвідувати заняття в школі строком на один рік.

Початок перебігу примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання законної сили даною ухвалою.

Цивільний позов ОСОБА_28 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_28 8000 гривень у відшкодування завданих матеріальних збитків.

Речові докази: ланцюжок, кулон у вигляді Лева, браслет, каблучку із каменем зеленого кольору, каблучку з трьома пелюстками та каблучку з елементами візерунку у вигляді вісімки, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити останній за належністю; перстень із жовтого металу, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_28 залишити останньому за належністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_47