УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

з участю представника потерпілого адвоката ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність процесуального керівника прокурора Київської місцевої прокуратури №10 у кримінальному провадженні № 0013505 та зобов*язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на бездіяльність процесуального керівника прокурора Київської місцевої прокуратури №10 у кримінальному провадженні № 0013505 та зобов*язання вчинити дії.

Свою скаргу особа, яка її подала, мотивує тим, що прокурором Київської місцевої прокуратури №10 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0013505 від 27.08.2013 року, яке було розпочато на підставі заяви ОСОБА_4 , за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. При цьому попередньо, у даному кримінальному провадженні, прокурором було складено обвинувальний акт, який направлено до суду, який у подальшому було повернуто прокурору для усунення недоліків. В той же час процесуальни керівник у даному провадженні, не зважаючи на вимоги КПК України, недоліки, вказані судом, не усунув, натомість двічі закривав вказане кримінальне провадження, рішення якого у подальшому було скасовано як незаконні. У той же час, станом на день звернення зі скаргою до слідчого судді, прокурором у кримінальному провадженні, у порушення вимог ст. 283 КПК України, не вживається жодних дій щодо звернення до суду з обвинувальним актом, а клопотання потерпілого та його представника з цього приводу ігноруються. У зв*язку із зазначеним представник потерпілого просить встановити процесуальному керівнику - прокурору Київської місцевої прокуртаури №10 у кримінальному провадженні №0013505, встановити строк для виконання процесуальних дій щодо вручення обвинувального акту підозрюваним у даному кримінальному провадженні і направлення обвинувального акту до суду.

У судовому засіданні представник потерпілого скаргу підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Прокурор, бездіяльність якого оскаржується, у судове засідання не з*явився, про дату та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, неявка якого, відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вислухавши доводи представника потерпілого, дослідивши матеріали, долучені до скарги, приходить до наступного висновку.

Так, слідчим суддею встановлено, що прокурором Київської місцевої прокуратури №10 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0013505 від 27.08.2013 року, яке було розпочато на підставі заяви ОСОБА_4 , за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

При цьому 4 квітня 2016 року ОСОБА_5 було оголошено підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яку вона та її адвокат отримали 04.04.2016 року. 27 травня 2016 року ОСОБА_6 було оголошено підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

26 серпня 2016 року по даному кримінальному провадженню підозрюваним оголошено про завершення досудового розслідування, складено обвинувальний акт та направлено до суду.

16 вересня 2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва обвинувальний акт повернуто прокурору, яка набрала законної сили 31.10.2016 року.

В той же час, 26 липня 2017 року прокурором Київської місцевої прокуратури №10 кримінальне провадження №0013505 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України відповідною постановою.

04 серпня 2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва вищезазначену постанову прокурора про закриття кримінального провадження було скасовано як незаконну.

Не зважаючи на наведені обставини, прокурором у кримінальному провадженні повторно, 18 вересня 2017 року, було прийнято постанову, якою закрито кримінальне провадження.

У подальшому, 27 вересня 2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва вищевказану постанову прокурора про закриття кримінального провадження скасовано як незаконну. При цьому слідчим суддею, в обгрунтування підстав прийнятого рішення, в ухвалі зазначено, що прокурор позбавлений повноважень на даній стадії закрити кримінальне провадження.

Так, відповідно до статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Тому, подаючи клопотання слідчому судді, у даному випадку потерпілий в особі представника, захищає свої права від порушень права на розумні строки з боку слідчого та/або прокурора у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», від 01.11.1996 року, конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав.

Відповідно до статті 56 КПК України, потерпілий має право заявляти клопотання та корис туватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог статі 8 та статті 9 КПК України, КПК України застосовується з врахуванням прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

При цьому право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність («Golder v. the United Kingdom», п. 36; «Guerin v. France», п. 37; «Галина Мельник проти України», п. 22).

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини, кожен, чиї права i свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, засіб правового захисту має бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави («Аксой проти Туреччини», п.95; «Абдурахман Орак проти Туреччини», п.97; «Геннадій Науменко проти України», п.134).

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до потерпілого була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Гарантії, котрі містяться у статті 6 Конвенції, стосуються також особи, яка звертається із заявою про відкриття кримінальної справи, що відповідає меті належного забезпечення прав потерпілого у кри мінальному процесі («Perez v. France», п. 72). В жодному разі не можна забувати про баланс між правами сторін у кримінальному провадженні («Perez v. France», п. 72)

Окрім цього, відповідно до вимог діючого КПК України, прокурор після завершення досудового розслідування та складання обвинувального акту у даному випадку фактично позбавлений повноважень закрити кримінальне провадження, тим більше на підставі п.2 ч. 1 ст.284 КПК України, виходячи з наступного.

Так, ч.1 ст.290 КПК України визначає, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

З матеріалів, долучених до скарги, всвтановлено що прокурор КПМ №10 у кримінальному провадженні №0013505 повідомив підозрюваних та їх захисників про завершення досудового розслідування, тобто визнав зібрані докази достатніми для складання обвинувального акту. Таким чином, у прокурора відсутні підстави для закриття кримінального провадження.

При цьому, після завершення досудового розслідування КПК України не передбачає можливості проведення будь-яких слідчих дій. Єдину процесуальну дію, яку може вчинити прокурор - це скласти обвинувальний акт та звернутися з ним до суду.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:

1)закрити кримінальне провадження;

2)звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3)звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Як встановлено з матеріалів провадження, прокурор реалізував свій обов`язок, передбачений зазначеною вище нормою закону, та звернувся до суду з обвинувальним актом.

Слід зауважити, що після цього прокурор позбавлений можливості прийняти рішення про закриття кримінального провадження виходячи з викладеного вище. Такий перелік дій прокурора, передбачених ч.2 ст.283 КПК України, вичерпний та у даному випадку взаємовиключаючий. Прокурор не може звернутись до суду з обвинувальним актом, а потім закрити провадження, з будь- яких підстав.

В той же час, як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, прокурором КМП №10 у кримінальному провадженні не виконано свій процесуальний обов*язок, визначений ст. 283 КПК України, а саме у найкоротший термін останній не звернувся до суду з обвинувальним актом.

Окрім іншого слід зауважити, що, не зважаючи на не визначення граничного терміну у п.3 ч.2 ст. 283 КПК України, щодо часу виконання процесуальної дії, слідчий суддя не може вважати невчинення прокурором даної дії протягом року розумним строком вихядчи із загальних засад кримінального закону та того обсягу процесуальних дій, які останнім не було вчинено.
При цьому, відповідно до статі 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК України. Будь-які строки, що встановлюються слідчим суддею, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Виходячи із наведеного вище, слідчий суддя вбачає обгрунтовані підстави для задоволення скарги і становленння процесуальному керівнику - прокурору КМП №10 у кримінальному провадженні строку для виконання процесуальних дій та/або прийняття процесуальних рішень.

Керуючись ст.ст. 55 Конституції України, ст.ст. 2, 3,8, 9, 55 111-114, 283 -290, 303-306, 309, 376 КПК України, слідчий суддя , -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов*язати прокурора Київської місцевої прокуратури №10, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0013505, у 10-денний термін з отримання ухвали слідчого судді, вжити заходів щодо вручення обвинувальних актів ОСОБА_7 і Вікторівні, ОСОБА_6 , їх захисникам та вчинити усі необхідні дії для звернення до суду з обвинувальним актом.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя :