АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1957/17 Номер провадження 11-кп/786/733/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 травня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 22.06.2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

відмовлено в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що під час відбування майже 2/3 покарання, ОСОБА_7 має 2 стягнення, які погашені в установленому законом порядку та має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, проте, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, зобов`язаний врахувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, тому не вбачає підстав вважати, що на час розгляду заяви засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся засуджений ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Вказує на помилковість висновків суду про те, що він не став на шлях виправлення, оскільки, хоча він і мав 2 стягнення, які були погашені в установленому законом порядку, але в подальшому своєю сумлінною працею заробив 3 заохочення. Тому, вважає, що своє поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції дослідив дані про особу засудженого в їх сукупності та надав їм належну оцінку.

Відповідно до характеристики та довідки від 16.05.2017 року, ОСОБА_7 , за час відбування покарання, мав 2 стягнення, одне з яких було накладено у виді 7 діб ДІЗО, та 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Крім того, комісією установи 11.05.2016 року засудженому відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК та ст. 82 КК України, 21.10.2016 року відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, в зв`язку з недоведеністю засудженим свого виправлення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що на час розгляду заяви засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, оскільки поведінка засудженого та його ставлення до праці повинні враховуватися протягом всього періоду відбування покарання.

Також, колегія звертає увагу на доводи засудженого про те, що після останнього стягнення від 01.03.2016 року, він мав 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, проте такі позитивні зміни в поведінці ОСОБА_7 , можуть лише свідчити про те, що засуджений тільки стає на шлях виправлення, але на даний час не досяг необхідного ступеня виправлення для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, а тому, апеляційні вимоги засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до повідомлення ДУ "Кременчуцька виправна колонія № 69" від 18.10.2017 року, засудженого ОСОБА_7 13.10.2017 року звільнено з установи по відбуттю строку покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 травня 2017 року про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4