31.10.2017 Єдиний унікальний № 371/1182/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп /371/ 121 /17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2017 року м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участі
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відомості про яке 25 травня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000227, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ростоки Рахівського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не депутата, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не має, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,-
В С Т А Н О В И В:
24 травня 2017 року близько 22 години ОСОБА_4 перебуваючи на території Маслівського аграрного технікуму імені П.Х. Гаркавого Білоцерківського національного аграрного університету, а саме поблизу гуртожитку №1, що знаходиться за адресою: Київська область, Миронівський район, село Маслівка, вулиця Незалежності, 80, де відпочивав разом із студентами.
В ході відпочинку до ОСОБА_4 підійшов охоронець території Маслівського аграрного технікуму ОСОБА_6 . Гаркавого Білоцерківського національного аграрного університету потерпілий ОСОБА_5 та попросив обвинуваченого покинути межі території технікуму, однак між обвинуваченим та потерпілим, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого обвинувачений привселюдно ображав потерпілого образливими словами. З метою припинення дій обвинуваченого, потерпілий ударив обвинуваченого один раз рукою по губам, в результаті чого в обвинуваченого виник умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки потерпілий таким чином привселюдно його принизив.
Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений діючи умисно, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, наніс один удар кулаком правої руки в область лівого вуха потерпілого, який від удару не втримавши рівновагу впав на асфальтне покриття. Після чого обвинувачений нагнувшись над потерпілим наніс ще два удари кулаком правої руки в область обличчя потерпілого. В результаті таких дій обвинуваченого, потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лівої вушної раковини, струсу головного мозку.
Згідно з висновками судово-медичного експерта №34 від 28 липня 2017 року та №29 від 15 серпня 2017 року, у наслідок зазначених дій обвинуваченого, потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лівої вушної раковини, струсу головного мозку, які викликали у нього розлад здоров`я більше шести, але менше двадцяти одного дня, і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними, протиправними, винними діями, спрямованими на заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс потерпілому ОСОБА_5 три удари кулаком в область голови останнього, які завдали потерпілому фізичного болю та спричинили йому легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та вивченням матеріалів, які характеризують особистість обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив, що 24 травня 2017 року перебуваючи на території Маслівського аграрного технікуму імені П.Х. Гаркавого Білоцерківського національного аграрного університету, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар кулаком в область голови потерпілого, від якого він упав, після чого наніс ще два удари кулаком в область голови потерпілого, який в цей час лежав на асфальті.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив суд, що 24 травня 2017 року на території Маслівського аграрного технікуму імені П.Х. Гаркавого Білоцерківського національного аграрного університету, обвинувачений ображав його нецензурними словами, внаслідок чого він ударив його рукою по губам, після чого обвинувачений наніс йому один удар кулаком в область голови, від якого він упав, після чого обвинувачений наносив йому, лежачому на асфальті іще кілька ударів в область голови. У наслідок таких дій обвинуваченого у нього з вуха текла кров, нудило та паморочилось в голові, у наслідок чого він був змушений проходити стаціонарне лікування.
Під час судового засідання обвинувачений не оспорював обставин, вчинення злочину, зазначених у обвинувальному акті.
За таких обставин, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 24 травня 2017 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, а саме: нанесення потерпілому умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
При розгляді даної справи судом було детально вивчено та проаналізовано докази, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема:
Згідно з характеристикою, виданою 26 травня 2017 року виконавчим комітетом Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області № 02-33/436, обвинувачений ОСОБА_4 за місцем свого проживання характеризується як особа, щодо якої у сільради відсутні компрометуючі матеріали (а.с. 53).
Відповідно до вимоги про судимість від 26 травня 2017 року № 3473/109/1011/02-2017, обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 58).
Згідно з висновком досудової доповіді Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2017 року, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не може становити небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснити без нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с. 45-46).
Згідно з довідкою нарколога, обвинувачений ОСОБА_4 на диспансерному обліку в лікаря нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с. 56).
Відповідно до довідки психіатра, обвинувачений ОСОБА_4 на диспансерному обліку в лікаря психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с. 57).
Під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст. ст. 36-49 Кримінального кодексу України, виключають злочинність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачених ст. ст. 44-49 Кримінального кодексу України.
Крім того, під час розгляду справи, судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив вищезазначений злочин у стані неосудності чи обмеженої осудності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
У відповідності до ст. ст. 65, 66 Кримінального кодексу України суд вважає можливим визнати активне сприяння у розкритті злочину - обставиною, яка пом`якшує покарання за скоєне.
Під час судового розгляду кримінального провадження, судом не встановлено ознак того, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині.
У відповідності до ст. ст. 35, 65, 67 Кримінального кодексу України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого за скоєне, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, спосіб вчинення злочину, зокрема нанесення особі похилого віку, яка перебувала у безпорадному, лежачому стані ударів в область голови, за місцем проживання характеризуються позитивно, а також те, що він є безробітним, а тому не має постійного джерела доходів.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, його сприяння розкриттю злочину, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України у виді громадських робіт.
Такий вид покарання дасть можливість обвинуваченому переосмислити свої дії, для того, щоб в подальшому не повторяти їх.
Вирішити долю речових доказів, відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України суд не може, оскільки вони до суду не надавались, в судовому засіданні не досліджувались.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.
Під час судового розгляду справи потерпілий заявив цивільний позов, за яким просив суд стягнути з обвинуваченого, як цивільного відповідача, на його користь 1 618 гривень 11 копійок на компенсацію завданої у наслідок вчинення злочину майнової шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди.
Розглянувши кримінальне провадження, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, а саме 24 травня 2017 року заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, від яких останній відчував фізичну біль, був змушений тривалий час лікуватися, мав душевні переживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України).
Шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 127 КПК України).
Частиною 1 ст. 1195 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому придбання ліків, тощо.
У зв`язку із лікуванням потерпілий поніс витрати на придбання ліків в розмірі 1618 гривень 11 копійок, які обвинуваченим у судовому засіданні були відшкодовані потерпілому, а тому цивільний позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Щодо позовної вимоги про стягнення із обвинуваченого 10 000 гривень моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Частина 3 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості
Зважаючи на те, що у наслідок вчинення злочину потерпілому було завдано легких тілесних ушкоджень, від яких він відчував фізичний біль, змушений пройти лікування, суд вважає, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди є розумним та справедливим для відшкодування йому моральної шкоди завданої у наслідок вчинення злочину, а тому позов в частині стягнення із обвинуваченого 10 000 гривень моральної шкоди підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивач в силу п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за позов у справі про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року становить 1544 гривні.
Зважаючи на те, що позов подано особою, яка звільнена від сплати судового збору, позов підлягає задоволенню частково, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення із цивільного відповідача ОСОБА_4 на користь держави Україна судового збору в розмірі 1544 гривень (1 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу) за позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1177 Цивільного кодексу України, ст. 88 ЦПК України, ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», керуючись ст. ст. 33, 127-129, 183, 318, 322, 337, 349, 368, 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
2.Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити частково.
3.Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.
4.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5.Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь Держави Україна 1544 (одна тисяча п`ятсот сорок чотири) гривні судового збору.
6.Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.
7.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1