Дата документу Справа № 320/5671/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/5671/17 Слідчий суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/934/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 вересня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 серпня 2017 року, якою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 2 вересня 1999 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України (в ред. 1960р.) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2) 20 грудня 2001 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. З ст. 185, ст. 17 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

3) 12 лютого 2003 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Мелітопольського районного суду від 20.12.2001 р. і визначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

4) 21 серпня 2003 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Мелітопольського міського суду від 12.02.2003 р. і визначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

5) 10 липня 2006 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднане покарання за вироком Якимівського районого суду від 21.08.2003р і визначено остаточне покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з одночасним визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 128 000 гривень, з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави,
визначено строк дії ухвали слідчого судді до 06 жовтня 2017 року до 11-00 год. включно,
В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 7 серпня 2017 року у ранковий час доби, знаходячись біля будинку № 87 по проспекту Б. Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи з корисливих мотивів, взяв з собою, з метою збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - ацетильований опій, маса якого склала 0,029 грам, який незаконно зберігав при собі, з метою збуту, до 10 години 30 хвилин, того ж дня, коли знаходячись біля будинку № 87 по проспекту Б. Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_7 , незаконно шляхом продажу за 140 гривень збув його ОСОБА_10

7 серпня 2017 року об 11-00 годині ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри, тяжкість та корисливий характер злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 та дані про його попередні судимості, наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України і погодився з доводами прокурора про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, та постановити нову ухвалу про обрання до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог вказує на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні. Так, враховуючи стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, непрацездатних батьків вважає, що відсутні підстави стверджувати про наявність ризику переховування підозрюваного від правосуддя. Усі речові докази та документи по справі зібрані, оскільки досудове розслідування закінчене. Отже, відсутні ризики знищення доказів. Основний свідок по справі - особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 знаходиться під захистом держави, та його анкетні дані засекречені. Усі експертизи на користь обвинувачення проведені, і тому немає підстав передбачати вплив на експертів, спеціалістів, свідків Конкретних підстав передбачати перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню немає. Зазначає, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України не судимий, і ніколи не притягався до кримінальної відповідальності за збут чи інші дії з метою збуту наркотиків; злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , не є продовжуваним, отже немає жодних конкретних підстав стверджувати про наявність ризику щодо ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначає, що підозрюваний зареєстрований і фактично мешкає в будинку його батьків, які є непрацездатними та знаходяться на його утриманні. Сам ОСОБА_7 страждає на численні захворювання ВІЛ, гепатит тощо. Також йому призначена хіміопрофілактика туберкульозу з 05.05.2017 року по 05.11.2017 року, він потребує постійного прийому препаратів.

Захисник вважає, що застосування з апобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби, з одного боку, забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням ОСОБА_7 , з іншого боку, надасть можливість обвинуваченому лікуватися, доглядати за батьками, працювати та повноцінно реалізувати право на захист у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, захисник та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка вважала судове рішення законним та обґрунтованим, була проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.
Як вбачається з клопотання слідчого, погодженого з прокурором, мотивами та підставами для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, а також те, злочин це він вчинив з корисливих мотивів, що на думку сторони обвинувачення, в сукупності зі всіма даним, що характеризують особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів немає, свідчить про те. що продаж наркотичних засобів є єдиним джерелом його доходів, а відтак, перебуваючи на свободі, він може продовжити зайняття такою злочинною діяльністю. Також на користь того, що ОСОБА_7 може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення свідчить те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів. Усвідомлюючи суворість покарання, що йому загрожує, ОСОБА_7 може залишити місце свого проживання та переховуватися від органів досудового розслідування, а в подальшому і суду.
З урахуванням наведеного, розглянувши клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що є підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі може продовжити зайняття злочинною діяльністю, та як наслідок, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення почати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
В матеріалах провадження є відомості на підтвердження наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів, вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою є співрозмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості повідомленої йому підозри, може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Доводи захисника щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, сталих родинних зв`язків, оцінені у сукупності з іншими даними, що характеризують особу підозрюваного, який офіційного джерела доходів не має, а також з обставинами кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме що у цьому провадженні ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних, вчиненому з корисливим мотивом і висновків слідчого судді щодо застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою не спростовують.
Доводи захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має низку хронічних захворювань, які потребують його постійного лікування, висновків слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою також не спростовують, оскільки відповідно до п. 1.1 розділу Х «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року, у слідчих ізоляторах функціонує медична частина, що в свою чергу не перешкоджає лікуванню ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 серпня 2017 року, якою стосовно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4