612/41/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 січня 2018 року за №0000002 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сєрищево Сєрищевського району Амурської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда 3-ої групи, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
11 жовтня 2017 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 510 гривень. Згідно ухвали Близнюківського районного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року звільнений від покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
в с т а н о в и в:
02 січня 2018 року близько 01 години 10 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні власної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , запросив до себе ОСОБА_4 . Остання прийшла до нього, після словесної сварки з нею та раптово виниклих неприязних відносин, на ґрунті ревнощів, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, штовхнув руками ОСОБА_4 в область грудей. Від цього вона впала на ліжко. Після чого ОСОБА_5 , сівши на живіт ОСОБА_4 , схопивши з області голови лівою та правою руками за волосся останньої, два рази вдарив її головою об стінку, після чого наніс один удар кулаком руки в область правої скроневої частини голови, чим спричинив ОСОБА_4 , згідно висновку експертизи № 4-ЛЗ/18 від 12 січня 2018 року тілесні ушкодження у вигляді синців на волосяній частині голови в правій скроневій області, на правій бічній поверхні живота в верхній третині, на передній поверхні живота в середній третині, на зовній поверхні правого стегна в верхній третині, які утворилися від дії тупих (тупого) твердих предметів, що не відобразили своїх індивідуальних особливостей чи при ударі о такі і могли бути спричинені в строк та при обставинах вказаних потерпілою. За ступенем тяжкості синці це легкі тілесні ушкодження, згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 р.)
22 січня 2018 року під час досудового провадження між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення.
Згідно зазначеної угоди, ОСОБА_5 беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри і у судовому засіданні, щиро кається у скоєному та зобов`язується: стати на шлях виправлення і надалі не вчиняти кримінальних правопорушень та протиправних дій. На час укладення угоди підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язався сплатити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_4 у загальній сумі 1000 гривень у строк до 22 березня 2018 року.
Також вказаною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений, у вигляді 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому зазначену в угоді міру покарання.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 просила затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Також пояснила, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення буде позбавлена можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди. Підтвердила факт добровільного відшкодування завданої шкоди обвинуваченим ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в обсязі обвинувачення, пояснив обставини, при яких вчинив вказаний злочин, не оспорює факт нанесення потерпілій легких тілесних ушкоджень, погодився на застосування до нього узгодженого виду і розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення і що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Зобов`язання, взяті на себе обвинуваченим за угодою про примирення можливі для виконання.
Як вбачається із наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Вирішуючи питання про затвердження угоди між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.
Як передбачено ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як встановлено, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно зі ст. 12 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому також були роз`яснені підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода, в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 471 КПК України. ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена сторонами міра покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даних про особу обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених в ст. 65 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався.
Речові докази та процесуальні витрати за цим кримінальним провадженням відсутні.
Керуючись ст.ст. 314,370,371,373 - 374, 475 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
Затвердити у кримінальному провадженні, якому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 02 січня 2018 року присвоєно № 0000002, угоду про примирення від 22 січня 2018 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді ШТРАФУ у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1