н/п 1-кс/640/9210/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 ,
15.11.2017 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , про накладення арешту на автомобіль марки Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 р.в., номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_4 , видане ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві на ім`я ОСОБА_8 та ключі від вказаного автомобілю, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що до Київського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення, про те що 14.11.2017 на майданчику «Центру контролю технічного стану транспортних засобів» за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а, при спробі перереєстрації громадянином ОСОБА_9 транспортного засобу на нового власника та огляді автомобіля Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 р.в. експертом Харківського НДЕКЦ було виявлено підроблене невстановленою особою свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
Згідно акту огляду транспортного засобу та реєстрації документів від 14.11.2017 року встановлено, що надане на дослідження свідоцтво про реєстрацію ТЗ Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 р.в., номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , НОМЕР_4 видане ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві на ім`я ОСОБА_8 , не відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.
Слідчий вважає, що автомобіль Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 р.в., номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 видане ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві на ім`я ОСОБА_8 зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України та у зв`язку з тим, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 відповідно до ст. 358 КК України є предметом вказаного кримінального правопорушення, дані власника транспортного засобу не встановлені, а вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України, 14.11.2017 слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 був проведений огляд за адресою: м. Харків, вул. Шевченко 111-А, в ході якого вилучені автомобіль Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 р.в., номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , ключі від вищевказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 видане ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві на ім`я ОСОБА_8 . Автомобіль Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 поставлено на спец майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП «Інформ Ресурс» МВС Україниі за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 107.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 власником автомобіля Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 р.в. є ОСОБА_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_9 є користувачем вищевказаного автомобіля на підставі наявності у нього свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 . 14.11.2017 року ОСОБА_9 продав автомобіль ОСОБА_4 , згідно договору купівлі-продажу 7089/17/003832 від 14.11.2017 року, транзитні номери не вилучались і не змінювались.
Слідчий зазначає, що вищеописані речі та документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1, п. 3 ч.2 ст.167 КПК України.
На підставі вище викладеного, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження та/або користування, на зазначений транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину (за ст. 358 ч.1 КК України).
Крім того зазначила, що в разі перереєстрації права власності на автомобіль на іншого власника, повернення його законному власнику ускладниться.
Також відсутні дані яким чином автомобіль Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 р.в., номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 потрапив на територію України і чи були дотримані усі митні процедури.
Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення технічної експертизи документу, проведення необхідних слідчих і розшукових дій з метою встановлення анкетних даних власника зазначеного автомобіля, встановлення причетної до скоєння даного кримінального правопорушення особи, перевірки факту незаконного заволодіння вказаним автомобілем, з метою забезпечення в якості речових доказів автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вилучених у ОСОБА_4 , з урахуванням можливості передачі, або відчуження вищевказаного ТЗ, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно.
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання, просила його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, просили у задоволенні клопотання відмовити.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, встановив наступне.
14.11.2017 слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 був проведений огляд за адресою: м. Харків, вул. Шевченко 111-А, в ході якого вилучені автомобіль Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 р.в., номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , ключі від вищевказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 видане ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві на ім`я ОСОБА_8 . Автомобіль Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 поставлено на спец майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП «Інформ Ресурс» МВС України за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 107.
15.11.2017 слідчий Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , про арешт майна, а саме автомобіля, ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до пп.2 п.2.6. Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Слідчому судді органом досудового розслідування не надано даних щодо наявності в кримінальному провадженні зазначених осіб.
Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
У цьому контексті слідчий суддя звертає увагу на те, що санкція статті 358 ч. 1 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування, не передбачає конфіскації майна, доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження стороною обвинувачення не надано.
Стаття 358 ч. 1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
Слідчому судді не надані обґрунтування висновків слідчого, які б свідчили про те, що вилучене свідоцтво про реєстрацію не відповідає бланкам, які є в офіційному обігу, відповідно є підробленим.
Але слідчим не надано ніяких доказів в обґрунтування його доводів про те, що вилучені автомобіль та свідоцтво про реєстрацію зберегли на собі сліди кримінального правопорушення; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя вважає, що матеріали, які надані органом досудового розслідування слідчому судді, не містять належних та допустимих доказів, які б містили об`єктивні відомості на підтвердження клопотання.
Так, до клопотання надано копія заяви ОСОБА_4 № 128966770 від 02.11.2017 р. про проведення вторинної реєстрації ТЗ, яка має дописку начебто суд. експерта щодо виявлення ознак підробки свідоцтва про реєстрацію та копію акту огляду транспортного засобу та реєстраційних документів від 14.11.2017 р., де також мається дописка начебто суд. експерта щодо виявлення в наданих документах наявних ознак зміни первісного змісту.
Але слідчим не надано висновку експертного дослідження, здійсненого судовим експертом, щодо огляду вилученого транспортного засобу та виявлення ознак підробки вилученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.
Отже, враховуючи, що по справі відсутні докази того, що автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключі від вище вказаного автомобілю є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуті злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна - відсутні.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Повернути власнику рухомого майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово вилучені в ході огляду місця події 14.11.2017 року автомобіль марки Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 р.в., номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_4 , видане ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві на ім`я ОСОБА_8 та ключі від вказаного автомобілю.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала в частині повернення майна підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Слідчий суддя - ОСОБА_1