Дата документу Справа № 337/883/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1052/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/883/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.263 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002520, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України;

в с т а н о в и л а:
вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 годин.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, при не встановлених обставинах ОСОБА_7 придбав виготовлений саморобним способом металевий кастет, який діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, носив при собі 13 серпня 2015 року до вилучення працівниками міліції приблизно о 19:40 годині вказаного дня на ділянці місцевості біля ЗОШ №51 по вул. Воронезькій у м. Запоріжжя, в ході огляду місця події.
В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, просить вирок місцевого суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення та не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і вичерпанням можливості їх отримання. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять беззаперечних доказів, які вказували на вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину. Захисник звертає увагу, що злочин, який інкримінується його підзахисному, є триваючим, однак стороною обвинувачення не встановлено та не доказано час і місце вчинення кримінального правопорушення. Звертає увагу, що кастет було вилучено не з рюкзака ОСОБА_7 а з бетонного парапету, а відтак з урахуванням показів обвинуваченого, відсутні докази носіння кастета ОСОБА_7 . Захисник вважає, що показам свідків обвинувачення суд надав перевагу, хоча вони носили суперечливий характер, тоді як покази свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 необґрунтовано визнав такими, що направлені на те, щоб ввести суд в оману. Окрім цього, захисник вважає, що на підтвердження вини ОСОБА_7 суд послався на ряд письмових доказів, які були отримані з порушенням вимог КПК України (зокрема протокол огляду місця події) і тому повинні були визнані недопустимими, про що ним до суду було подано відповідне письмове клопотання. Незважаючи на очевидні порушення, допущені під час отримання доказів на стадії досудового розслідування та судового розгляду справи, які неможливо усунути, відсутність об`єктивних і достатніх доказів винуватості ОСОБА_7 , судом повністю проігноровано доводи сторони захисту, викладені в письмових клопотаннях та захисній промові, та винесено незаконний вирок у справі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили вирок скасувати і закрити провадження; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги захисника, вважала вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 8 КПК України встановлює принцип верховенства права, згідно якого кримінальне провадження здійснюється з додержанням цього принципу, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Судове рішення це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами та принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким та не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 допущені порушення вищенаведених вимог КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 першочергово обвинувачувався у тому, що при не встановлених обставинах, у невстановлений час, він придбав виготовлений саморобним способом металевий предмет схожий на кастет, який розпочав носити при собі для самозахисту, без передбаченого на те законом дозволу. Так, 13 серпня 2015 року, приблизно о 19:40 годині, в ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості біля ЗОШ №51 по вул. Воронезькій в м. Запоріжжя, у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено металевий предмет схожий на кастет, який згідно з висновком експерта № 334 від 20.08.2015 року, є простою ударно-роздріблюючою кримінальною холодною зброєю (кастет), виготовлений саморобним способом, який ОСОБА_7 придбав та носив при собі без передбаченого на те законом дозволу. Зазначене обвинувачення було викладено в обвинувальному акті від 09.03.2016 року.
Обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винним. Пояснив, що ввечері 13 серпня 2015 року він зі своїми друзями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких знає близько десяти років, відпочивали на парапеті після гри в баскетбол. До них підійшли працівники патрульної міліції, та запитали, чи є в них щось заборонене, на що вони відповіли негативно. Надалі патрульні запитали їх анкетні данні, та вказали на металевий предмет, що лежав на парапеті на відстані біля 1 метру від обвинуваченого. Хлопці пояснили, що вказаний предмет не їх. Патрульні сказали, що викличуть слідчо-оперативну групу для вилучення предмету, та попросили їх зачекати, і прийняти участь у вилученні в якості свідків. СОГ приїхала приблизно через 30 хвилин, та в присутності свідків склали протокол, який він підписав не прочитавши, оскільки темніло і погіршувалась погода. Його друзі в цей час знаходились на відстані 4-5 метрів. Зміст протоколу йому не зачитували. Щоб працівники міліції вели фотозйомку, він не бачив, мабуть тому, що фотографували без спалаху. Ні членам СОГ, ні патрульним, ні свідкам він не казав, що кастет належить йому.
В подальшому, 17.03.2017 року, під час судового розгляду провадження, обвинувачення було змінено і викладено в наступній редакції:
13.08.2015 року, ОСОБА_7 , маючи умисел на носіння кастету без передбаченого на те законом дозволу, розпочав носити при собі металевий предмет схожий на кастет.
Після того, цього ж дня, приблизно о 19:40 годині, в ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості біля ЗОШ №51 по вул. Воронезькій в м. Запоріжжя, в рюкзаку ОСОБА_7 було виявлено та вилучено металевий предмет схожий на кастет, який згідно з висновком експерта № 334 від 20.08.2015 року, є простою ударно-роздріблюючою кримінальною холодною зброєю (кастет), виготовлений саморобним способом, який ОСОБА_7 придбав та носив при собі без передбаченого на те законом дозволу.
Після зміни обвинувачення судом були роз`яснені права обвинуваченому, однак в рамках зміненого обвинувачення ОСОБА_7 повторно не допитувався, що, на думку колегії суддів, свідчить про порушення його права на захист.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, суд має розглядати провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (якщо зміна покращує становище обвинуваченого).
Натомість, суд не звернув увагу на нові обставини в зміненому прокурором обвинуваченні, зазначивши у формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним про те, що ОСОБА_7 при невстановлених обставинах придбав виготовлений саморобним способом металевий кастет, який, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, носив при собі 13 серпня 2015 року до вилучення працівниками міліції приблизно о 19:40 годині вказаного дня на ділянці місцевості біля ЗОШ № 51 по вул. Воронезькій у м. Запоріжжя, в ході огляду місця події.
При цьому, суд не послався у вироку на стверджувану в зміненому обвинувальному акті від 15 березня 2017 року вказівку про те, що металевий предмет схожий на кастет було виявлено та вилучено в рюкзаку ОСОБА_7 , тим самим фактично поєднав первинне обвинувачення із зміненим, тобто не мотивувавши взагалі, чому він відкидає цю обставину.
З огляду на заперечення ОСОБА_7 факту носіння ним кастету, обставина щодо місця виявлення і вилучення кастету (на місцевості (парапеті) чи з рюкзака), має ключове значення для встановлення вини чи її відсутності в діях ОСОБА_7 , тому зміна судом редакції обвинувачення без належного мотивування, є істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Так, право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановлений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 КЗПЛ зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Хурк проти Нідерландів», «Гарсія Руїс проти Іспанії», «Іро Баланіт проти Іспанії», «Кузнєцов та інші проти Росії», «Руїс Торіха проти Іспанії», «Серявін та інші проти України», «Суомінен проти Фінляндії», «Татішвілі проти Росії», «Хаджіанастасіу проти Греції», «Хіггінс та інші проти Франції», «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія нагадує, що гарантії, наведені в пункті 3(d) статті 6 Конвенції, є особливим аспектом права на справедливе судове слухання справи, яке наведено в пункті 1 цього положення, яке слід брати до уваги для того, щоб зробити будь-яку оцінку неупередженості провадження. Суд має розглянути кримінальне провадження в цілому, із урахуванням прав захисту та всіх учасників кримінального провадження.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів не вправі давати оцінку подальшим висновкам суду щодо наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412, п. 6 ч. 1 ст. 407, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 410, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 411 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст. 337, п. 2 ч. 3 ст. 374, ст. 370 КПК України про межі судового розгляду, змісту мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства, не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 2, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та можливість реалізації права на захист, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
Разом з цим, належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" - є частиною національного законодавства.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Матеріали кримінального провадження направити до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4