АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/950/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/558/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянула 15 листопада 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року по кримінальному провадженню за № 0004167 від 02.12.2015 року та за № 0001761 від 13.05.2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, гр.України, не одруженого, з середньо спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
04.12.2003 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, та на підставі ст. 75,104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
18.03.2005 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2,71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць
26.09.2006 року Дніпропетровським апеляційним судом за п. 1,2 ч. 2 ст. 115, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 11 років, 29.12.2014 року звільнився з Божковської ВК №16 по відбуттю покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
Прокурор - ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити і призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Цивільний позов потерпілих задоволено. Питання з речовими доказами вирішене.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26липня 2017 року ОСОБА_6 було визнано винним, за наступних обставин.
Обвинувачений ОСОБА_6 01.12.2015 року приблизно 01 годинібудучи в стані алкогольного сп`яніння і перебуваючи в гостях за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з дивану, що розташований в дитячій кімнаті вказаної квартири, викрав планшет «Huawei Pad» вартістю 2000 грн., в якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку «МТС» НОМЕР_1 , на якій грошових коштів не було та матеріальної цінності вона не має, що належить ОСОБА_8 , чим спричинив матеріальний збиток останній на суму 2000 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Також приблизно на початку травня 2016 року у ОСОБА_6 під час виконання, за усною домовленістю, робіт по прибиранню території приватного домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 виник умисел на таємне викрадення чужого майна з вище вказаного будинку.
12.05.2016 року приблизно о 10 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 попередньо зателефонувавши потерпілій, дізнавшись, що в будинку нікого не має та впевнившись, що його ніхто не бачить та за його діями ніхто не спостерігає, перелізши через паркан, проник на територію приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення чужого майна. Де, через незачинене металопластикове вікно, шляхом його повного відчинення, проник до будинку АДРЕСА_4 , що є житлом, звідки умисно, таємно, повторно із корисливих мотивів викрав: з коридору ноутбук «Lenovo G500 A Metal Cover (59-382180)» вартістю 4116 гривень, комп`ютерну мишку Logitech N100 Corder Mouse Black вартістю 79,80 гривень, вебкамеру Logitech WEBCAM C170 (960-000760) вартістю 533 гривні, системний блок LG модель «Bravis X44.85» (процесор AMD Athlon тм х2 Dual Cjre Processor 4400+2.30 ГГ, відео карта NVIDIA Geforce GT, оперативна пам`ять 2ГБ, жорсткий диск 300ГБ) вартістю 4000 гривень, вайфай роутер TP-LINK TL-WRS41N - вартістю 200 гривень, з кімнати викрав ігрову приставку Sony Play Station модель SCPM 102 вартістю 350 гривень, з дитячої кімнати грошові кошти в сумі 3500 гривень та з веранди будинку викрав велосипед «Balance» вартістю 1000 гривень, чим спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 13778,8 грн.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло, вчинене повторно.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи правильність встановлених судом фактичних обставин справи та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, просить вирок суду змінити та призначити йому покарання не пов язане з позбавленням волі, у зв язку з тим, що він хворий на Віл - інфекцію.
Окрім того зазначає про те, що в нього не має паспорту і тому він не отримує безоплатну терапіювід держави, а кожний день за власні кошти купляє лікі і з ціє причини він не взмозі відшкодувати потерпілим шкоду по заявленим цивільним позовам.
Також зазначає про те, що він став на шлях виправлення, перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , яка на теперешній час вагітна.
Під час апеляційного розгляду прокурор заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду залишити без змін.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Що стосується доводів обвинуваченого про наявність підстав для пом`якшення призначеного йому покарання, то вони не є достатньо обґрунтованими.
Як вбачається із вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України врахував відомості про особу обвинуваченого, який визнав свою вину, але за місцем реєстрації тривалий час не проживає, ніде не працює, неоднарозово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких і корислових злочинів, не вжив жодних заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, завданої потерпілим, також те, що під час судового розгляду, провадження зупинялося, у зв`язку з оголошеним розшуку ОСОБА_6 , що свідчить про небажання його самостійно стати на шлях виправлення.
Належним чином оцінивши зазначені обставини у сукупності, суд дійшов правильного висновку про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і на цій підставі обґрунтовано та з дотриманням вимог закону призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі відповідно до мінімальної межі, встановленої санкцією ч. 2, 3 ст. 185 КК України, втім з реальним його відбуванням у виді строком на три роки, та остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що таке покарання є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, та про відсутність підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75, 76 КК України, і з цими висновками колегія суддів погоджується.
З урахуванням наведеного викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи є непереконливими та не можуть бути підставою її задоволення. Окрім того, зазначені ОСОБА_6 обставини, а саме визнання провини у скоєнні злочинів, наявності захворювання на Віл інфекцію, яке не підтверджується матеріалами справи, так як відсутні будь які докази, які б вказували на нявність даного захворювання у обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з іспитовим строком є безпідставними, оскільки раніше останній був неоднаразово судимий, а останній раз засудженим за п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі, втім будь-яких висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив нові злочини, а отже відсутні підстави вважати, що у даному випадку більш м`який вид покарання, ніж обраний судом першої інстанції, дозволить досягти мети кримінального судочинства.

Ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для застосування положень ст. 75 КК України, і такий висновок колегія суддів вважає правильним. Також колегією суддів прийнято до уваги, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , судом неоднаразово було винесено ухвали про привід обвинуваченому та оголошувався його розшук, що свідчить про переховування від суду, що, на думку колегії суддів, виключає можливість застосування положень ст. 75 КК України при призначенні йому покарання.

За викладених обставин підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року по кримінальному провадженню за № 0004167 від 02.12.2015 року та за № 0001761 від 13.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання
Ухвала вступає в законну силу негайно з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо в судову палату у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4