Справа № 761/5607/18
Провадження № 1-кс/761/3934/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2018 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001942 від 15 лютого 2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.м.т. Середній Ургал, Верхньобуреінського району, Хабаровського краю, Російської Федерації, українець, громадянин України, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342, ч. 3 ст. 345 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342, ч.3 ст. 345 КК України у кримінальному провадженні № 0001942 від 15.02.2018. В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 15.02.2018 р. о 14 год. 40 хв. за адресою: м.Київ вул. Смирнова-Ласточкіна 10-Б, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 чинили опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків. Крім того, ОСОБА_7 здійснив постріл у поліцейського ППОП ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував при виконанні службових обов`язків з пістолета, «Форт-17» п-р 9 мм, № НОМЕР_1 , що виданий на підставі наказу міністра МВС про нагородження вогнепальною зброєю . Таким чином, ОСОБА_7 вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 ,ч.3 ст.345 КК України. 15.02.2018 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342, ч.3 ст.345 КК України. Слідчий зазначає в клопотанні , що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші дії, які будуть перешкоджати встановленню істини у справі.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить його задовольнити .
Підозрюваний та його захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, вважають, що підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необґрунтовані прокурором, оскільки не надано будь-яких доказів обставин, що ОСОБА_7 має наміри ухилятися від суду. Обвинувачення у вчиненні саме тяжкого злочину є необґрунтованим, оскільки висновки експертизи щодо тяжкості тілесних ушкоджень до матеріалів клопотання не додано . Крім того, прокурором не доведено наявність жодного ризику, встановленого вимогами ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим сторона захисту наполягала на обранні запобіжного заходу у вигляді особистої поруки Народного депутата України ОСОБА_11 , Народного депутата України ОСОБА_12 , Народного депутата України ОСОБА_13 , Народного депутата України ОСОБА_14 .
Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 пояснив у судовому засіданні , що 15.02.2018 року біля будівлі під Солом`янским судом м. Києва , де він вимагав прибрати тітушок ОСОБА_15 , які окупували приміщення і тиснули на суд , витягнув нагородний пістолет від міністра МВС і зробив постріл в землю , другий постріл зроблено рефлекторно, лежачи на землі, з декільком спецназівцями на спині, куля пройшла рикошетом, він не збирається ховатися і не вимагає звільнити його від відповідальності , але вважає, що діяв в межах необхідної самооборони і готовий відповідати в суді.
Слідчий суддя, вислухавши сторони кримінального провадження, вивчивши надані суду матеріали, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, «при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»).
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Пунктом 1 частини третьої статті 42 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що підозрюваний має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють.

Ця норма співвідноситься із пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який визнає за особою право бути повідомленою не лише про фактичні підстави обвинувачення, а й про юридичну кваліфікацію фактів.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства»). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.
Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування матеріали, що містяться в клопотанні, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 , який повідомив, що перебуваючи на охороні громадського порядку він отримав вогнепальне кульове наскрізне поранення правої сідниці, яке заподіяв ОСОБА_7 ; протокол ОМП від 15.02.2018, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено пістолет з маркуванням «Форт-12» НОМЕР_1 , що виданий на підставі наказу міністра МВС про нагородження вогнепальною зброєю та 10 штук предметів схожих на набої; протоколом ОМП від 15.02.2018, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено дві гільзи, з маркуванням «3886»; а також протоколи допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності достатньою мірою підтверджують наявність в діях підозрюваного ОСОБА_7 ознак злочину.
Разом із цим, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Відповідно до ст.178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, відсутність у нього судимостей.
Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу враховується дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , його соціальний статус, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а також його репутацію захисника національних інтересів держави, що підтверджують долучені до матеріалів клопотання копії документів, зокрема, посвідчення про нагороду медаллю «За доблесну службу» від 20.08.2015, підписане Президентом України, позитивна характеристика від Голови правління громадської організації «Цивільний Корпус Добровольчих Батальйонів» та характеристика депутата Ірпінської міської ради VII скликання, які зображують підозрюваного як патріотичну, відповідальну та чесну людину, стороною захисту надані докази, які посвідчують його участь в антитерористичній операції, а також медичні довідки про неодноразову госпіталізацію до медичних закладів у зв`язку з отриманими пораненнями. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_7 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, неодноразово отримав поранення, пов`язані із виконанням обов`язків військової служби, нагороджений пам`ятним нагрудним знаком «Ілловайськ-2014», нагрудним знаком «За доблесну службу», медаллю «Захиснику вітчизни».

Крім того, ОСОБА_7 постріл було здійснено з нагородного пістолету, що виданий на підставі наказу міністра МВС про нагородження вогнепальною зброєю екс-бійця добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
У судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що не збирається ховатися ні від слідства чи суду, і не вимагає звільнити його від відповідальності , але вважає, що діяв в межах необхідної самооборони і готовий відповідати в суді.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя приймає до уваги, що Європейський Суд з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Суд, визначаючи наявність певного ризику (ризиків), у своєму рішенні повинен спиратися на докази того, що вони є виправданими (обґрунтованими). Європейський суд з прав людини вбачає порушення права на особисту недоторканність у випадках, коли суди у рішеннях про взяття під варту обмежуються «схематичними» мотивами («неналежна поведінка обвинуваченого», «тяжкість покарання, що загрожує» тощо) («I.A. v. France»).
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість покарання є визначальним елементом під час оцінки ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину («Mamedova v. Russia»).
Якщо юридична оцінка фактів, на які спирається обвинувачення, і, як наслідок, можливого покарання визначається винятково стороною обвинувачення, суди повинні ще обережніше ставитися до оцінки тяжкості обвинувачення та її значення для питання про тримання під вартою або продовження тримання під вартою («Dolgova v. Russia»).
Слідчим та прокурором не надано підтвердження, що перебування ОСОБА_7 на волі може призвести до зміни показів потерпілого в бік його виправдання або зменшення ступеня вини, оскільки ОСОБА_7 повністю визнає свою вину, але вважає, що діяв в межах необхідної самооборони і готовий відповідати в суді. Сукупність вищезазначених обставин , враховуючи не доведення прокурором в судовому засіданні будь-яких обставин, які б вказували на наявність реальних або можливих намірів ухилення ОСОБА_7 від суду або реальних намірів вдатися до таких дій, приводить до висновку про безпідставність існування такого ризику.

Під час розгляду клопотання слідчому судді надані заяви народних депутатів України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про взяття під особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 у судовому засіданні.
Слідчий суддя приходить до висновку, що заяви народних депутатів Верховної Ради України заслуговують на довіру, в їх заявах містяться відомості, що характеризують позитивно підозрюваного, що вони ознайомлені з обов`язками та наслідками порушення підозрюваним процесуальних обов`язків, тому запобіжний захід у вигляді особистої поруки народних депутатів Верховної Ради України за виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків буде дієвим та забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Враховуючи вищевикладене , слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, оскільки не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, які приведені у клопотанні слідчого. Зокрема, ці ризики фактично мають мінімізований ступінь їх здійснення, а у клопотанні слідчого не міститься переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, тобто слідчим не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування відносно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України. За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя переконаний, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, і тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді особистої поруки, про застосування якої подали заяви та підтвердили це в засіданні суду народні депутати України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001942 від 15 лютого 2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки народних депутатів України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого у кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити народних депутатів України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 поручителями підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2,0 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити поручителям народним депутатам ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покладених на нього відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи до суду на першу про те вимогу, а також, що вони можуть відмовитися від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі вони забезпечують явку підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.

Попередити поручителів народних депутатів України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, передбачених п. 2 ч. 5 ст.180 КПК України, а саме: у разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на них накладається грошове стягнення в розмірі від п`яти до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 квітня 2018 року включно.

Контроль за виконанням зобов`язань про особисту поруку покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, а якщо справа перебуватиме в провадженні суду - на прокурора.

Ухвала слідчого судді частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення. В інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1