У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"29" грудня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0017215 від 28.12.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Києва, українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, неодруженому, який має на утриманні неповнолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и в:

29 грудня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 перебували на бульварі Перова у м. Києві. Близько 05 години 00 хв. біля будинку №21-В помітили автомобіль марки «Рено» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 . В цей час у них виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи за вищевказаною адресою ОСОБА_6 шляхом пошкодження замка водійських дверей автомобіля марки «Рено» р.н. НОМЕР_1 , проник в салон автомобіля. Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не маючи змоги запустити двигун автомобіля через відсутність ключів від запалювання автомобіля вирішили незаконно ним заволодіти шляхом буксирування. Шляхом вмикання коробки передач автомобіля в положення «нейтральної» передачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали можливість для транспортування автомобіля шляхом буксирування.

Реалізуючи сої злочинні наміри ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля марки «Рено» р.н. НОМЕР_1 , з метою керування транспортним засобом під час буксирування, а ОСОБА_7 в свою чергу з метою допомоги у буксируванні автомобіля став з правої сторони автомобіля біля передніх пасажирських дверей, внаслідок чого почали буксирувати автомобіль марки «Рено» р.н. НОМЕР_1 по вул. Сєрова у м. Києві, внаслідок чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , незаконно, за попередньою змовою групою осіб, заволоділи автомобілем марки «Рено» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та в подальшому були затримані працівниками поліції.

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.289 КК України.

28 грудня 2017 року о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України під час вчинення кримінального правопорушення.

28 грудня 2017 2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, протоколами огляду місця події, в ході яких було вилучено речові докази.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити вважав, що воно є обґрунтованим та є всі підстави для його задоволення. Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, посилаючись на те, що останній має постійне місце проживання, та не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Потерпілий в судовому засіданні показав, що підозрюваний ОСОБА_6 повністю відшкодував завдану йому шкоду та вибачився перед ним, а тому просив обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як у самому клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до ОСОБА_6 .

Зокрема, як встановлено в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_6 , проживає адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку що до підозрюваного ОСОБА_6 , може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, який забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0017215 від 28.12.2017 року, підозрюваному у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Встановити строк тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом не більше 60 днів до 25 лютого 2018 року.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

-в період часу з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин не залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Органу внутрішніх справ негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: