Справа № 715/1605/17
Провадження № 1-кп/715/108/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2017 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
Судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
1. 10.06.1999 року Глибоцьким районним судом за вчинення, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 140 ч.2, ст. 46 КК України (в редакції 1960 року) з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік з конфіскацією майна з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
2. 06.09.2000 року Шевченківським районним судом Чернівецької області м. Чернівці за ст. 140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 місяців з конфіскацією майна;
3. 24.05.2002 року Глибоцьким районним судом за ст.ст. 185 ч.3, 304, 70 КК України з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
4. 08.06.2005 року Глибоцьким районним судом за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки і 6 місяців;
5. 18.05.2009 року Глибоцьким районним судом за ст. 185 ч.2 КК України з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;
6. 13.11.2013 року Глибоцьким районним судом за ст. 185 ч.2 КК України з призначенням покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців;
7. 04.06.2015 року Глибоцьким районним судом за ст. 185 ч.2 КК України з призначенням покаранням у виді позбавлення волі на строк 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна гр. ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна за кваліфікуючою ознакою - крадіжка, вчинена повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, і в своїх показах підтвердив обставини скоєння злочину, які викладені в обвинувальному акті. Вказав на те, що злочин вчинив у зв`язку з тим, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, викрадені речі повернув потерпілій, розкаюється у вчиненому та просив призначити йому покарання у виді арешту.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась проте вона подала суду заяву, згідно якої вказала, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має, оскільки останній відшкодував їй завдану шкоду та вони примирилися.
Прокурор в судовому засіданні підтримав пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення, вказав, що на досудовому слідстві зібрано достатньо доказів які підтверджують висунуте обвинувачення, надав їх суду та просив призначити обвинуваченому міру покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
З огляду на позицію обвинуваченого та прокурора, за їх згодою згідно ч.3 ст.349 КПК України, судом було визнано недоцільно дослідження всіх доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджуються його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не має, а тому суд, згідно вимог ч.2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів і характеризуючих даних обвинуваченого ОСОБА_4 які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині, крім повного визнання ним своєї вини також доведена дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 28.07.2017 року від ОСОБА_5 ;
- протоколом огляду місця події від 28.07.2017 року та фото таблиці ілюстрацій до нього, а саме місця скоєння злочину;
- протоколами добровільної видачі від 28.07.2017 року та від 11.08.2017 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 від 17.08.2017 року.
Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України доведена у повному обсязі. Вищенаведені докази, надані стороною обвинувачення, не викликають сумнівів у суду, з них встановлено фактичні обставини події, вони є належними, достовірними та допустимими, зібрані відповідно до вимог чинного законодавства, з якими обвинувачений повністю погодився.
З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає визнання ним своєї вини, щире каяття та сприяння у розкритті злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину ОСОБА_4 вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Суд виключає з обвинувачення ОСОБА_4 обтяжуючи обставини як повторність, оскільки, повторність є кваліфікуючою ознакою вчиненого злочину, а також суд виключає як обтяжуючу обставину - вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки, в даному випадку об`єктом злочину є матеріальні цінності потерпілої, яка є особою похилого віку, при цьому сама потерпіла, її життя та здоров`я не є об`єктом злочину.
Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він скоїв злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, відсутність претензій з боку потерпілої. При цьому суд також враховує, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, не став на шлях виправлення, а вчинив новий злочин.
За наявності цих даних, суд вважає, що в даному випадку досягнення мети покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без його ізоляції від суспільства. Суд вважає, що в даному випадку саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Підстав для призначення покарання із застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.
Цивільного позову по справі заявлено не було.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому міру покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду і строк відбування покарання обчислювати з 28 вересня 2017 року, тобто з часу взяття його під варту.
Речові докази по справі: хрест та ікону «св. Миколая Чудотворця» залишити у власності потерпілої ОСОБА_5 .
Копія вироку суду негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Суддя: ОСОБА_1