Єдиний унікальний номер 725/3946/17
Номер провадження 1-кп/725/222/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2017 року. м.Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням № 0000112 від 06.09.2017 року за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Заставна Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні якого перебуває двоє малолітніх дітей, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12 жовтня 2016 року ОСОБА_4 із ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув до військової частини польова - пошта НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 12.10.2016 року №202 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та призначений на посаду водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини польова - пошта НОМЕР_1 .

Положенням ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Положеннями статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Статтями 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовим статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до статті 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статуту) військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників) виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Крім того, статті 131, 216 Статуту передбачають, що військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Згідно положення ст. 1 Закону України «Про оборону України» встановлено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року оголошено часткову мобілізація у тому числі в Чернівецькій області, що є підтвердженням особливого періоду, крім воєнного стану, на момент вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, по теперішній час.

Поряд із цим, 17 липня 2017 року близько 08 год. 00 хв. солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 маючи на меті ухилитися від проходження військової служби, умисно, самовільно, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, залишив територію військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де проводить час на власний розсуд.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 11, 16, 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 17 липня 2017 року близько 08 год. 00 хв. маючи на меті ухилитися від проходження військової служби, умисно, самовільно, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, залишив територію військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_1 ), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де проводить час на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України визнав повністю. Підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті. Крім того, просив суворо не карати.

Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України йому зрозумілий.

За згодою учасників судового засідання розгляд цього кримінального провадження відбувається без виклику свідків, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченого, відповідно до яких: ОСОБА_4 раніше не судимий, по місцю проживання та місцю служби характеризується позитивно. Має на утриманні неповнолітніх дітей. Приймав участь у проведенні антитерористичної операції. Не перебуває на наркологічному та психіатричному обліках.

Таким чином, проаналізувавши показання обвинуваченого і досліджені матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні наведеного вище кримінального правопорушення доведена повністю. Його дії за ст. 408 ч. 3 КК України кваліфіковано вірно, оскільки він скоїв дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має на утриманні неповнолітніх дітей, суд визнає, як обставини, що відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 66 КК України пом`якшують його покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не виявлено.

При цьому також враховується, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, даючи оцінку діям обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, позитивну характеристику з місця проживання, відсутність попередньої судимості, що підтверджено наявними у провадженні документами вирішуючи питання про призначення покарання, виходячи із загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і до нього можливо застосувати норми статей 75, 76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Речових доказів і судових витрат у справі не має.

На підставі наведеного, керуючись ст. 371, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і, відповідно до ст. 76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: не буде виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; буде повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання і буде періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для відповідної реєстрації.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб після його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області, а обвинуваченим - в такому ж порядку з часу отримання копії вироку.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1