Номер провадження: 11-кп/785/1093/17
Номер справи місцевого суду: 505/1031/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.07.2017 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком суду:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Берізки, Чечельницького району, Вінницької області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, до арешту проживаючий АДРЕСА_1 , зареєстрований: в АДРЕСА_2 , військовозобов`язаний, раніше судимий:

- 20.12.2011 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання, з іспитовим строком на 1 (один) рік;

- 13.09.2012 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України, згідно ст.71 КК України, остаточно призначене покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Звільнений 20.05.2016 року згідно ухвали Малиновського райсуду м. Одеси від 23.02.2016 року;

- 16.05.2017 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, згідно ст.70 КК України, остаточно призначене покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі;
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі. Згідно ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_8 призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2017 року більш суворим покаранням за цим вироком, зараховано покарання відбуте частково за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2017 року, та остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року), обвинуваченому ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення в період судового розгляду з 08.06.2017 року по 21.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Термін відбування покарання обчислюється з 08.06.2017 року. Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченому у виді тримання під вартою - залишена без змін до набрання вироку законної сили,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Котовськ, Одеської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, працюючий по найму, зареєстрований: в АДРЕСА_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий:

- 03.10.2002 року Котовським міським судом, Одеської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік;

- 13.01.2004 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано 6 (шість) місяців позбавлення волі не відбутого покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2002 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Звільнений 10.03.2007 року згідно постанови Ширяєвського райсуду, Одеської області на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 17 днів;

- 09.12.2016 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком обвинуваченому приєднано частково невідбуте покарання за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2016 року, та остаточно призначено покарання у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Вироком суду обвинуваченому до набрання вироку законної сили обрана міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Строк відбуття покарання обчислюється з 12.07.2017 року.

Вироком суду також засуджений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якого вирок суду не оскаржується.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Вироком задоволений цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 та з обвинувачених в солідарному порядку стягнута матеріальна шкода в сумі 4066 (чотири тисячі шістдесят шість) грн. та моральна шкода в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн.

Згідно оскаржуваного вироку районного суду обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винними та засуджено за те, що вони, 09 квітня 2017 року, в після обідній час обвинувачений ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особою відносно якої ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.06.2017 року оголошено розшук та матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_5 , вирішили викрасти майно, що належить ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особою відносно якої ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.06.2017 року оголошено розшук та матеріали виділені в окреме провадження, того ж дня, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що їх дії залишаться непоміченими для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу через дверний пройом проник до гаражного приміщення, розташованого по АДРЕСА_6 , звідки таємно викрали дві металеві шафи для зберігання одягу, довжиною 1 метр 90 сантиметрів, шириною 90 сантиметрів, вартість якої згідно висновку товарознавчого дослідження №11042017-3 від 11.04.2017 року становить 1805 гривень 00 копійок за одну одиницю, та саморобний металевий контейнер для перевозки овочів довжиною 1 метр, шириною 80 сантиметрів глибиною 80 сантиметрів, вартість якого згідно висновку товарознавчого дослідження №11042017-2 від 11.04.2017 р. становить 456 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму 4066 гривень 00 копійок.
Після цього, обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 4066 гривень 00 копійок.
Крім того, ОСОБА_8 будучи засудженим Котовським міськрайонним судом Одеської області 13.09.2012 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі та 20.05.2016 року звільнений з місць позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 в листопаді 2016 року, більш точної дати в ході судового слідства встановити не надалося можливим, у вечірній час, перебуваючи на АДРЕСА_2 , вирішив викрасти майно, що належить ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 в кінці листопада 2016 року, у вечірній час, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що його дії залишаться непоміченими для сторонніх осіб, шляхом зриву навісного замка проник до літньої кухні, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав телевізор марки «ЕЛЕКТРОНІКА 400 Д» чорного кольору, бувшого у використанні, вартість якого згідно висновку товарознавчого дослідження № 06122016-4 від 07.02.2017 складає 297 гривень 00 копійок, алюмінієві сковорідки в кількості 2 одиниць, вартість яких згідно довідки, наданої ФОП « ОСОБА_13 » (суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа, код ЄРДПОУ № НОМЕР_1 ) становить 180 гривень 00 копійок за одну одиницю, загальною вартістю 360 гривень, алюмінієві казани об`ємом 6 л в кількості 2 одиниць, вартість яких згідно довідки наданої ФОП « ОСОБА_13 » (суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа код ЄДРПОУ № НОМЕР_1 ) складає 200 гривень 00 копійок за одну одиницю, загальною вартістю 400 гривень 00 копійок, сокири з дерев`яним держаком в кількості 3 одиниць, вартість яких згідно довідки наданої ФОП « ОСОБА_13 » суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа код ЄРДПОУ № НОМЕР_1 ) становить 160 гривень 00 копійок за одну одиницю, загальною вартістю 480 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму 1537 гривень 00 копійок.
Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 1537гривень 00 копійок.
На вирок районного суду подані апеляційні скарги, в яких:

- обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікацію вчиненого та доведеність вини просив вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання, посилаючись на те, що має позитивну характеристику, щиросердно розкаявся у скоєному, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей;

- обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи кваліфікацію вчиненого та доведеність вини просив призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, посилаючись на те, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, під час досудового слідства та судового розгляду визнав себе винним, частково відшкодував матеріальну шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та їх захисника, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченим; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених: ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 3 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до іншого приміщення; та ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторна, за попередньою змовою групою осіб; за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Ці обставини сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Вирок відносно ОСОБА_14 в апеляційному порядку не оскаржений.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про невірне застосування районним судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, є безпідставними з огляду на таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, та прийшов до вірного висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Суд врахував тяжкість скоєного, суспільну небезпеку і характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та данні, які характеризують обвинуваченого, пом`якшуючи покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження не містять документів на підтвердження цих обставин, та обвинуваченим та його захисником апеляційному суду надані не були.

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Крім того, на законних підставах суд першої інстанції врахувавши те, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2017 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, при призначенні покарання застосував положення ч.4 ст.70 КК України.
З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі, а тому підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України апеляційний суд не вбачає.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_9 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та скоїв злочин в період іспитового строку, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, та прийшов до вірного висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Суд врахував тяжкість скоєного, суспільну небезпеку і характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та данні, які характеризують обвинуваченого, пом`якшуючи покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, частково підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема до справи долучена копія свідоцтва про народження, відповідно до якої він є батьком неповнолітньої ОСОБА_15 , 2011 року народження, але ці обставини не є тими підставами, які суттєво можуть пом`якшити призначене покарання (т.2, а.с.7).

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - в разі скоєння особою під час іспитового строку нового злочину, суди повинні розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. В таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з іспитовим строком неприпустиме.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 скоїв інкримінований йому злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, в період іспитового строку за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2016 року, яким він був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, п. 1, 2 ст. 76 КК України з іспитовим строком 1 рік, то районний суд вірно застосував ст.71 КК України.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі, а тому підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України апеляційний суд не вбачає.

За таких умов апеляційні скарги обвинувачених щодо пом`якшення призначеного їм покарання задоволенню не підлягають.

Разом з цим, відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржуваним вироком районного суду питання щодо обчислення строку відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вирішено без врахування положень ст. 58 Конституції України, ч. 1 ст. 5, ч.5 ст.72 КК України, а тому враховуючи положення ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд апеляційної інстанції, у рахуванням положень ч.2 ст.404 КПК України, вважає можливим розглянути питання щодо необхідності застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
В силу положень ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваного вироку суду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою з 08.06.2017 року. Вирок щодо обвинуваченого ухвалений 12.07.2017 року, але строк попереднього ув`язнення судом визначений невірно, а саме до 21.06.2017 року. Частина 5 статті 72 КК України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, передбачає зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи положення ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 , в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення тримання під вартою, як запобіжного заходу обраного під час судового розгляду справи до набрання чинності вироку, винесеного щодо нього, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, тобто з 08.06.2017 року по 17.10.2017 року.
З аналогічних підстав підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , строк його попереднього ув`язнення з дня взяття під варту за вироком суду до набрання вироком чинності, тобто з 12.07.2017 року по 17.10.2017 року.
У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити його.
Відповідно до ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.
Згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає за необхідне оскаржуваний вирок суду змінити в частині зарахування обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку попереднього ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.07.2017 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 змінити в частині зарахування обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати ОСОБА_8 , в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою, як запобіжного заходу, в період з 08 червня 2017 року по 17.10.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати ОСОБА_9 , в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою, як запобіжного заходу, в період 12.07.2017 року по 17.10.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії даної ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4