н/п 1-кс/640/7957/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
підозрюваного - ОСОБА_4
03.10.2017 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , у якому слідчий просить накласти арешт на мобільний телефон ZTE смартфон у корпусі чорного кольору imei1 № НОМЕР_1 , imei2 № НОМЕР_2 з двома сім-картками оператора мобільного зв`язку MegaFon та Beeline, та мобільний телефон Dexp у корпусі чорного кольору imei1 № НОМЕР_3 , imei2 № НОМЕР_4 з однією сім-карткою оператора мобільного зв`язкуBeeline_Kyivstar, що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити місцем зберігання арештованого майна КЗРД СУ ГУНП в Харківській області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 год. 10 хв. 03.10.2017 року на відстані 20 метрів від державного кордону України в районі інформаційного показника № 1020 на напрямку Сонцівка (Російська Федерація) Борисівка (Україна), виявлено та затримано співробітниками Прикордонної служби України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діючи за попередньою змовою та у групі з невстановленим у ході досудового розслідування особами, незаконно переправив з території Російської Федерації на територію України в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Тран Си Нанг, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному переправленні особи через державний кордон України, вчинений щодо декілька осіб, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
02.10.2017 у ході огляду місця події у ОСОБА_4 вилучені два мобільні телефони: мобільний телефон ZTE смартфон у корпусі чорного кольору imei1 № НОМЕР_1 , imei2 № НОМЕР_2 з двома сім-картками оператора мобільного зв`язку MegaFon та Beeline, та мобільний телефон Dexp у корпусі чорного кольору imei1 № НОМЕР_3 , imei2 № НОМЕР_4 з однією сім-карткою оператора мобільного зв`язку Beeline_Kyivstar. Дані мобільні телефони ОСОБА_4 використовував у своїй протиправній діяльності, направленій на незаконне переправлення осіб через державний кордон України. Вказані телефони визнані речовими доказами.
Посилаючись на ст.170 КПК України, слідчий вказав, що є підстави вважати, що вилучене майно з наведених нижче підстав. Вилучені під час огляду мобільні телефони з sim-картками, орган досудового розслідування вважає речовими доказами у кримінальному провадженні, які використовувались ОСОБА_4 у ході вчинення кримінального правопорушення.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_4 проти арешту майна не заперечував.
02.10.2017 під час огляду місця події були вилучені вищевказані мобільні телефони з сім картками, що підтверджується протоколом огляду місця події від 02.10.2017.
03.10.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця події 02.10.2017, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 02.10.2017, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на мобільний телефон ZTE смартфон у корпусі чорного кольору imei1 № НОМЕР_1 , imei2 № НОМЕР_2 з двома сім-картками оператора мобільного зв`язку MegaFon та Beeline, та мобільний телефон Dexp у корпусі чорного кольору imei1 № НОМЕР_3 , imei2 № НОМЕР_4 з однією сім-карткою оператора мобільного зв`язку Beeline_Kyivstar, що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ГУ НП в Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1