Провадження № 11-кп/792/608/17
Справа № 686/8213/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу процесуального прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 08 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 08 серпня 2017 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовування з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов прокурора задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 до Хмельницького обласного бюджету витрати на лікування потерпілої ОСОБА_8 в сумі 5926 грн. 80 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 4329 грн. 72 коп.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду, 25.10.2016 року біля 04 год. 50 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ZAZ DAWOO Sens» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кам`янецькій в м. Хмельницькому в напрямку від вул. Гагаріна до вул. Героїв Майдану, здійснюючи по смузі зустрічного руху об`їзд спеціального вантажного транспортного засобу «МАZ 5433702» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв попереду в попутному напрямку в його смузі руху, в порушення п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України відволікся на цей транспортний засіб та, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на вул. Кам`янецькій неподалік будинку №72, на якому перебувала пішохід ОСОБА_8 , в порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України не зменшив швидкість руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, не надав переваги в русі цьому пішоходу, яка перетинала проїзну частину вулиці Кам`янецької по вказаному нерегульованому пішохідному переходу з ліва на право по ходу руху автомобіля, та скоїв на неї наїзд.
Внаслідок цього пішохід ОСОБА_8 отримала тілесне ушкодження у вигляді :
- рани язика та нижньої губи, крововиливів м`яких тканин нижньої повіки лівого ока, садна шкіри лівої скроні, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- садна шкіри правого колінного суглобу, закритого перелому проксимального кінця малогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я;
- закритого перелому тіла лівої лопатки зі зміщенням уламків, закритих переломів обох половин грудної клітки зі зміщенням уламків, пошкодженням тканини лівої легені з накопиченням в лівій плевральній порожнині повітря та близько 700 мл крові, з накопиченням повітря підшкірно в проекції лівої половини грудної клітки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент спричинення (без надання медичної допомоги за звичай закінчуються чи можуть закінчитись смертю людини).
Допущені водієм ОСОБА_7 порушення правил безпеки дорожнього руху, що передбачені п.п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, на переконання місцевого суду, знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що стались.
Не погоджуючись з вироком суду, в частині призначеного покарання, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки.
В решті вирок суду залишити без змін.
Свої вимоги аргументує неправильним застосуванням судом положень закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що мотивувальна частина вироку суду не містить достатнє обґрунтування доцільності не призначати обвинуваченому додаткового покарання, з огляду на грубе порушення ОСОБА_7 ПДР та тяжких наслідків, які настали внаслідок неправомірних дій обвинуваченого.
Акцентує увагу, що обвинувачений не сплатив витрати, які понесла медична установа на лікування потерпілої.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у п.п. 20, 21 постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Враховуючи, що ОСОБА_7 є інвалідом 3 групи, єдиним годувальником в сім`ї, джерелом його доходу являється діяльність, пов`язана з керуванням транспортними засобами, а також позицію потерпілої в судовому засіданні, яка просила не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, суд першої інстанції обґрунтовано не призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Колегія суддів, з огляду на конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 , мотиви допущених останнім порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення винного до своєї протиправної поведінки та її наслідків, також не вбачає підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є неумисним, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував заподіяні потерпілій збитки, остання жодних претензій до нього немає та просила його не карати взагалі, позитивно характеризується, є інвалідом 3 групи, має на утриманні новонароджену дитину, керував транспортним засобом, не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будь-які обтяжуючі покарання обставини відсутні.

Відшкодував в повному обсязі обвинувачений і витрати, які понесла медична установа на лікування потерпілої в розмірі 5926 грн. 80 коп., чим спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині.
Таким чином, підстав для скасування вироку суду щодо ОСОБА_7 за м`якістю призначеного покарання, при перевірці справи в апеляційному порядку колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне рішення місцевого суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 08 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2