н/п 1-кп/490/607/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.10.1983 року Центральним районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.17, ч.3 ст.140 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі;
- 20.12.1990 Красноперекопським районним судом АР Крим за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.81 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 05.07.1996 Вознесенським районним судом Миколаївської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.215-3 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 05.05.1999 року Заводським районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.17, ч.1 ст.81 КК України (в ред. 1960 року) до 9 місяців виправних робіт з відрахуванням 15% в дохід держави;
- 16.07.2007 року Центральним районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінальних правопорушеннь передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 26.09.2008 року Центральним районним судом м.Миколаєва за вчинення кримінальних правопорушеннь передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі,
який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7 ВСТАНОВИВ:
10 лютого 2016 року приблизно о 18-00 год., ОСОБА_3 , проходячи біля будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи злочинний умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, підійшов до паркану, переліз через нього на територію подвір`я вказаного будинку, та незаконно проник до будівлі господарського призначення, що належить потерпілій ОСОБА_8 , де був затриманий потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_9 ..
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, не визнав та повідомив, що за вказаною адресою мешкає його хрещена мати, яку він у лютому 2016 року прийшов навідати. Оскільки хвіртка була зачинена, він вирішив перелізти через паркан. Проте, у дворі виявилась собака, яка почала гавкати на нього, і він, щоб сховатись від неї, забіг до сараю, двері якого були незамкнені. Через деякий час хтось відкрив двері, як потім з`ясувалось, то були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які закрили його у сараї та викликали поліцію.
Зважаючи на позицію обвинуваченого, його вина у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами, дослідженими судом.
Потерпіла ОСОБА_8 показала суду, що 10.02.2016 року їй зателефонувала сусідка та повідомила, що через паркан до будинку АДРЕСА_2 , де проживає її мати та бабуся, перелазить невідомий чоловік. Так як вона мешкає неподалік, відразу з чоловіком - ОСОБА_10 прибула до будинку АДРЕСА_3 . У дворі нікого не було, але сліди взуття на снігу, вели до сараю. Відкривши сарай, вона побачила там чоловіка, яким виявився ОСОБА_3 , так як було темно неможливо сказати, що саме робив у сараї останній. Вони закрили двері та викликали поліцію. Також потерпіла ОСОБА_8 вказала, що ОСОБА_3 ніколи не приходив до її матері, не відвідував останню, не підтримував з нею спілкування, ні до цього епізоду, ні після цього. Що стосується собаки, то вони купили собаку саме після цього випадку проникнення до сараю, до того собаки у них не було.
Свідок ОСОБА_9 дав покази, аналогічні показам потерпілої ОСОБА_8 .
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала суду, що вона є сусідкою потерпілої ОСОБА_8 . Вказана подія сталась у лютому 2016 року. Повертаючись додому, вона побачила, як невідомий їй чоловік перелазив через паркан до будинку її сусідки. Зайшовши до свого будинку, вона зателефонувала сусідці та розповіла про це. Окрім цього свідок вказала, що собаки у домоволодінні не було, вона з`явилась після цього випадку проникнення до сараю.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.02.2016 року, ОСОБА_5 повідомила, що 10.02.2016 року близько 18-00 год. до сараю домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , проникла невстановлена особа.
При огляді місця події 10.02.2016 року - території домоволодіння АДРЕСА_2 оглянуто сарай, що знаходиться на території вказаного домоволодіння, встановлено, що сарай має 2 дверей, на одних дверях знаходиться засов та навісний замок, а на інших засов. На момент огляду другі двері сараю були відкриті.
Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.05.2016 року, потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 впізнали по фотографії ОСОБА_3 , як особу, що проникла у їх сарай, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 10.02.2016 року.
На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.
До доводів обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв неправомірних дій щодо проникнення до сараю потерпілої ОСОБА_8 , суд ставиться критично, вважає їх недостовірними і до уваги при ухваленні вироку не бере. Його доводи спростовуються показаннями потерпілої та свідків, зокрема? щодо відсутності собаки на подвір`ї на момент проникнення до сараю ОСОБА_3 .
При цьому суд вважає показання потерпілої та свідків більш достовірними, ніж показання обвинуваченого, оскільки судом не встановлено підстав для обмови ними обвинуваченого, їх покази є послідовними та узгоджуються між собою.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, його особу, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено, обставин, що обтяжує покарання не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України, покарання, передбачене санкцією статті, у вигляді обмеження волі, яке суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов ОСОБА_6 підлягає залишенню без розгляду на підставі ч.3 ст. 129 КПК України.
Речові докази по справі : культиватор марки "Хонда", переданий під зберігальну розписку ОСОБА_5 - вважати таким, що переданий за приналежністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 років обмеження волі.
На підставі ч.1, та ч.5 ст. 72 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення), у строк відбування покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення у період з 24 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року включно, зарахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 4 дні обмеження волі.
На підставі ч.1 та ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону від 18.05.2017 року), у строк відбування покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення у період з 21 червня 2017 року по 29 листопада 2017 року включно, зарахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні обмеження волі та вважати його таким, що відбув призначене покарання.
Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Речові докази по справі : культиватор марки "Хонда", переданий під зберігальну розписку ОСОБА_5 - вважати таким, що переданий за приналежністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1