Ухвала
Іменем України
29 січня 2018 р.

м. Київ
справа №336/1354/16-к
провадження № 51-713 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 28 вересня 2017 року щодо виправданих

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
встановив:
вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2017 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
виправдано по обвинуваченню у скоєнні злочинів передбачених частиною 2

статті 369-2, частиною 3 статті 368 КК України, у зв`язку з недоведеністю його винуватості.

та
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 ,
виправдано по обвинуваченню у скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, у зв`язку з недоведеністю його винуватості.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 вересня 2017 року вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2017 року щодо виправданих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишений без зміни.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 3 статті 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Так, ухвалою Верховного Суду від 03 січня 2018 року касаційну скаргу прокурора залишено без руху з наданням йому п`ятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.
При цьому, йому роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК України, відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК України.
Однак, прокурор вказаних вимог кримінального процесуального закону повторно не дотримався, оскільки не врахував вказівок суду касаційної інстанції.
Зокрема, прокурор подає касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду, про що зазначає у її вступній частині, тоді як ставить вимогу про скасування і вироку суду першої інстанції.
Разом з цим, на обґрунтування вимог щодо скасування вироку і ухвали, вказує на те, що виключно суд апеляційної інстанції не оцінив, не перевірив та не проаналізував докази у кримінальному провадженні. Водночас, як слідує з копії ухвали апеляційного суду, прокурор під час апеляційного розгляду відмовився від повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні.
В той час, як у касаційній скарзі прокурор не описує в чому полягає та з яких підстав неправильно застосовано кримінальний процесуальний закон та закон України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції.
Крім того, прокурор не зазначає і доводів апеляційної скарги, які, на його думку, безпідставно відхилив, не оцінив, тощо, суд апеляційної інстанції.
Вказане перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження судових рішень та за наслідками розгляду касаційної скарги ухвалити остаточне рішення у кримінальному провадженні.
Окрім вказаного, у прохальній частині касаційної скарги прокурор зазначає дати постановлення судових рішень не у відповідності до наданих ним копій.
Отже, прокурор не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, а відтак його касаційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК України, суд
постановив:
повернути касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 28 вересня 2017 року щодо виправданих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3