АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1907/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Категорія: ст. 314 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року у кримінальному провадженні № 0003194 щодо обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_10 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Києві, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судима,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року під час підготовчого судового засідання у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003194відносно

ОСОБА_10 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повернуто прокурору.

Таке рішення суд обґрунтував тим, що пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення є неконкретним, оскільки із формулювання обвинувачення не вбачається вартість кожного викраденого ювелірного виробу, а вказана лише сукупна вартість викраденого, як не зазначено і матеріал, з якого виготовлені викрадені ювелірні вироби. При цьому із реєстру матеріалів досудового розслідування не убачається, що під час досудового розслідування призначалась товарознавча експертиза, а тому встановити вартість конкретного ювелірного виробу, який був викрадений, не виявляється можливим.

Крім того, суд, посилаючись на подану потерпілим позовну заяву, за якою сума завданих матеріальних збитків становить 3 068 223 грн. 50 коп., що є особливо великим розміром і підставою для юридичної кваліфікації діяння за ч. 5 ст. 185 КК України, вважав, що істотні суперечності в обвинуваченні в частині переліку та вартості викраденого майна у разі їх не усунення на стадії складання обвинувального акта можуть призвести до порушення вимог ч. 2 ст. 31 КПК України під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року та направити обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 до Оболонського районного суду м. Києва для проведення підготовчого судового засідання та призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор стверджує, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України. А висновки суду першої інстанції про неконкретність обвинувачення, з посиланням на відсутність в обвинувальному акті вартості кожного викраденого ювелірного виробу, а також з вказівкою про не проведення у кримінальному провадженні товарознавчої експертизи внаслідок чого, як вважав суд, неможливо встановити розмір завданої матеріальної шкоди, переконливо доводять, що суд вдався до оцінки доказів і дослідження фактичних обставин кримінального правопорушення на стадії підготовчого судового засідання, чим істотно порушив вимоги ст. 314 КПК України, отже судове рішення є незаконним та необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, пояснення потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, зокрема ч. 2 ст. 291 КПК України щодо змісту вказаного процесуального документа, в якій регламентовано, що обвинувальний акт повинен містити:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Колегія суддів уважає, що повертаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 прокурору для усунення недоліків, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення прокурором вимог ст. 291 КПК України.

Так, зі змісту обвинувального акта вбачається, що в ньому в повному обсязі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті Закону про кримінальну відповідальність, а також наведене формулювання обвинувачення, з урахуванням положень ст. 91 КПК України, тобто викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

До того ж, в обвинувальному акті вказано, що кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_8 завдано майнову шкоду на загальну суму 299 928 грн. 80 коп., що узгоджується з даними в цій частині, наведеними у формулюванні обвинувачення, та викладеною в обвинувальному акті правовою кваліфікацією діяння.

Між тим, указуючи в ухвалі на неконкретність обвинувачення та піддаючи сумніву правильність юридичної кваліфікації діяння, а саме посилаючись на те, що у формулюванні обвинувачення не зазначена конкретна вартість кожного викраденого ювелірного виробу, наведена лише сукупна вартість викраденого майна і за відсутності даних про проведену в провадженні товарознавчу експертизу не виявляється можливим встановити вартість конкретного ювелірного виробу, який був викрадений, водночас в поданому потерпілим цивільному позові сума завданих матеріальних збитків становить 3 068 223 грн. 50 коп., що є особливо великим розміром і підставою для юридичної кваліфікації діяння за ч. 5 ст. 185 КК України, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, фактично вийшов за межі питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, як на це правильно звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі.

Зокрема, за змістом ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України та чи не містить він положення, що суперечать одне одному. В той же час обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта, як і питання, пов`язані з вирішенням цивільного позову, є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_10 вимогам ст. 291 КПК України не відповідає фактичним обставинам провадження та не ґрунтується на вимогах закону, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність у суду першої інстанції законних підстав для повернення цього процесуального документа прокурору є обґрунтованими.

Оскільки під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції колегією суддів не було встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_10 , які б перешкодили призначенню кримінального провадження до розгляду, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003194 відносно ОСОБА_10 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повернуто прокурору скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

___________________ ________________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4