Справа № 737/641/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/243/2018
Категорія - ст. 115 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за контрактом, механіка ремонтного взводу військової частини НОМЕР_1 , одруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Строк покарання визначено рахувати з дня його затримання з 08 лютого 2017 року, зараховано у строк покарання строк тримання під вартою з 08 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 21 520 грн в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди. В іншій частині у задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 100 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у сумі 24 733 грн. 28 коп.

Знято арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2017 року на бушлат, кітель та штани, що належать ОСОБА_6 .

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 січня 2017 року близько 21 години, прямуючи разом з ОСОБА_11 до залізничної станції «Вересоч», знаходячись у лісопосадці, що неподалік пасажирської залізничної станції Київської дирекції Південно-Західної залізниці на лінії «Чернігів-Ніжин», що розташована у Куликівському районі, Чернігівської області, між станціями «ім. Бориса Олійника» (9км) та «Вертіївка» (19км), в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , дістав з рюкзака металеву арматуру, яку носив при собі, та, діючи умисно, наніс ОСОБА_11 вказаною арматурою не менше двох ударів в ділянку обличчя та лівої лобно-тім`яної ділянки голови, від яких останній впав на землю. У подальшому, ОСОБА_11 намагався підвестися на ноги, однак ОСОБА_6 , бажаючи настання смерті ОСОБА_11 , наніс не менше двох ударів каменем, який підібрав із землі, в ділянку потилиці потерпілого.

Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких ОСОБА_11 помер на місці події.

В подальшому ОСОБА_6 , з метою приховування вчиненого ним кримінального правопорушення, перемістив тіло ОСОБА_11 в інше місце вказаної лісополоси, прикидавши тіло гіллям, після чого зник з місця події.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог, викладених в апеляційній скарзі та доповненнях до неї зазначає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки він не вчиняв даного злочину і мотиву у нього не було, зізнатися у вбивстві його змусили працівники поліції шляхом погроз йому та його сім`ї. На досудовому розслідуванні зізнався, оскільки вважав, що до злочину має відношення його дружина, тому він взяв вину на себе. Вважає, що у вбивстві ОСОБА_11 винен ОСОБА_12 , який вимагав у ОСОБА_11 гроші за ноутбук та погрожував. Вказує, що останній плутається у своїх показаннях, а показання його дружини ОСОБА_13 є недопустимими, оскільки на неї було здійснено психологічних тиск. Взагалі вважає, що всі докази, надані прокурором у підтвердження його вини є сфальсифікованими. Його привезли на місце злочину, де показали труп, під тиском змусили зізнатися у вбивстві.

Крім того, вважає, що увесь час перебування його під вартою має бути зарахований йому за правилами ст. 72 КК України із розрахунку день за два, оскільки дані положення закону мають зворотну дію у часі.

Не погоджуючись із поданою апеляційною скаргою, прокурор подав заперечення, в яких просить відмовити у її задоволенні, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, адвоката ОСОБА_8 , який також підтримав позицію свого підзахисного, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Не дивлячись на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_14 який в суді першої інстанції зазначив, що померлий його рідний брат. Останній раз з ним виходив на зв`язок 15 січня 2017 року, з 16 січня 2017 року був недоступний. Телефонували та їздили до військової частини, розшукували ОСОБА_6 .

Аналогічними показаннями потерпілої ОСОБА_9 , які вона давала в районному суді.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в місцевому суді пояснювала, що з обвинуваченим одружилась 15 червня 2010 року. 17 січня 2017 року зранку чоловік поїхав до військової частини до м. Чернігова, ОСОБА_11 залишився у них. О 18 год. 30 хв. приїхав ОСОБА_6 , привіз цигарок та пляшку горілки, яку вони випили. Близько 20 год. 30 хв. чоловік та ОСОБА_11 вийшли на електричку до м. Чернігова, вони з дитиною полягали спати. Близько 23 год. повернувся ОСОБА_6 сказав, що болить шлунок, тому ОСОБА_11 до Чернігова поїхав один, довго сидів курив біля груби. 18 січня 2017 року ОСОБА_6 зранку маршруткою поїхав до госпіталю у м. Чернігів. Телефонував, сказав, що ОСОБА_11 поліз битись, він ударив його палкою по голові, той упав. Наступного дня сказав, що пошуткував, нікого не вбивав. Один раз телефонував зі слідчого ізолятора, просив, щоб вона не говорила, що він розповідав, що убив ОСОБА_11 19 січня 2017 року вона їздила до ОСОБА_6 у госпіталь, пізніше прийшов ОСОБА_12 вони розмовляли на курилці, розмови про переміщення трупа при ній не було.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в у судовому засіданні районного суду підтвердила, що 17 січня 2017 року близько 16, 17 год. уже темніло, до неї приходила ОСОБА_16 з чоловіком, якого представила, як співслужбовця чоловіка, він був у темному одязі, на її погляд не були п`яні. Інна хотіла позичити у неї грошей.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , який в суді першої інстанції показав, що працює таксистом, 14 січня 2017 року близько 21-22 год. через службу 5033 замовили таксі до с. Вересоч. Підвозив дівчину, двох чоловіків та дитину, були випивші, вживали по дорозі пиво. З розмови зрозумів, що вони військовослужбовці, були в цивільному.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який в районному суді показав, що 19 січня 2017 року він був у с. Анисів, телефонував ОСОБА_6 , просив приїхати до нього до госпіталю. Він приїхав близько обіду, вони розмовляли на другому поверсі, дружина ОСОБА_6 прийшла пізніше. ОСОБА_6 розповідав, що ішли удвох із ОСОБА_11 на електричку, він не хотів віддавати гроші за ноутбук, почав погрожувати, ОСОБА_6 якось вирвався, ударив ОСОБА_11 палкою по голові, тіло відтягнув у лісосмугу. У госпіталі ОСОБА_6 просив його переховати тіло, щоб не знайшли залізничники. Він не хотів цього робити, тому говорив ОСОБА_6 , що зайнятий на роботі, не брав трубку. Близько тижня ОСОБА_6 йому телефонував, телефонував також з ізолятора, запитував, чи приходили до нього з прокуратури. З дружиною ОСОБА_6 з приводу вбивства розмови не було.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні місцевого суду зазначив, що разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 винаймали квартиру. ОСОБА_11 за характером був спокійний. Телефонував ОСОБА_11 , бо у нього не було ключів від квартири, той сказав, що буде близько 20 год. у Чернігові, по голосу відчув, що п`яний. До 21 год. 30 хв. ОСОБА_11 не прийшов, він йому зателефонував, телефон уже був вимкнутий. Зранку ОСОБА_6 відкрив квартиру, збирав речі. Зі слів ОСОБА_6 ОСОБА_11 був у квартирі, він виходив по справах, а коли повернувся, ОСОБА_11 уже не було. ОСОБА_6 знав, що шукають ОСОБА_11 і мовчав.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , які він давав в районному суді, показав що проводив супроводження по даній справі за зверненням брата зниклого ОСОБА_11 , встановлювали свідків. Встановили, що ОСОБА_11 перебував у тісних відносинах з ОСОБА_6 , що востаннє потерпілого бачили в с. Вересоч, ходив з дружиною ОСОБА_6 по селу, вживав спиртні напої. ОСОБА_6 пояснюючи, що поліція по селу спілкується з людьми, все вже знає, погодився показати тіло та пояснив, як сталось убивство. Співробітники поліції він, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 приїхали до села, ОСОБА_6 мав показати труп, обшуку не проводили, ночували в автомобілі біля двору. ОСОБА_6 написав заяву про скоєння вбивства, показав де труп, повідомив про обставини вбивства.

Аналогічними показаннями наданими у судовому засіданні місцевого суду свідками ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 .

Показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які вони давали в районному суді, що були понятими при огляді місця події, що ОСОБА_6 у приміщенні службового кабінету Ченігівського ВП ГУПН добровільно розповів, як скоїв убивство потерпілого ОСОБА_11 та погодився показати, де сховав труп. З цією метою учасники слідчої дії поїхали до ст. Вересоч, де метрів 700-800 вліво в лісополосі ОСОБА_6 указав на купу гілля, під яким виявили обмерзлий труп. Обвинувачений ще зазначив, що залишив тіло в іншій позі. У відділі поліції склали документи, їх ознайомили і вони поставили свої підписи.

Показаннями свідка ОСОБА_25 , яка показала суду першої інстанції, що у квітні 2017 року була присутня на слідчому експерименті за участі ОСОБА_12 у військовому шпиталі. Передивлялась відео, після чого поставила підписи у протоколі. Гроші зі слів ОСОБА_12 за ноутбук йому не повернули.

Протоколом огляду місця вчинення кримінального правопорушення від 08 лютого 2017 року, відповідно до якого о 17 год. 40 хв. у ході поблизу залізничної станції Вересоч, неподалік залізничних колій, в лісовому масиві типу лісопосадки, виявлено купу гілля під яким знаходилось тіло чоловіка, без капелюха, в області голови відсутнє волосся та шкіра. На тулубі обмерзлий одяг синього кольору, на ногах джинси синього кольору обмерзлі, взутий в темні ботинки.

Протоколом огляду місця події від 10 лютого 2017 року, в ході якого оглянута ділянка розміром 2х2,5 м, розташована неподалік залізничної колії на відстані близько 400 м від залізничної станції "Вересоч" Куликівського району Чернігівської області, що по вул. Привокзальна, 7 в напрямку м. Чернігова, напроти залізобетонних опор контактної мережі № 11 та № 11-А, від них на відстані 30 метрів на снігу на ділянка місцевсті просякнута речовиною бурого кольору схожою на кров. Поруч з цією ділянкою, на відстані 15 м, ростуть чагарники, де з правої сторони маються плями бурого кольору схожі на кров, безпосередньо в чагарниках мається ділянка, просякнута речовиною бурого кольору схожою на кров, неподалік виявлена брудна напівпрозора клейонка та два брудних мішки білого кольору. На момент огляду товщина снігу на ділянці місцевості становила 35 см. В ході огляду місця події на марлевий тампон зі снігу вилучено речовину бурого кольору, схожу на кров.

Висновком судової імунологічної експертизи № 150 від 24 березня 2017 року, відповідно до якого у змиві зі снігу, знайдено кров людини, яка може походити від ОСОБА_6 при наявності джерела зовнішньої кровотечі, даних за присутність у цих слідах крові від потерпілого ОСОБА_11 не отримано.

Протоколом пред`явлення трупа на впізнання від 09 лютого 2017 року в присутності понятих ОСОБА_14 , оглянувши труп, виявлений 08 лютого 2017 року у лісосмузі біля залізничної станції Вересоч, впізнав за зовнішнім виглядом, тілобудовою та татуюванням свого брата ОСОБА_11 ..

Висновком судово медичної експертизи № 132 від 13 квітня 2014 року, відповідно до якого при обстеженні трупа ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження утворились внаслідок ударної дії тупих предметів з обмеженою поверхнею. Тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-черепної травми мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Садно коліна, передпліччя та синець кисті мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження були спричинені на протязі короткого проміжку часу та виникли незадовго до смерті, не менше як від чотирикратної дії тупих предметів (предмета) в ділянку голови. Вищевказані пошкодження могли виникнути від ударів твердим тупим предметом (предметами) з обмеженою поверхнею.

При експертизі трупа не виявлено прижиттєвих тілесних ушкоджень на тулубі. Ушкодження в ділянці голови могли виникнути від не менше як чотирьох травматичних впливів, ушкодження кінцівок виникли не менше як від однієї травматичної дії в кожну анатомічну ділянку (по одному в праве передпліччя, праву кисть, коліно).

Розташування ушкоджень на різних поверхнях голови дозволяє вважати, що під час отримання тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми положення потерпілого та взаєморозташування його з нападником могло змінюватись. Між отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді черепно-мозкової травми та смертю потерпілого існує прямий причинний зв`язок. Смерть ОСОБА_11 настала від внутрішньо¬черепної травми - садна лівої половини обличчя, крововиливи в м`які тканини волосистої частини голови в потиличній та лівій лобно-тім`яній ділянці, багато уламковий перелом кісток склепіння та основи черепа, верхньої щелепи, лівої виличної кістки, крововиливи по внутрішній поверхні твердої мозкової оболонки в лівій лобній та потиличній долях, гістологічні ознаки забою головного мозку не менше як за 10 діб до дослідження трупа та могла настати, в тому числі 17 січня 2017 року.

Показаннями судово медичних експертів ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які в судовому засіданні місцевого суду підтвердили висновки, викладені у експертизі та зазначили, що у ході проведення експертизи виникла необхідність більш детального дослідження голови була проведена декапітація черепа. Травма голови була отримана за життя, довгий час тіло піддавалось дії низьких температур, під час розмерзання відбулись гнилісні процеси. Було декілька переломів черепа в потиличній і лівій лобно тім`яній ділянці, спереду і ззаду. Пошкодження правого ока та м`яких тканин правої частини голови не прижиттєві, а результат дії зубів тварин, ознаки гниття.

Висновком судової імунологічної експертизи № 124 від 28 лютого 2017 року, відповідно до якого кров ОСОБА_6 відноситься до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Висновком судової імунологічної експертизи № 141 від 17 березня 2017 року, відповідно до якого на натільних штанах, які належать потерпілому ОСОБА_11 , знайдено кров людини, походження яких від ОСОБА_6 не виключається при наявності джерела зовнішньої кровотечі, даних за присутність у цих слідах крові від потерпілого ОСОБА_11 не отримано.

Висновками судової імунологічної експертизи № 139, № 140 та 148 від 17 березня та 23 березня 2017 року, відповідно до яких на реглані, футболці та куртці, що належить потерпілому ОСОБА_11 , знайдено кров людини, походження якої не виключається від змішання крові ОСОБА_11 та ОСОБА_28 ..

Висновком судової імунологічної експертизи № 149 від 24 березня 2017 року, відповідно до якого на джинсах, які належать потерпілому ОСОБА_11 , знайдено кров людини, походження якої від ОСОБА_6 не виключається при наявності джерела зовнішньої кровотечі, не виключено походження слідів крові потерпілого ОСОБА_11 ..

Висновком судової імунологічної експертизи № 142 від 16 березня 2017 року, згідно якого на обох кросівках, що належать потерпілому ОСОБА_11 , знайдено кров людини, походження якої від ОСОБА_11 не виключається, даних за присутність у цих слідах крові ОСОБА_6 не отримано.

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 10-1/255 від 09 червня 2017 року, відповідно до якого на зрізах нігтьових пластин з обох рук потерпілого ОСОБА_11 виявлено кров людини та клітини з ядрами., які походять від ОСОБА_11 , походження їх від ОСОБА_6 виключається.

Висновками судової молекулярно-генетичної експертизи № 10-1/315 та 10-1/317 від 23 червня та 26 червня 2017 року, відповідно до якої генетичні ознаки слідів крові на куртці та штанах (джинсах) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 і не збігаються з генетичними ознаками від ОСОБА_6 . Походження зазначених слідів крові від ОСОБА_6 виключається.

Протоколом слідчого експерименту від 13 квітня 2017 року за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого ОСОБА_12 показав місце, де вони зустрілися біля курилки біля приймального відділення військового госпіталю з обвинуваченим, потім піднялись на другий поверх, де в коридорі ОСОБА_6 йому розказав за яких обставин убив ОСОБА_11 через ноутбук, як сховав тіло та просив свідка його переховати, на що той не погоджувався.

Протоколом обшуку від 09 березня 2017 року в господарстві в АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_6 . У ході обшуку виявлено та вилучено рюкзак темно-зеленого кольору "Goldle", у якому рушник білого кольору, пара черевиків жовтого кольору "Таlau" 44 розміру, сім-карта оператора мобільного зв`язку ТОВ "Лайфселл".

Даними репрезентативної до Куликівського району метеостанції Ніжин 17 січня 2017 року, відповідно до яких у період з 20 до 23 години спостерігалась погода без опадів, утворювалась паморозь, сніговий покрив у полі станом на 8 годину залягав суцільним рівномірним шаром середньою висотою 1 см..

Час смерті потерпілого ОСОБА_11 встановлено за показами обвинуваченого на досудовому слідстві, які в повному обсязі узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 , яка вказувала, що потерпілий з обвинуваченим вийшли близько 20 год. 30 хв. на електричку до м. Чернігова з часом відправлення 21 год. 50 хв., що в свою чергу узгоджуються з даними розкладу руху приміських поїздів між станціями, згідно якого поїзд Ніжин Чернігів на станцію Вересоч прибуває о 21 год. 48 хв. відправляється о 21 год. 50 хв.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07 березня 2017 року,відповідно до якого опрацьованими за дорученням слідчого управлінням оперативно технічних засобів ГУНП в Чернігівській області від 04 квітня 2017 року ОСОБА_6 17 січня 2017 року з 20 год. 30 хв. по 00 год. 45 хв. 18 січня 2017 року перебував у Куликівському районі Чернігівської області.

Вищевказані докази в повному обсязі узгоджуються з показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що у обвинуваченого стався конфлікт з потерпілим з приводу повернення ноутбука, сам обвинувачений також не заперечував цього факту, тому суд вважає, що у обвинуваченого був мотив до вбивства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції в повній мірі дав оцінку всім доказам та обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , що він не вчиняв даного злочину і мотиву у нього не було, колегія суддів розцінює, к захисну версію за для уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності.

Посилання, що ОСОБА_6 зізнатися у вбивстві, оскільки його змусили працівники поліції шляхом погроз йому та його сім`ї, на переконання колегії, також є неправдивими.

Так, ОСОБА_6 добровільно вказав місце, де сховав труп потерпілого, при цьому він вільно пересувався, курив, під вартою не був, що підтвердили у судовому засіданні місцевого суду свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Той факт, що він вказав де знаходиться труп, свідчить про те, що він його там і залишив.

Крім того ОСОБА_6 зі скаргами на неправомірні дії працівників поліції у відповідні правоохоронні органи не звертався, тілесних ушкоджень не фіксував.

Вказані обставини були предметом розгляду суду першої інстанції.

Твердження обвинуваченого, що на досудовому розслідуванні зізнався, оскільки вважав, що до злочину має відношення його дружина, тому він взяв вину на себе та вказівка, що у вбивстві ОСОБА_11 винен ОСОБА_12 , колегія також вважає надуманими, безпідставними та такими, як чергова версія сторони захисту задля уникнення відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, вік обвинуваченого, стан здоров`я, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь тяжкості скоєного ним злочину, що належить до особливо тяжких, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив особливо тяжкий злочин, вину у скоєному не визнав, не розкаявся у вчиненому, сховав труп, знаючи що його розшукують, схиляв інших осіб приховати даний злочин, є учасником бойових дій, його відношення до наслідків, який, розуміючи тяжкість своїх дій, не розкаявся, не засудив свою поведінку.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року ОСОБА_6 засуджено до позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з 08 лютого 2017 року.

Зазначеним вище вироком на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (редакція № 838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_6 зараховано у відбуте покарання строк його попереднього ув`язнення з 08 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто по день набрання чинності Закону України № 2046-VІІІ від 18.05.2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».

Вказаним Законом України прийняті зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, відповідно до яких попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Тому твердження обвинуваченого стосовно необхідності зарахування обвинуваченому ОСОБА_6 строк з 20 червня 2017 року по день прийняття остаточного рішення, в порядку вимог ч. 5 ст. 72 КК України є такими, що не заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року, відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою протягом такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4