Єдиний унікальний № 589/512/17
Пров. № 1-кп/590/28/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2017 р Ямпільський районний суд
Сумської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження № 120 162 00 11 000 1753 від 14.12.2016 року відносно неповнолітніх:
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня ДНЗ «Шосткинський центр ПТО», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Клишки Сумської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня 9 класу Клишківської НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,
раніше судимого:
13.10.2015 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.ст.104,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, -
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, суд
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника обвинувачених ОСОБА_8
законних представників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИВ:
14.12.2016 року близько 05-00 год. неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм знайомим, неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшли до автостанції № 2, розташованої по вул.. Горького в м. Шостка, де чекали рейсовий автобус до с. Клишки, Шосткинського р-ну. Перебуваючи на вулиці, поруч з вище вказаною автостанцією, вони помітили ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якої при собі знаходилась господарська сумка на колесах з особистим майном. Деякий час вони перебували разом на території зазначеної автостанції, спілкуючись між собою та спостерігаючи за потерпілою. Після цього, маючи умисел на відкрите, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, ОСОБА_6 вступив у попередню злочинну змову з неповнолітнім ОСОБА_7 з метою відкритого заволодіння майном ОСОБА_12 , а саме запропонував ОСОБА_7 викрасти її майно, на що останній погодився. Після цього, ОСОБА_7 , діючи в інтересах групи та реалізуючи спільний з ОСОБА_6 злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, почав швидко рухатись в бік ОСОБА_11 та підбігши до потерпілої, схопив належну їй господарську сумку на колесах з майном, яка стояла поруч із нею на землі, та почав тікати разом з викраденим майном в бік продовольчого ринку в м. Шостка. В свою чергу неповнолітній ОСОБА_6 побачивши, що ОСОБА_7 тікає з викраденим майном, та почувши крики ОСОБА_11 , почав тікати в напрямку магазина «Ельдорадо» по вул. Чернігівська в м. ІІІостка. Після вчинення вказаних дій, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зустрілись у парку, який розташований за нічним клубом «Орфей» в м. Шостка, де оглянувши сумку, дістали із неї частину найбільш цінного, на їх думку, відкрито викраденого майна потерпілої, а саме, мобільний телефон марки «Nоkіа 101», в корпусі червоного кольору та гаманець із грошима, а решту майна, разом із сумкою залишили в парку на тому ж місці.
Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця події зникли та викраденим майном разом розпорядились на власний розсуд.
В результаті своїх злочинних дій, неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи наступним майном потерпілої ОСОБА_11 :
-грошима в сумі 160,00 грн.;
-мобільним телефоном марки «Nokia 108 DS», в корпусі чорного кольору, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/9- 3/4511е 380,00 грн.;
-мобільним телефон марки «Nokia 101», в корпусі червоного кольору, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/9-
3/4511е - 206,67 грн.;
-господарською сумку на колесах, 2 скляними банками по 2 л кожна, 5 скляними банками ємністю по 1,5 л кожна, трикотажною жіночою футболкою, двома трикотажними штанами, продуктами харчування, гаманцем жіночим із шкірозамінника чорного кольору, двома саморобними в`язаними чохлами від телефонів, сім карткою мобільного оператору зв`язку «МТС», та сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», які не мають для потерпілої матеріальної цінності,
всього на загальну суму 746,67 грн.
Виконуючи вказані дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розуміли їх суспільну небезпечність, усвідомлювали можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажали їх настання.
Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України - відкрите, з корисливих спонукань викрадення чужого майна (грабіж), скоєне за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 746,67 грн.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України - відкрите, з корисливих спонукань викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 746,67 грн.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 186 КК України винним себе визнав частково, а саме підтвердив факт скоєння ним без попередньої змови з ОСОБА_7 у грудні 2016 року відкритого викрадення майна, належного потерпілій ОСОБА_11 , а саме господарської сумки на колесах з майном потерпілої, зазначив, що до скоєного ОСОБА_7 не причетний. З переліком викраденого майна та його вартістю згоден. Цивільний позов визнав частково, вважає, що відшкодуванню потерпілій підлягає 1000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої. Просив суворо не карати.
При цьому ОСОБА_6 детально розповів всі обставини справи, зазначив, що він вирішив купити собі мобільний телефон за гроші, які дав йому батько в сумі 500,00 грн., для цього 13 грудня 2016 року приїхав до м.Шостка разом з ОСОБА_7 , якого попросив допомогти йому вибрати телефон. Цього ж дня вони обішли декілька магазинів та ломбарді, проте підходящого телефону не знайшли, а оскільки на с.Клишки автобусів в цей день не було, вирішили залишитись в м.Шостка до ранку. Для цього вони вирішили піти переночувати до автовокзалу, а вранці поїхати на с.Клишки. О 04:30 наступного дня з автовокзалу вони пішли до автостанції, що знаходиться в м.Шостка по вул.Горького. Десь о 5:00 вони вже були на цій автобусній зупинці. Він запропонував ОСОБА_7 здійснити відкрите викрадення сумки у літньої жінки, яка також перебувала на зупинці. При цьому ОСОБА_7 своєї згоди на це не дав, пояснивши, що він є засудженою особою та перебуває на іспитовому строку. Після цього він пішов в сторону потерпілої, схопив сумку та побіг з нею в сторону нічного клубу Орфей, обіг навколо парку, біля ларьків відкрив сумку, де побачив телефон та гаманець. У парку він побачив ОСОБА_7 , до якого він пішов назустріч, залишивши сумку на землі, забравши телефон та гаманець. Відкрив гаманець, гроші забрав, а гаманець викинув. З телефону також витягнув сім-карту, яку викинув. Потів вони разом пішли до супермаркету АТБ, де купили собі поїсти. Після цього вони пішли до ринку, постояли біля ларька чекаючи на продавця. Коли прийшов продавець, вони в ларьку вибрати мобільний телефон. ОСОБА_7 стояв домовлявся з продавцем з приводу продажу телефону. Придбавши мобільний телефон, вони пішли на автовокзал з метою поїхати додому на рейсовому автобусі Шостка-Клишки, який іде біля 12-00 години. Де і були затримані працівниками поліції.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 186 КК України винним себе не визнав, дав аналогічні показам ОСОБА_6 свідчення. Зазначив, що до інкримінованого йому злочину не причетний, коли він разом з ОСОБА_6 14 грудня 2016 року перебували на автостанції, що знаходиться в м.Шостка по вул.Горького, то ОСОБА_6 запропонував йому здійснити відкрите викрадення сумки у літньої жінки, яка також перебувала на зупинці, на що він своєї згоди не дав. ОСОБА_6 сам пішов в сторону потерпілої, схопив сумку та побіг з нею в сторону нічного клубу Орфей, а він побіг в іншу сторону. У парку він побачив ОСОБА_6 , до якого він пішов назустріч. Сумки він нечепав. Цивільний позов потерпілої не визнав в повному обсязі.
Обвинувачені не змогли пояснити суду, як вони, без засобів зв`язку та не домовляючись між собою, тікаючи з місця вчинення злочину в різні сторони, зустрілися в одному місці - в парку.
Разом із тим, суд, дослідивши надані сторонами процесу докази в їх сукупності, дійшов висновку, що такі показання обвинувачених не відповідають встановленим обставинам справи та суперечать дослідженим у ході судового розгляду справи доказам.
За таких обставин, вказані показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на думку суду, є обраним способом захисту обвинувачених та спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинений злочин.
При цьому, суд вважає, що показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спростовуються дослідженими судом під час судового розгляду справи показаннями потерпілої, свідків, та іншими письмовими доказами в їх сукупності, якими водночас доводиться вина обвинувачених у вчиненні злочину.
Так, потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні дала показання, що 14.12.2016 року близько 05-00 год. ранку вона прийшла до автостанції № 2, розташованої по вул. Горькою в м Шостка, де чекала рейсового автобусу до с. Глазова, Шосткинського р-ну. На автостанції вже перебувало двоє хлопців, які стояли по іншу сторону каси, бавились між собою. Вона стала з іншої сторони білетної каси на зупинці, сумку на колесах поставила рядом з собою та стала чекати на автобус. Один з хлопців проходячи повз неї їй під ноги кинув шуміху. Крім цих хлопців на автостанції більш нікого не було. Потім один з хлопців, який по росту нижчий за іншого, підбіг до неї та вихватив сумку, яка стояла біля неї. Описати, в чому вони були одягнуті, якого кольору був одяг - не може, оскільки було на вулиці темно. Вона в слід крикнула, щоб хлопець залишив сумку, але останній на її крики не реагував, побіг до оптових ларьків, а вона пішла слідом, коли слід від сумки на снігу закінчився, вона повернулась до автостанції та викликала працівників поліції. Зазначила, що хлопець, який проходив повз неї, кинув під ноги шумиху, та відкрито викрав її сумку це одна і та сама людина.
В судовому засіданні, яке відбувалось 30.06.2017 року, потерпілою було доповнено раніше надані в суді покази, вона зазначила, що впізнала того, хто у неї відкрито викрав сумку, вказавши на обвинуваченого ОСОБА_7 . Зазначила, що вона його впізнала по зросту, /як і раніше, вона зазначила, що грабіжник був по росту меншим/, по статурі, за ходою /бігом/, а також за загальними ознаками. Як і раніше, вказати якого кольору був одяг у грабіжника, не змогла, пояснивши, що на вулиці в той час було темно. Також зазначила, що вона підходила до законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 його матері - ОСОБА_9 з приводу того, що грабів вчинив не її син, а ОСОБА_7 , проте ОСОБА_9 відповіла їй, що «так треба». В судовому засіданні, яке відбувалось 30.06.2017 року на запитання суду законний представник ОСОБА_9 стосовно цього факту заперечила, зазначивши, що не пам`ятає цього. Проте вже в судовому засіданні, яке відбувалось 03.08.2017 року законний представник ОСОБА_9 вирішила надати пояснення щодо вказаного факту, підтвердивши, що дійсно до неї підходила потерпіла з приводу того, що грабіж вчинив не її син, а ОСОБА_7 , вона дійсно потерпілій відповіла, що «так треба», проте потерпіла її зрозуміла не вірно, оскільки вона /законний представник/, «не така як всі», пояснивши суду свою відмінність він інших людей релігійними поглядами.
Крім того потерпіла в судовому засіданні зазначила, що підтримує цивільний позов про стягнення з обвинувачених солідарно 5000,00 грн. моральної шкоди в повному обсязі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що після скоєння відносно неї злочину, у неї різко погіршився стан здоров`я, та вона змушена вживати ліки. Якщо обвинувачені відшкодують моральну шкоду в повному обсязі, то вона не буде наполягати на застосування до них реальної міри покарання. Матеріальна шкода їй відшкодована в повному обсязі законним представником ОСОБА_9 .
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суду показав, що він є ФОП, Одного дня взимку 2016 року в ранковий час /точної дати та місяця вже не пам`ятає/, коли він підійшов до себе на роботу до свого кіоску, який знаходиться на продовольчому ринку в м.Шостка, де він здійснює продаж мобільних телефонів, він побачив двох хлопців, раніше йому не знайомих, /в судовому засіданні свідок впізнав даних осіб, зазначив, що вони є обвинуваченими по даному кримінальному провадженню/, які стояли напроти його кіоску під навісом та, як йому здалось, чекали на нього. Зазвичай на роботу він ходить к 9-й годині ранку. Після того, як він відкрив кіоск, хлопці підішли до кіоску та почали на вітрині розглядати сенсорний телефон марки Nomi. В середину кіоску не заходили. Свідок назвав їм вартість цього телефону 600,00 грн. Один із хлопців, той, що ростом по нижче, в спілкуванні із свідком був більш активним. На запитання суду, що свідок має на увазі, свідок пояснив, що саме ОСОБА_14 взяв в руки сенсорний телефон марки Nomi, розглядав його та спілкувався із свідком з приводу продажу цього телефону. На думку свідка, що цей телефон купував для себе саме ОСОБА_14 , а не ОСОБА_15 . Також свідок повідомив, що в якості доплати йому хлопці запропонували дешевий маленький телефон марки Nokia, червоного кольору на дві сім карти та 500,00 грн. Хто саме з хлопців передав йому цей телефон марки Nokia, та в кого він був він не пам`ятає. Свідок зазначив, що сенсорний телефон марки Nomi він передав ОСОБА_16 , а в замін отримав 500 грн. та дешевий телефон марки Nomi, при цьому гроші йому за телефон передавав ОСОБА_17 .
Указані свідчення потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 суд визнає належними доказами вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, оскільки вони узгоджуються між собою та іншими доказами, є логічними та послідовними. Указані особи не перебували у неприязних стосунках з обвинуваченими, тому суд вважає потерпілу та указаного свідка безсторонніми особами. Невеликі розбіжності у показах, на переконання суду, є не суттєвими, пов`язані з індивідуальними здібностями кожної людини до сприйняття та аналізу подій, а також залежать від того, на чому саме була зосереджена увага цих осіб і на особливостях їх пам`яті щодо вибірковості та зберігання інформації. Крім того, суд бере до уваги похилий вік потерпілої, що протиправні дії відносно неї трапились миттєво, їх не можна було передбачити наперед, а також той факт, що з моменту події і до моменту розгляду кримінального провадження в суді минув значний проміжок часу. На переконання суду доведено, що обвинувачені діяли відкрито, спільно та узгоджено між собою. Стороною захисту не надано переконливих доказів, які б спростовували свідчення указаних осіб та дали суду підставу для обґрунтованого сумніву в об`єктивності їх свідчень.
Так, суд ставиться критично до свідчень законних представників обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, кожний окремо, відповідно до положень ч.2 ст.488 КПК України були допитані в судовому засіданні як свідки, та показали, що одяг у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 14.12.2016 року, коли відбулося відкрите заволодіння майном ОСОБА_12 , був світлий, а саме ОСОБА_7 був одягнутий в джинси та куртку блакитного кольору зі світло відбиваючими вставками у виді стрічки на спині, а у ОСОБА_6 , навпаки, одяг був темний (чорного кольору), що, на їх думку, відповідає свідченням потерпілої ОСОБА_11 , які вона давала під час досудового розслідування, а саме те, що у особи, яка здійснила відкрите викрадення її майна одяг був темний. На підставі зазначено, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стверджували, що потерпіла ОСОБА_11 не могла впізнати ОСОБА_7 , як особу, що вчинила відкрите викрадення її майна. Крім того, ОСОБА_11 , на їх думку, не могла впізнати ОСОБА_7 і за його бігом, оскільки вона не могла його бачити, як він біжить.
Згідно ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Згідно ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Указані свідчення законних представників обвинувачених суд не може визнати належними та допустимими доказами, що спростовують вину обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки законні представники є прямо зацікавленими особами в ході та результаті розгляду кримінального провадження. Крім того, не зважаючи на те, що ч.2 ст.488 КПК України і допускає допит законних представників як свідків, вони перебували у залі судового засідання протягом усього судового провадження, а це суперечить вимогам ч.4 ст.352 КПК України, згідно якої кожний свідок допитується окремо; свідки, які ще не дали показань, не мають права перебувати в залі судового засідання під час судового розгляду, що ставить під розумний сумнів їх покази.
В судовому засіданні судом було оглянуто наданий стороною захисту в якості речового доказу - куртку блакитного кольору, верхня частина якої (1/3), капюшон та рукава мають виражений темний колір, в якій, за версією сторони захисту, начебто був одягнути обвинувачений ОСОБА_7 14.12.2016 року. Даним речовим доказом, на переконання суду, не спростовуються покази потерпілої ОСОБА_11 , надані нею в судовому засіданні, оскільки на протязі всього судового розгляду потерпілою було вказано, «що описати, в чому хлопці були одягнуті, якого кольору був одяг вона не може, оскільки було на вулиці темно».
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 суду показала, що вона була присутня в якості психолога при допиті ОСОБА_7 .. На допиті також була присутня бабуся ОСОБА_7 , слідчий, адвокат. При цьому зазначила, що вони довго чекали на адвоката, без адвоката було заповнено лише анкетні данні ОСОБА_7 та інших учасників слідчої дії, а сам допит відбувався за участю адвоката. Під час допиту на підозрюваного ніякого ні фізичного, ні психологічного впливу, тиску застосовано не було. Даючи зізнавальні покази, ОСОБА_7 був дуже засмучений, очі були заплакані. Він весь час повторював, що більше такого робити не буде, щиро розкаювався у вчиненому. Вона пам`ятає, що ОСОБА_7 слідчому під час свого допиту казав, що ОСОБА_6 запропонував йому здійснити відкрите викрадення чужого майна потерпілої, а заме: «забрати господарчу шумку у літньої жінки». При цьому ОСОБА_7 зазначав, що він погодився, вважав, що це шутка. Дослівно зазначив, що це було «по приколу». Також свідок зазначила, що при допиті ОСОБА_6 вона присутня не була, при цьому пояснила, що в її присутності останній відмовився давати будь-які свідчення, про що було складено відповідний протокол, де і стоїть її підпис.
Оцінюючи надані під час судового засідання покази свідка ОСОБА_18 стосовно наданих показів ОСОБА_7 під час досудового розслідування, як доказу з точки зору належності та допустимості, керуючись ч.7 ст. 97 КПК України суд визнає недопустимим доказом показання свідка ОСОБА_18 /як показання з чужих слів/, яка була присутня в якості психолога під час допиту ОСОБА_7 ..
Винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України підтверджується і письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
1) Протоколом огляду місця події від 14.12.2016 року, фототаблицями до протоколу ОМП, разом з додатком до протоколу /а.с. 208-212, т.1/, згідно якого в присутності двох понятих було оглянуто ділянку місцевості, що розташована в парку ім.. Жданого, за адресою: м.Шостка, вул.. Свободи, 18. На оглянутій ділянці місцевості мається сумка-кравчучка в розстебнутому стані, в якій на момент огляду маються одяг, скляні банки для консервації. Крім цього в накладній кишені сумки на момент огляду виявлено в`язаний саморобний чохол сірого кольору, в якому на момент огляду перебував мобільний телефон марки «Nokia RM-944» в пластиковому корпусі чорного кольору. Крім цього в сніговому покритті біля сумки мається пустий в`язаний саморобний чохол для мобільного телефону.
2) Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2016 року та довідки до протоколу впізнання /а.с. 213-215, т.1/ свідок ОСОБА_13 у присутності двох понятих на фотознімку, розташованому під №2 розташованому другим з ліва та третім з справа впізнав особу хлопця, який придбав в нього телефон та віддав в замін інший 14.12.2016 року. ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_6 за формою губ, очей та вух, а також за сукупністю зовнішніх ознак.
3) Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2016 року та довідки до протоколу впізнання /а.с. 216-218, т.1/ свідок ОСОБА_13 у присутності двох понятих на фотознімку, розташованому під №3 розташованому третім з ліва та другим з справа впізнав особу хлопця, який придбав в нього телефон та віддав в замін інший мобільний телефон 14.12.2016 року. ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_7 за формою шиї, губ, очей та сукупності ознак зовнішності.

В судовому засіданні також було досліджено протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.12.2016 року та довідку до протоколу впізнання /а.с. 219-221, т.1/, згідно якого потерпіла ОСОБА_11 на фотознімку, розташованому під №2, розташованому другим з ліва та третім з справа впізнала особу хлопця, який відкрито заволодів її сумкою 14.12.2016 року на автостанції №2 в м.Шостка. Згідно довідки до протоколу впізнання /а.с. 221 т.1/ на фотознімку, розташованому під №2 в протоколі від 26.12.2016 року зображений ОСОБА_6 , на інших фотознімках сторонні особи.
Відносно слідчої дії Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпіла ОСОБА_11 під час судового засіданні зазначила, що вказуючи на фотознімок під № 2 при впізнанні особи, яка відкрито заволоділа її сумкою, вона керувалася своїми припущеннями, і впевненою, що це саме та особа, яка відкрито викрала її сумку, не була про що вона зазначала і слідчому під час проведення слідчої дії.
Отже, беручи до уваги вимоги ч.1 ст.228 КПК України та пояснення потерпілої, думку прокурора, яка під час судового засідання заявила про недопустимість доказу, суд приходить до висновку, що така слідча дія, як пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, була проведена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведений за участі потерпілої ОСОБА_11 26.12.2016 року - є недопустимим доказом в розумінні положень ст.86 КПК України.
Дослідженим судом висновком експерта від 23.12.2016 року №19/119/9-3/4511е з додатком №1 /а.с. 226-229 т.1/ підтверджується розмір спричиненої потерпілій внаслідок вчинення злочину матеріальної шкоди, так: «Ринкова вартість викраденого майна, з урахуванням зносу від експлуатації, станом на 14.12.2016 року, могла становити 586 грн. 67 коп.».
Стосовно наданої для дослідження в судовому засіданні стороною захисту копії протоколу допиту потерпілого від 14.12.2016 року /а.с.272-274, т.1/ суд вважає за необхідне зазначити наступне:
Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність актів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Згідно ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Отже, з огляду на вище викладене, оцінюючи вказаний вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та керуючись ст.85 КПК України копію протоколу допиту потерпілого від 14.12.2016 року суд визнає неналежним доказом.
Захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що його підзахисні повідомили йому, що до них 14.12.2016 року чинився фізичний та психологічний тиск працівниками поліції, тому вони були змушені себе оговорити. З приводу побиття працівниками поліції були 14.01.2017 року /дата підписання заяви/ складені та 17.01.2017 року /дата відправлення/ направлені на ім`я слідчого ОСОБА_19 відповідні заяви /а.с. 152-157, т.1/, адвокатом 23.12.2016 року було подано заяву про залучення експерта та проведення судово-медичної експертизи в порядку ст. 243 КПК України /а.с. 158-159, 161-162 т.1/ для встановлення наявності на тілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, механізму їх спричинення та часу виникнення.
Згідно наданого стороною захисту висновку експерта № 324 від 23.12.2016 року /на рос мові/ «1. У ОСОБА_20 обнаружены болезненная припухлость мягких тканей в затылочной области головы слева, царапина по задней поверхности шеи слева, которые квалифицируются как легкие телесные повреждения. 2. Данные повреждения образовались от действия тупых твердых предметов, о чем свидетельствует их характер. 3. Повреждения могли образоваться в строк, указанный в заявлении, о чем свидетельствует стадия заживления царапины и припухлости мягких тканей.» /а.с. 160 т.1/.
Згідно наданого стороною висновку експерта № 325 від 23.12.2016 року /на рос мові/ «1. У ОСОБА_7 обнаружены болезненная припухлость мягких тканей в затылочной области головы справа, кровоподтек в области левой лопатки, которые квалифицируются как легкие телесные повреждения. 2. Данные повреждения образовались от действия тупых твердых предметов, о чем свидетельствует их характер. 3. Повреждения могли образоваться в строк, указанный в заявлении, о чем свидетельствует цвет кровоподтека, состояние болезненной припухлости мягких тканей.» /а.с. 163 т.1/.
Крім цього, судом були вжиті всі передбачені законом заходи відносно перевірки тверджень захисника обвинувачених, самих обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та їх законних представників: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були допитані в судовому засіданні в якості свідків, про те, що під час слідства до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовувалися недозволені методи ведення слідства, фізичний та психологічний тиск з боку працівників поліції.
Ухвалою суду від 24 травня 2017 року Прокуратурі Сумської області було доручено провести відповідну перевірку по факту застосовування недозволених методів ведення слідства /а.с. 166, т.1, повторне звернення - а.с.26 т.2/.
Згідно наданої на запит суду інформації Шосткинською місцевою прокуратурою за №101-3827 вих.17 від 09.06.2017 року, неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , їх законні представники та захисник про застосування під час досудового розслідування до неповнолітніх незаконних методів слідства, або з будь-якими іншими скаргами в рамках кримінального провадження №0001753 від 14.12.2016 за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, до Шосткинської місцевої прокуратури не звертались /а.с. 200 т.1/.
Згідно показів ОСОБА_18 яка була присутня в якості психолога при допиті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , допитаної в судовому засіданні в якості свідка, вбачається, що допит проводився слідчим за участю законних представників, захисника, психолога. Під час допиту ніякий тиск з боку працівників поліції до ОСОБА_7 не застосовувався. ОСОБА_6 в її присутності, присутності свого законного представника та захисника керуючись ст. 63 Конституції України взагалі відмовився давати будь-які свідчення.
Законні представники обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожний окремо, в судовому засіданні зазначили, що 14.12.2016 року ними були виявлені сліди побиття на тілі неповнолітніх. При цьому, законні представники неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду не змогли зрозуміло пояснити, чому з приводу застосування 14.12.2016 року відносно неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 працівниками поліції фізичного тиску вони з відповідними заявами до Шосткинського міського відділу поліції ГУ НП в Сумській області звернулися не одразу, а через тривалий час, а саме 17.01.2017 року /тобто через місяць/.
Прокуратурою Сумської області розглянуто ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 24.05.2017 року щодо проведення перевірки за заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 24.05.2017 року про застосування до них незаконних методів фізичного впливу працівниками Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області. За результатами її розгляду слідчим відділу прокуратури області 11.08.2017 року внесені відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №40 00377 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України /а.с. 37 т.2/, досудове розслідування на час розгляду справи в суді триває, кінцевого процесуального рішення не прийнято /а.с. 81 , т.2/.
Представник педагогічного колективу ОСОБА_21 - бувший класний керівник ОСОБА_7 , зазначив, що ОСОБА_17 перебуває на профілактичному обліку в школі з приводу випадків порушення дисципліни та пропусків занять без поважних причин. Мати ОСОБА_17 жодного разу не відвідувала батьківські збори, вихованням ОСОБА_17 займається бабуся ОСОБА_10 .
Представник педагогічного колективу ДНЗ «Шосткинський центр ПТО» ОСОБА_22 зазначила, що ОСОБА_6 навчається в даному навчальному закладі. За період навчання виявив себе старанним учнем, навчається у міру своїх можливостей, має оцінки середнього рівня. На зауваження педагогів реагує адекватно. Пропусків занять без поважних причин не має. Бере участь у громадському житті навчального закладу. Мати ОСОБА_23 приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його навчанням.
Представник кримінальної поліції у справах дітей Шосткинського міськрайвідділу ОСОБА_24 суду повідомила, що ОСОБА_6 знаходиться на обліку у секторі кримінальної поліції у справах дітей з 15.03.2017 року як дитина, якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України. До цього моменту в поле зору поліції дитина не потрапляла. До сім`ї ОСОБА_25 з боку органів поліції претензій немає. ОСОБА_7 з 28.05.2015 року знаходиться на обліку за рішенням Шосткинського міськрайонного суду переданий під нагляд бабусі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України. За час перебування на обліку зарекомендував себе як дитина, схильна до брехні. За характеристиками зі школи немає бажання навчатися, допускає пропуски занять без поважних причин. З 29.10.2014 року поставлений на внутрішній контроль учнів схильних до правопорушень. Вихованням займається бабуся, але виховного впливу на поведінку ОСОБА_17 вона не має.
Представник служби у справах дітей Шосткинської райдержадміністрації ОСОБА_26 суду повідомила, що ОСОБА_6 в поле зору служби до цього часу не потрапляв, до сім`ї претензій з боку служби немає. Умови проживання дитини добрі, мати намагається забезпечити дітей всім необхідним, має виховний вплив на дітей. ОСОБА_7 на обліку в службі перебуває з 2015 року. З ним періодично проводиться виховна та профілактична робота. Умови проживання дитини задовільні. Бабуся займається вихованням ОСОБА_17 , мати вихованням дітей не займається.
У відповідності з вимогами ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, суд вважає, що винність неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю доведена та дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України - як відкрите, з корисливих спонукань викрадення чужого майна (грабіж), скоєне за попередньою змовою групою осіб; дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України - відкрите, з корисливих спонукань викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належать згідно ст.12 КК України до тяжкого злочину, позицію потерпілої, особу винних, їх вік та стан здоров`я, ставлення обвинувачених до скоєного, інформацію про соціально-психологічну характеристику обвинувачених з досудової доповіді, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання:
Так, ОСОБА_6 за місцем мешкання та навчання характеризуються позитивно /а.с. 260-262 т.1/, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебувають /а.с. 258, 259 т.1/, до кримінальної відповідальності раніше не притягався /а.с. 256-257 т.1/, згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні /а.с. 116-119/ ОСОБА_6 раніше до адміністративно відповідальності не притягався, раніше не судимий, за інформацією служби у справах дітей Шосткинської РДА на обліку не перебуває, також має позитивну характеристику, ставлення до правопорушення визнає свою вину у скоєнні злочину, щиро розкаюється, завіряє, що подібного більше не скоїть. Пояснити причини свого вчинку не може. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як: середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як: низький. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства /у т.ч. окремих осіб/.
Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 15 травня 2000 року зроблено відповідний запис за №216 /а.с.255 т.1/.
ОСОБА_7 за місцем мешкання та навчання характеризуються посередньо, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 29.08.2012 року з діагнозом: Психічний інфантилізм /а.с. 251-252, 244-246, т.1/,
Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №17 від 16.01.2017 року /а.с. 232-234, т.1/ на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 будь-яким психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_7 будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_7 на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Крім того ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності за ст.185 ч.3 КК України, нове кримінальне правопорушення вчинив протягом іспитового строку /требование а.с. 236, т.1, копія вироку суду а.с. 238-239, т.1, ухвала суду про застосування примусових заходів виховного характеру а.с. 240-241, т.1/.
Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні /а.с. 112-115/ складеної відносно ОСОБА_7 останній раніше до адміністративно відповідальності не притягався, раніше судимий за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки, за інформацією служби у справах дітей Шосткинської РДА Дмитро перебуває на обліку з 28.05.2015 року, з ним спеціалістами служби систематично проводиться профілактична та роз`яснювальна робота. За інформацією Шосткинського відділу поліції, сектору ювенальної превенції з ОСОБА_17 регулярно проводиться індивідуально-профілактична робота. За місцем навчання характеризується посередньо. Ставлення до правопорушення з`ясувати не представилось за можливе, оскільки неповнолітній за викликом органу пробації не з`явився, оскільки перебував у лікарні. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як: середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як: середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства /у т.ч. окремих осіб/.
Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 22.03.2001 року зроблено відповідний актовий запис №3 /а.с.235, т1/.
В якості обставин, що пом`якшують покарання неповнолітнього ОСОБА_6 суд визнає: визнання вини, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого /матеріального/ збитку /розписка а.с. 270 т.1/, та часткове відшкодування моральної шкоди, в якості обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнає: вчинення злочину неповнолітнім, в якості обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Виходячи із засад, передбачених статтею 65 КК України, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим у ст.3 Конвенції ООН про права дитини та враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, осіб обвинувачених та їх ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, при цьому враховуючи вказані обставини, суд вважає, що покарання призначене ОСОБА_6 можливе із застосуванням ст. 104 КК України.
Крім того, по справі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 засуджувався вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2015 за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього обов`язків за ст.76 КК України /а.с. 238-239, т.1/. Новий злочин вчинив під час іспитового строку.
Згідно ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст. 71, 72 КК України.
Отже, враховуючи вищевикладене ОСОБА_7 остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю вироків відповідно до вимог передбачених ст.ст. 71, 72 КК України, а саме шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду.
На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, буде максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітніх, їх вихованні та соціальній реабілітації.
Потерпілою ОСОБА_11 пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку 5 000,00 грн. моральної шкоди, завданої їй внаслідок скоєння злочину /а.с. 53-56/.
Згідно із статтею 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав.
Відповідно до чинного законодавства під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Зокрема моральна шкода може полягати в моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності та інших цивільних прав; у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру правопорушення, глибини та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості /ст.23 ЦК України/.
Згідно роз`яснень, які викладені в п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно /взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром/, покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Крім того, слід зазначити, що неповнолітня особа /у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років/ відповідно до ст.1179 ЦК України відповідає за завдану нею моральну /немайнову/ шкоду самостійно на загальних підставах. В разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею такої шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками /усиновлювачами/ або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Цей їх обов`язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди.
Отже, враховуючи вище викладене, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином в сумі 5000,00 грн., яка виникла з вини обвинувачених та полягає в моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності та інших цивільних прав, а також беручи до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, стан її здоров`я, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також з врахуванням частково відшкодованої шкоди у розмірі 600,00 грн. /розписка потерпілої та квитанції а.с. 267-269 т.1, а.с. 83, 113 т.2/ суд вважає такими, що підлягають до часткового задоволення в сумі 3400,00 грн. та стягнення з обвинувачених в солідарному порядку на користь потерпілої.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави необхідно стягнути витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/4611е від 23.12.2016 року по 131 грн. 94 коп. з кожного /Довідка про витрати а.с. 225 т.1/, а в разі відсутності у неповнолітніх майна, достатнього для сплати витрат за експертизу, стягнення проводити з їх батьків, а в разі їх відсутності - з осіб, на яких покладено обов`язок здійснювати ці функції.
Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На досудовому слідстві запобіжний захід обом підсудним не обирався і суд не вбачає підстав для їх застосування.
Керуючись , ст.ст. 368, 370,374 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі статті 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не обирати.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково, у вигляді 6-ти місяців позбавлення волі, приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2015 року та визначити ОСОБА_27 остаточне покарання - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не обирати.
Строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_27 , рахувати з часу затримання.
Цивільний позов ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно 5000,00 грн. моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_11 3400,00 грн. моральної шкоди.
В разі відсутності у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 коштів чи майна достатнього для відшкодування моральної шкоди стягнення проводити з їх батьків: матері ОСОБА_3 ОСОБА_9 , матері ОСОБА_4 ОСОБА_28 .
При досягненні ОСОБА_29 та ОСОБА_30 повноліття стягнення проводити з них особисто.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/4611е від 23.12.2016 року по 131 грн. 94 коп. з кожного.
В разі відсутності у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 коштів чи майна, достатнього для сплати витрат за експертизу, вказаний обов`язок покласти на їх батьків, матір ОСОБА_3 ОСОБА_9 , матір ОСОБА_4 ОСОБА_28 .
Речові докази: - сумка на колесах синього кольору, телефон Nokia 108 DS imei НОМЕР_3 imei НОМЕР_4 , 2 скляні банки по 2 л кожна, 5 скляних банок по 1,5 л кожна, трикотажна жіноча футболка, двоє трикотажних штанів, продукти харчування, два саморобні в`язані чохли від телефонів, телефон марки Nokia 101 в корпусі червоного кольору, imei НОМЕР_5 imei НОМЕР_6 , що передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 - вважати повернутими власнику;
- телефон з сенсорним екраном, чорного кольору, марки Nomi і503, imei 1: НОМЕР_7 , imei 2 НОМЕР_8 , переданий на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_13 - вважати повернутими власнику;
- гроші в сумі 500,00 грн., купюрами 2 по 200 грн. / № ПА 8453805 та № ЗЄ 7893477/ та 100,00 грн. / № Е 38707785/, що передані на зберігання власнику ОСОБА_6 під розписку - вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження у разі відсутності апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду
Сумської області ОСОБА_1