Провадження №: 1-кп/752/1116/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року м. Київ Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
потерпілому ОСОБА_3 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001112 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого інспектором взводу із забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській обл., майор поліції, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
до Голосіївського районного суду м. Києва надіслано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України з угодою про примирення.
Як видно з формулювання обвинувачення, 21.08.2017 року о 04-00 год. інспектором взводу забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області майором поліції ОСОБА_4 разом з невстановленою органом досудового розслідування особою, перебуваючи на робочій зміні з патрулювання Красноградського району Харківської області знаходячись на автодорозі Красноград - Полтава, на виїзді з села Наталине Красноградського району Харківської області у бік міста Полтава, приблизно о 08-00 год. було зупинино автомобіль марки «Ford focus» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 .
Після зупинки автомобіля, ОСОБА_4 та невстановлена органом досудового розслідування особа провели огляд автомобіля, в якому серед інших речей оглянуто сумку ОСОБА_3 в якій було виявлено речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта від 31.08.2017 року № 11-2/6009 не є наркотичним засобом чи психотропною речовиною, їх аналогом чи прекурсором та печатку ТОВ «Ганекс», після чого ОСОБА_4 та невстановлена органом досудового розслідування особа повідомили ОСОБА_3 , що у разі передачі їм 200 тисяч гривень, останнього не буде притягнуто до кримінальної відповідальності за нібито вчинені правопорушення після чого запропонували ОСОБА_3 залишити свій автомобіль неподалік місця подій, а саме на АЗС «Маршал» в м. Красноград, та вирушити втрьох до ПАТ «ОТП Банк», в якому обслуговується ТОВ «Ганекс», розташованому за адресою м. Київ, прос. Голосіївський, 68-А.
Прибувши в місто Київ, ОСОБА_3 попередньо погодивши з іншими співзасновниками ТОВ «Ганекс» можливість використання у власних цілях грошових коштів та отримавши від касира відділення банку 200 тисяч грн., ОСОБА_3 за адресою м. Київ, прос. Голосіївський, 68 а, о 16.00 год. вийшов з банку та направився до ОСОБА_4 та невстановленої органом досудового розслідування особи, які очікували на кошти які мав їм передати ОСОБА_3 біля входу у відділення банку. У цей час працівниками прокуратури м. Києва та УВБ в м. Києві ДВБ НП України було викрито факт замаху на вчинення злочину ОСОБА_4 та невстановленою органом досудового розслідування особою.
Таким чином, своїми діями, які виразились в закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.
22.08.2017 між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення.
Під час підготовчого судового засідання, потерпілий, прокурори, обвинувачений та його захисники вважаюли, що при укладенні угод про примирення дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченим узгоджену міру покарання.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
ОСОБА_4 визнав себе винним і просив затвердити угоду про примирення, яку, як вказав, укладено добровільно. Наслідки укладення, затвердження угоди та невиконання, йому роз`яснені та зрозумілі.
Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст угод про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, обставин, що пом`якшують покарання у вигляді щирого каяття у вчиненому та відсутності обтяжуючих обставин.
Заслухавши думку сторін, ознайомившись з обвинувальним актом та угодою, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що вони розуміють викладені в ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, щодо їх прав, наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, виду та міри покарання, а також інших заходів, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди, які йому були детально роз`яснені судом та переконавшись, що укладення даної угоди учасниками є добровільним, суд вважає за необхідне винести у даному провадженні вирок, яким затвердити угоду про примирення, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити узгоджене покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 469, 471, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
затвердити угоду про примирення, укладену 22 серпня 2017 року між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001112.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1