Справа № 307/2951/17
Провадження №1-кс/307/625/17
06 грудня 2017 року м. Тячів
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що, на його думку, слідчий скористався його юридичною неграмотністю і що він не залучив собі адвоката та усвідомлюючи , що з ним проводиться додатковий допит фактично підписав заяву про закриття кримінального провадження, не розуміючи суть заяви. Цього ж числа він просив допитати в якості свідка ОСОБА_5 , яка була очевидцем події.
На підставі ст.. 107 ч.4 КПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.
Розглянувши скаргу, приходжу до наступного висновку.
За змістом ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.
Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначений ст. 306 КПК України. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням відповідних положень глави 26 КПК України.
Як встановлено в судовому засіданні, 30 червня 2017 року в Дубівське ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області звернувся ОСОБА_3 з письмовою заявою про те, що 29 червня 2017 року, о 20.30 год., в селі Лопухово по вулиці Борканюка, перед будинком №1 його побив син ОСОБА_3 .
Згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови слідчий зазначив як встановлену обставину те, що 29.06.2017 року, о 20.30 год., ОСОБА_3 разом з своєю співмешканкою ОСОБА_5 прийшов до свого будинку щоб взяти з дому особисті речі, однак побачивши співмешканку ОСОБА_5 син ОСОБА_3 розпочав сварку, яка переросла в бійку, під час якої тілесні ушкодження отримав сам ОСОБА_3 та його батько.
Згідно висновку експерта за №429 від 19 липня 2017 року у гр.. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мали місце тілесні ушкодження у вигляді двох садин голови, забою лівої вушної раковини, струсу головного мозку, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Також слідчий зазначив, що 20 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся з заявою, в якій просить закрити кримінальне повадження, так як з своїм сином ОСОБА_3 примирився та не бажає підтримувати обвинувачення у кримінальному правопорушення у формі приватного обвинувачення.
З цих підстав, керуючись ст. 110 , п.2 ч.1 ст. 284 КПК України слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення умотивувавши своє рішення тим, що ОСОБА_3 відмовився підтримувати обвинувачення у кримінальному правопорушення у формі приватного обвинувачення, а також тим, що в ході досудового слідства не встановлено, що ОСОБА_3 умисно спричинив тілесні ушкодження.
Згідно до ст.. 56 ч.1 п.1 ЦПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право буди повідомленим про свої права та обов`язки , передбачені цим Кодексом.
Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. А відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.
У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках - потерпілого.
Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчим суддею встановлено, що під час проведення перевірки обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається скаржник, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, допиту очевидця події, а тому прийняте рішення про закриття даного кримінального провадження є передчасним.
Також обмежившись вказівкою в мотивувальній частині на відсутність складу кримінального правопорушення слідчий допустив взаємосуперечність з викладеними ним же обставинами справи, де вказав про сварку, яку розпочав син заявника і яка переросла в бійку та послався на висновок експерта за №429 від 19 липня 2017 року , за яким у заявника ОСОБА_3 встановлені тілесні ушкодження у вигляді двох садин голови, забою лівої вушної раковини, струсу головного мозку, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
При цьому слідчий не скористався своїм правом на участь при розгляді скарги і не надав будь яких заперечень проти доводів скаржника, в тому числі не підтвердив факт належного ознайомлення ОСОБА_3 з правами та обов`язками, наслідками відмови від обвинувачення, своєчасність отримання ним оскаржуваної постанови.
З урахуванням наведеного є підстави вважати, що досудове розслідування було проведено не в повному обсязі і постанову про закриття кримінального провадження слід скасувати.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1