Справа № 279/3073/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2017 року місто Коростень
В клопотанні зазначено, що 09.06.2017 спецалістами Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, щодо дотримання вимог земельного законодавства з виїздом на місцевість, на території Хотинівської сільської ради, Коростенського району, було виявлено факт самовільного зайняття та незаконного використання ПОСП "Зоря" земельної ділянки державної власності, за межами с. Хотинівка, Коростенського району, площею 10,8141 Га, без документів, які підтверджують право власності, або користування на вказану земельну ділянку.
Цільове призначення даної земельної ділянки - земля запасу, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, та перебуває у власності держави.
Разом з тим, в ході досудового розслідування під час обстеження вказаної земельної ділянки встановлено, що вона суцільно зайнята посівами технічної сільськогосподарської культури - рослини конопель, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування, та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки.
Відповідно до ст.125, 126 Земельного кодексу України право власності, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка проводиться відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказані земельні ділянки належить Державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, і на теперішній час будь-якою особою право користування вказаними земельними ділянками у відповідності до вимог ст.125, 126 Земельного кодексу України не оформлене.
Своє клопотання обгрунтовує тим, що у кримінальному провадженні самовільно зайнята земельна ділянка та незаконно використовується без належного оформлення права власності або права користування вказаною земельною ділянкою.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримала клопотання, просить накласти арешт.
Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про необгрунтованість вказаного клопотання.
Відповідно до вимог ст.167 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Виходячи зі змісту вказаної норми закону, арешт може бути накладено на майно підозрюваного (особа, яка в порядку, передбаченому ст.ст.276-279 КПК України повідомлена про підозру), обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Однак, прокурором не додано до матеріалів клопотання копію постанови про визнання речовими доказами.
Під час розгляду питання про застосування арешту майна сторони повинні надати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються (ч.5ст. 132 КПК України).
За змістом ч.1ст.92 КПК України обо`язок доказування обставин кримінального правопорушення (подія злочину, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої злочином) покладається на слідчого, прокурора.
Прокурор не навів достатніх мотивів, які б визначали правовий статус майна, на яке необхідно накласти арешт.
Витяг з ЄДРС, який був доданий прокурором до клопотання про арешт майна, містить загальний характер без прив"язки до тих подій і осіб, про яких вказує сторона обвиунвачення у самому клопотанні.
Так, положення ст.171 КПК України, серед іншого , зобовязує учасників кримінального провадження, які звернулися до суду з клопотаннням про арешт майна, зазначити мету застосуванння даного заходу забезпеченння кримінального провадження і вказати обставини, які дають підстави для застосуванння такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Проте, в клопотанні про арешт майна, в рамках вказаного кримінального провадження, прокурором зазначену як мету накладення арешту - збереження речових доказів. В той час як вказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт , не є речовим доказаом.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.110, 132, 170-175КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити прокурору Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про арешт майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Коростенського
міськрайонного суду
Житомирської області ОСОБА_5