Справа № 727/2176/18
Провадження № 1-кп/727/191/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Чернівці угоду про примирення по кримінальному провадженню №0000440 від 23 лютого 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сурміно, Пензенської області, Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
23.02.2018р. близько 09 год. 50 хв., ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні відділення АТ «Ощадбанк», за адресою: вул. Головна, 204-Б в м. Чернівці, помітив що на підлозі, біля ноги потерпілої ОСОБА_5 , знаходяться грошові кошти в сумі 1560 грн., які ненавмисно випали.
В подальшому, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливу мету, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, викрав частину вищевказаних грошових коштів в сумі 1000 грн. Після чого, ОСОБА_3 , з метою доведення злочину до кінця, намагався вийти з приміщення відділення АТ «Ощадбанк», однак потерпіла ОСОБА_5 затримала останнього та викликала працівників поліції, в результаті чого ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення свого наміру до кінця, однак злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України. Його дії за цією статтею кваліфіковані правильно як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини, його вина підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він погодився в судовому засіданні.

27 лютого 2018 року обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали угоду про примирення. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На момент підписання угоди про примирення потерпіла ОСОБА_5 , а також обвинувачений розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілий погодився з тим, що будуть позбавлені права вимагати в подальшому притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення (окрім випадку невиконання ним у подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений розуміє, що в разі невиконання ним угоди про примирення потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений і потерпіла підтвердили факт примирення, просять затвердити укладену між ними угоду про примирення.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілої, що вона розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 27 лютого 2018 року між обвинуваченим і потерпілою, узгоджену сторонами міру покарання, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 27 лютого 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_3 і потерпілою ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ