Справа № 495/8182/17
Номер провадження 1-кс/495/1648/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

слідчого ВП Білгород-Дністровського ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,

Захисника ОСОБА_7 в інтересах підзахисного ОСОБА_8 ,

Підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському Одеської області заяву захисника ОСОБА_5 , про відвід слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_9 знаходиться клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

22 березня 2018 року захисник підозрюваного ОСОБА_6 звернулась з заявою про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду ОСОБА_9 ОСОБА_10 від розгляду клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Свою заяву захисник ОСОБА_5 обґрунтувала наступним. Ухвалою від 23.02.2018 р. задоволено клопотання слідчого ВП Білгород-Дністровського ГУНП України в Одеській області стосовно ОСОБА_6 , якому застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці. Захисник ОСОБА_5 вважає, що вказана ухвала винесена є незаконною, так як винесена з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1. ст.. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 1,2,3 ст.20 КПК України передбачено право на захист обвинуваченому, виправданому, засудженому, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри, і обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувавати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної ппавововї допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату. Всупереч названим нормам закону підзахисний захисника ОСОБА_5 був позбавлений права на захист та фактично не мав захисника. 28.12.2017 року з захисником ОСОБА_5 було укладено угоду про надання юридичної допомоги та захист інтересів ОСОБА_6 в Білгород - Дністровському ВП ГУНП Білгород- Дністровського ВП ГУНП в Одеській області. В той же день захисник звернулась із заявою до начальника ГУНП Одеській області до якої додала угоду та ордер. Це підтверджується відміткою канцелярії поліції на заяві від 28.12.2017 року. За участю захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 була вручена підозра та обрана міра запобіжного заходу. Тобто, слідчі органи були добре обізнані стосовно наявності захисника у підозрюваного ОСОБА_6 , також вказала, що свої координати та засоби зв`язку захисник вказала в ордері, а також повідомила слідчому та прокурору.Підозрюваний ОСОБА_6 16.02.2018 року був етапований із слідчого ізолятора №22 м. Ізмаїл до м.Білгород - Дністровського для проведення слідчих дій. Протее, слідчі не повідомили захисника про проведення слідчих дій з її підзахисним, незважаючи на те , що за день до етапування, тобто 14.02.2018 року захисник приїжджала до Білгород- Дністровського ВП ГУНП з метою отримання протоколів обшуку та зясувати питання стосовно проведення слідчих дій. Цей факт підтверджується відповідною заявою до слідчого відділу Білгород - Дністровського ВП ГУНП з відміткою канцелярії про її отримання 14.02.2018 року. Як вказує захисник, вона вважає, що слідство навмисно та упереджено проігнорувало права її підзахисного, намагаючись йому вручити підозру без його захисника. Його прохання про сповіщення адвоката залишилось без задоволення. 23.02.2018 року, застосовуючи фізичне насилля, що спричинило тілесні ушкодження, підзахисного ОСОБА_6 примусово доставили в суд для обрання запобіжного заходу. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд порушив вимоги ч.3 ст.193 КПК України та не вжив заходів для забезпечення захисником підозрюваного. Відповідно до ч.1 ст.53 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе. Таким чином закон передбачає залучення захисника за призначенням лише у випадку, коли завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі в процесуальній дії.

Всупереч даній нормі закону слідство взагалі не повідомило захисника про проведення цих дії, хоча підозрюваний ОСОБА_6 наполягав на виклику адвоката, з яким у нього укладена угода. Ця вимога була проігнорована судом також під час обрання запобіжного заходу. Також суд не взяв до уваги заяву ОСОБА_6 про відмову від призначеного захисника та не розглянув це питання у відповідності до ст.54 КПК України, чим порушив його право на заміну захисника. Крім того, всупереч ст.. 81 КПК України суд зовсім не розглянув питання про відвід призначеного адвоката, який заявив ОСОБА_6 , та про самовідвід, заявлений адвокатом. Також, на думку захисника ОСОБА_5 , суд порушив вимоги ст. 22 КПК України, не надавши можливість адвокату висловити свою правову позицію щодо застосування запобіжного заходу. Далі, також були порушені обов`язки судді щодо захисту прав людини передбачені ст. 206 ч.6 КПК України, яка передбачає якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1)забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2)доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3 ) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із

законодавством.

Підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово заявляв про застосування до нього насильства ще під час вручення підозри в слідчому ізоляторі, проте суд ніякого рішення з цього приводу не виносив. На думку захисника, вказані порушення процесуальних норм призвели до того, що суд фактично позбавав підозрюваного ОСОБА_6 права надати заперечення щодо можливості утримувати його під вартою. При обранні запобіжного заходу суд виходив з того, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, відносно нього наявна обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого правопорушення, а також наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Такий висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи та зроблений без урахувань вимог КПК України. Так. Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, Який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст..177 цього Кодексу. Обов`язок доказування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу покладено на прокурора. Проте, прокурором не надано жодного доказу, який би свідчив, що ОСОБА_6 не буде виконувати вимоги, передбачені ст.. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та ухвали слідчого судді, прокурором не надано доказів про наявність ризиків, що підозрюваний може порушувати виконання покладених на нього процесуальних обов`язків або здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу про те, що підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, або здійснюватиме дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які досліджуються слідчим суддею при вирішенні питання при продовженні строку тримання під вартою. Такі матеріали в кримінальному провадженні відсутні. Також суд не врахував, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має постійні соціальні зв`язки, одружений, на його утримані знаходиться двоє малолітніх дітей. Вказані обставини слідчим суддею належним чином не були прийняті до уваги. На підставі викладеного, захисник ОСОБА_5 вважає, що суддею ОСОБА_9 порушені норми процесуального права, позбавлено підозрюваного ОСОБА_6 права на захист що дає підстави сумніватись у необ`єктивності судді. На вказану ухвалу про обрання запобіжного заходу захисником ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, яка не розглянута у зв`язку з неодноразовою неявкою прокурора в Апеляційний суд, а отже доводи апеляційної скарги до теперішнього часу не спростовані. На думку захисника ОСОБА_5 це може вплинути на встановлення суддею обмеженого та недостатнього часу на ознайомлення з матеріалами провадження та заявляє відвід слідчому судді ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підзахисного ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю підтримала доводи заяви про відвід, просила її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні також підтримав свого захисника та просив суд задовольнити заяву про відвід.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підзахисного ОСОБА_8 у судовому засіданні також підтримав заяву про відвід, просив суд задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав заявлену заяву про відвід, просив суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про відвід, просила суд відмовити у її задоволенні, оскільки доводи, викладені у цій заяві , не відповідають дійсним обставинам справи.

Слідчий ОСОБА_4 у судовму засіданні також просила суд відмовити у задоволенні заяви про відвід, оскільки вважає її недоведеною та необґрунтованою.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.80 Кримінального процесуального кодексу України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно із ч.1 ст.75 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.76 Кримінального процесуального кодексу України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Переліком статей 75, 76 Кримінального процесуального кодексу України визначений вичерпний перелік обставин, при яких суддя не може брати участь у розгляді справи.

Дослідивши матеріали клопотання, заяву про відвід, заслухавши технічний запис судового засідання 23 лютого 2017 року щодо обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

Повідомлення сторін-учасників судового процесу про час та дату судового засідання відноситься до посадових обов`язків секретаря судового засідання. У той же час право ОСОБА_6 на захист не було порушено, оскільки суддя ОСОБА_9 забезпечив присутність адвоката із Центру надання безоплатної вторинної допомоги у судовому засіданні при розгляді клопотання про обрання йому міри запобіжного заходу. Тому суд не встановлює упередженості судді ОСОБА_9 при розгляді цього клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Обставини, викладені захисником ОСОБА_5 в заяві про відвід, свідчать про недовіру сторони захисту підозрюваного ОСОБА_6 в неупередженості та об`єктивності головуючого судді ОСОБА_9 . З метою уникнення будь-яких сумнівів в законності та обґрунтованості при розгляді клопотання, суд вважає за доцільне задовольнити заяву захисника ОСОБА_5 про відвід судді, визнати її вмотивованою та передати справу до канцелярії суду для подальшого розподілу.

Згідно ч. 1-3 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.
Керуючись ст.ст. 75, 80-82 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Заяви захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду ОСОБА_9 від розгляду клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування - визнати мотивованими.

Передати клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до канцелярії Білгород-Дністровського міськарйонного суду Одеської області для подальшого розподілу у порядку, встановленому КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :