Код суду 233 Справа № 233/2768/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 від 16 травня 2017 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого за договором у приватної особи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 07 лютого 2017 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч.4 ст. 407 КК України до 4-х років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», відповідно до ст. 4 ч.8, ст. 5 ч.1, ст.ст. 10, 11, 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Кіровоградським РВК Кіровоградській області солдат ОСОБА_4 був призваний на військову службу за контрактом, після чого наказом командира зазначеної військової частини № НОМЕР_1 від 27 квітня 2015 року був зарахований до списків її особового складу, а також призначений на посаду номера обслуги 1-го гарматного розрахунку 1-ї протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
Так, під час виконання завдань за призначенням частину підрозділів військової частини - польова пошта НОМЕР_2 передислоковано на Схід України, які розташувалися польовим табором у АДРЕСА_2 .
20 лютого 2016 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, ведучи бездіяльний та дозвільний спосіб життя, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка розташована у АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний намір, у період часу з 20 лютого 2016 року по 15 березня 2016 року, солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, перебував за місцем фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , проводячи час вільно на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи заходів для повернення до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .
Надалі, виконуючи дії, пов`язані між собою єдністю мети та умислу, спрямовані на ухилення від військової служби, про своє місцезнаходження солдат ОСОБА_4 до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 15 березня 2016 року.
У подальшому, ОСОБА_4 вирішив припинити ухилятися від проходження військової служби та 15 березня 2016 року прибув добровільно до місця служби до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка розташована в АДРЕСА_2 , після чого 16 травня 2016 року з`явився до органів військової прокуратури із зізнанням.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що при зазначених в обвинувальному акті обставинах він, будучи військовослужбовцем служби за контрактом, з 20 лютого 2016 року до 15 березня 2016 року перебував за місцем свого проживання, так як захворіла його дружина і він займався вихованням дітей і особистими справами, хоча мав перебувати за місцем проходження військової служби у військовій частині ПП НОМЕР_2 , яка розташовувалася польовим табором у АДРЕСА_2 . Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. У скоєному щиро розкаявся.
Оскільки учасники судового провадження, у т.ч. обвинувачений ОСОБА_4 , вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно з ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду (крім воєнного стану).
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
ОСОБА_4 раніше (до вчинення кримінального правопорушення за цим вироком) не судимий; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за місцем проходження служби характеризується посередньо; у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, щирого каяття і його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, можливо без ізоляції від суспільства, тому в силу ст.ст. 75, 76 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що ОСОБА_4 був засуджений 07 лютого 2017 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч.4 ст. 407 КК України до 4-х років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, а кримінальне правопорушення за цим вироком вчинив до винесення попереднього вироку, остаточне покарання йому слід визначити за правилами ч.4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речових доказів по справі немає.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, -
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Цурюпинського районного суду Херсонської області від 07 лютого 2017 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речових доказів немає.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя