АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/791/947/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0000194 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06.09.2017 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Генічеського району Херсонської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, громадянина України, освіта повна загальна середня, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України-
в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 6 років. Запобіжний захід обрано тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислено з 06.09.2017 року. Вирішено питання про речові докази.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 09.03.2017 біля 19:35 години знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні літньої кухні, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час сварки, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, використовуючи кухонний ніж, наніс ножове поранення в область черевної порожнини ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження, у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення правої половини черева з пошкодженням червеобразного відростку, які відноситься до тяжких тілесних пошкоджень, по критерію небезпеки для життя.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на те, що призначене судом покарання є надто суворим, таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі винного, зокрема судом першої інстанції не в повному обсязі враховано те, що він частково оплатив потерпілому лікування, вибачився перед ним, що підтверджує його щире каяття та визнання вини, що у сукупності істотно знижує суспільну небезпечність вчиненого злочину та особи обвинуваченого.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити, призначити ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ст. 121 ч. 1 КК України, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, потерпілого, який поклався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вони залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, колегія дійшла до наступних висновків.
Колегією суддів встановлено, що правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігло вчиненню нею нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, особу винного, який характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, але судимість в силу ст. 89 КК погашена, думку потерпілого про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально і дійшов правильного висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкції ст. 121 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі, яке буде справедливим і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Доводи захисника обвинуваченого про можливість застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року ( з внесеними змінами Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року) «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, при цьому перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, в судовому засіданні свою вину не визнав, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.
Посилання в апеляційній скарзі на щире каяття є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Так, щире каяття означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, щире каяття підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням посткримінальної поведінки винного, правдивості його свідчень під час досудового слідства і розгляду справи у суді.

На думку колегії суддів, лише у сукупності з щирим каяттям у вчиненні злочинів, визнання вини особи може бути визнано обставиною, що пом`якшує покарання, оскільки демонструючи готовність понести заслужене покарання та висловлюючи жаль з приводу вчиненого, особа заслуговує на поблажливе ставлення до себе з боку держави, що виражається у можливості призначення менш суворого покарання.

Натомість у справі встановлено, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК фактично не визнав, пояснивши, що нічого не пам`ятає, що не може бути виправданням або підставою для поблажливого ставлення до нього, тому суд об`єктивно розцінив таку позицію як обраний спосіб захисту, спрямований на бажання ОСОБА_7 уникнути відповідальності за вчинені ним злочини.
Посилання в апеляції про часткове відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди та відсутність претензій матеріального характеру з боку потерпілого, хоча і не враховано судом першої інстанції в якості обставини, що пом`якшує покарання, однак, на думку колегії суддів, не впливає на правильність призначення покарання, яке призначено у розмірі, ближче до мінімального, встановленого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування вироку не встановлено.
Таким чином, вирок суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06.09.2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Судді : три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2