Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
18 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду кримінальне провадження №0000351 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Скасовано арешт накладений на майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме 1632 кг металобрухту чорних металів та 22 кг металобрухту білого кольору, що перебуває на зберіганні Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області, та повернуто ОСОБА_6 .

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, а саме в прийомі брухту чорних та кольорових металів, організації незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту за наступних обставин.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 , не будучи посадовою особою суб`єкта господарської діяльності, відомості про яких включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, у період часу з 06.06.2015 року по 22.07.2015 року на подвір`ї господарства, що за адресою АДРЕСА_2 , використовуючи торгову вагу з маркуванням «ТИП 782, РО200Ш13 № 10090(1972)» здійснював прийом брухту кольорових і чорних металів у населення за готівку та зберігання його, з метою реалізації юридичним або фізичним особам - суб`єктам підприємницької діяльності, які здійснюють операції з металобрухтом, чим організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту.

Діяльність пункту здійснювалась з порушенням вимог ст. 4 Закону України «Про металобрухт» № 619-14 від 05 травня 1999 року в редакції від 26.06.2015 року.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 близько 20 липня 2015 року на подвір`ї господарства, що за адресою АДРЕСА_2 , використовуючи торгову вагу з маркуванням «ТИП 782, РО200Ш13 № 10090(1972)», придбав в ОСОБА_9 металобрухт чорних металів.

Окрім цього, ОСОБА_6 на протязі тривалого часу здійснював прийом металобрухту чорних та кольорових металів в населення, в тому числі в ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що судом не взято до уваги показання свідка ОСОБА_9 , які той давав як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, що він здав металобрухт ОСОБА_6 та отримав від останнього грошові кошти в сумі приблизно 20-25 грн. Крім цього, суд не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_13 про використання терезів саме для зважування при прийомі металобрухту, які спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_6 , що вони використовувались для побутових цілей. Також зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги протокол обшуку від 22.07.2015, де на території господарства за адресою АДРЕСА_2 виявлено та вилучено брухт чорного металу загальною вагою 1632 кг та 22 кг брухту білого кольору. Просить вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2016 року скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком. Повторно дослідити у судовому засіданні наступні докази, та надати їм належну оцінку, а саме: показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дослідити протокол обшуку від 22.07.2015.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 вважає апеляційну скаргу безпідставною. Покликання прокурора про безпідставне не взяття судом як доказу здійснення заготівлі ОСОБА_6 брухту чорних та кольорових металів показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 є безпідставними. Не знайшло свого підтвердження та не підтверджено жодним доказом посилання обвинувачення на те, що ОСОБА_6 здійснював від громадян прийом брухту кольорових металів для його подальшого збуту за більш вигідною ціною. Суд також обґрунтовано критично віднісся до показань свідка ОСОБА_13 , оскільки вони є неконкретними. Просить вирок Здолбунівського районного суду від 08 вересня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 на підтримання поданої апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора і просили залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності вини особи згідно положень ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України тлумачаться на її користь.

Згідно з приписами ч.1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За вимогами ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, про що наголошується і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».

Сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, а всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону виконані в повній мірі.

З вироку суду і матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд в достатній мірі, повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі необхідні докази і обставини справи, дав їм належну правову оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про визнання ОСОБА_6 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та його виправдання.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у прийомі брухту чорних та кольорових металів, організації незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, здійсненні незаконних операцій з металобрухтом в період із 06 червня 2015 року по 22 липня 2015 року.

Судом першої інстанції в основу виправдувального вироку покладено послідовні та незмінні показання самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні в суді першої інстанції, не визнав себе винуватим та зазначив, що металобрухт не приймав та не збував. В апеляційній інстанції підтвердив, що під час проведення обшуку в його домогосподарстві було виявлено метал, який він використовував для своїх винаходів, в тому числі запатентованих. Він займається будівництвом та надавав послуги знайомим щодо виготовлення речей з металу. Виявлений в його господарстві метал він отримав від знайомих за надані послуги та виготовлення для них речей по господарству. Відро із запчастинами у ОСОБА_9 він не купував, його придбала дружина ОСОБА_15 . Від матері ОСОБА_10 отримав металеву сітку та вагу, яку використовував у господарстві для зважування зерна та свиней, яких продавав. У ОСОБА_11 він отримав два балони для вироблення останньому корита, кормоблендера. Від ОСОБА_12 отримав редуктори для конструювання спільного трактора, при цьому коштів нікому не платив.

З показань свідка ОСОБА_9 в суді першої інстанції вбачається, що весною 2015 року він приїхав в с. Миротин Здолбунівського району щоб здати металобрухт, а саме металеве відро з корбою, ланцюгом та зірочкою від велосипеда. Вказані речі ОСОБА_6 на своєму подвір`ї зважив вагою та заплатив за них близько 20-25 грн. Коли вийшов з домогосподарства ОСОБА_6 , до нього під`їхали працівники міліції, яким надав пояснення з приводу вище вказаних обставин.

З пояснень свідка ОСОБА_11 в суді першої інстанції вбачається, що на початку літа 2015 року він передав ОСОБА_6 уголки, диски, два балони для того щоб останній зробив йому корита, тачку, коштів від обвинуваченого не отримував. Обвинувачений є винахідником, а прийом металобрухту від населення він не здійснює.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснив, що передав ОСОБА_6 два редуктори для конструювання спільного трактора, за що коштів не отримував. Також передавав балони для перероблення їх на корита. Обвинувачений є винахідником, який не здійснює прийом металобрухту від населення.

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції показав, що весною 2015 року, коли вживав алкогольні напої, вирішив здати каструлі, які продав обвинуваченому за 40-50 грн. Свідок підтвердив, що неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та повідомив, що співпрацює з працівниками поліції.

Судом першої інстанції дані покази свідка ОСОБА_13 щодо продажу весною 2015 року обвинуваченому каструль за 40-50 грн не взято до уваги, оскільки це виходить за межі обвинувачення, так як згідно обвинувального акту ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення в період з 06 червня 2015 року по 22 липня 2015 року, а не весною 2015 року.Крім того, суд критично оцінив вказані показання, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки свідок повідомив, що співпрацює з працівниками поліції.

З показань свідка ОСОБА_14 в суді першої інстанції вбачається, що йому не відомо про прийом ОСОБА_6 металобрухту. Зазначив, що обвинувачений займається сільським господарством.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції надала показання, що вона є дружиною ОСОБА_6 . Влітку 2015 року до них додому прийшов невідомий чоловік та приніс відро з різними запчастинами та повідомив, що домовлявся з її чоловіком, якого не було вдома. На прохання цього чоловіка віддала йому 20 грн, який залишив вказане відро. Стверджує, що її чоловік є винахідником, а металобрухт від населення він не скуповує.

З показань свідка ОСОБА_16 в суді першої інстанції вбачається, що він брат обвинуваченого, якому не відомо, що ОСОБА_6 займається прийомом металобрухту від населення. Він був за місцем проживання обвинуваченого в АДРЕСА_2 , коли дружина брата ОСОБА_15 отримала від невідомого чоловіка відро з різними запчастинами.

Згідно рапорту чергового ОВС ОСОБА_17 від 06.06.2015 року вбачається, що 06 червня 2015 року надійшло повідомлення від ОСОБА_14 про те, що 06 червня 2015 року близько 09 год 30 хв в с. Гільча-1 ОСОБА_6 без відповідних документів займається скупкою металобрухту (т.1 а.к.п.6).

З довідки від 24.07.2015 року №777 вбачається, що Миротинська сільська рада Здолбунівського району не видавала дозвіл ОСОБА_6 на заняття підприємницькою діяльністю (т.1 а.к.п.24).

З листа департаменту економічного розвитку і торгівлі Рівненської обласної державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_6 , проживаючий в АДРЕСА_2 , не отримував ліцензії на здійснення операцій з брухтом кольорових та чорних металів на території Рівненської області (т.1 а.к.п.26).

Як вбачається з даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.07.2015 року, за яким в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записів щодо ОСОБА_6 не знайдено (т.1 а.к.п.36).

З протоколу обшуку від 22.07.2015 року, згідно якого проведено обшук господарства по АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_6 , вбачається, що під час обшуку виявлено та вилучено різні предмети з металу загальною вагою 1632 кг, в тому числі вагу, за допомогою якої було зважено вказаний метал (т.1 а.к.п.41-43).

З копії патенту на корисну модель № НОМЕР_1 вбачається, що дана модель зареєстрована в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 27.07.2015 (т.2 а.к.п.21-22).

Як вбачається з копії газет «Рівне Експрес» від 12.06.2014 року №24, та 26.07.2012 року №30 опубліковані статті про винахідника ОСОБА_6 (т.2 а.к.п.23; 24-25).

Відповідно до ч.1 ст.213 КК України об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення полягає у здійсненні прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, здійсненні операцій з брухтом кольорових і чорних металів посадовими особами суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Згідно з ст.1 Закону України «Про металобрухт» операції з металобрухтом - це заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів. Заготівля металобрухту- це діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами - суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом.

Незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту - це місце, на базі якого фактично провадяться недозволені операції по збиранню, заготівлі, переробці та реалізації брухту чорних та (або) кольорових металів.

Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, є порядок здійснення операцій з металобрухтом як різновид господарської діяльності.

До операцій з металобрухтом згідно зазначеного Закону належать збирання, заготівля, переробка, транспортування, реалізація і металургійна переробка брухту чорних або кольорових металів. Порядок здійснення таких операцій визначається законом.

Збирання металобрухту - це діяльність фізичних або юридичних осіб, пов`язана з переміщенням металобрухту від місця його утворення або знаходження до території розташування спеціалізованих або спеціалізованих металургійних переробних підприємств та їх приймальних пунктів.

Під заготівлею металобрухту потрібно розуміти діяльність, пов`язану із збиранням, купівлею, транспортуванням, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які здійснюють операції з металобрухтом.

Переробкою металобрухту визнається діяльність, пов`язана із доведенням металобрухту шляхом сортування, пресування, пакетування, дрібнення, різання до стану, який відповідає встановленим стандартам, нормам і правилам.

Відповідно п.26 ч.3 ст.9 «Про ліцензування певних видів діяльності» ліцензуванню підлягає заготівля, переробка, металургійна переробка металобрухту кольорових і чорних металів.

За таких обставин, відповідно до вимог ст.ст.92, 337 КПК України, прокурор в даному випадку зобов`язаний довести винуватість ОСОБА_6 у здійсненні прийому брухту чорних та кольорових металів, організації незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту в період із 06 червня 2015 року по 22 липня 2015 року, шляхом подання належних та допустимих доказів по кожній операції з металобрухтом, яку би здійснив обвинувачений; по кожній особі, в якої останній скупив його; де, кому і за якою ціною реалізував металобрухт (чорних чи кольорових металів).

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та безпосередньо досліджених судом доказів, поданих стороною обвинувачення, прокурором в суді першої інстанції не доведено жодного епізоду здійснення ОСОБА_6 прийому брухту чорних та кольорових металів, із подальшою його реалізацією з метою отримання фінансової вигоди в період із 06 червня 2015 року по 22 липня 2015 року.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки свідок ОСОБА_9 , на показання якого прокурор покликається як на доказ винуватості ОСОБА_6 , в суді першої інстанції зазначив, що здав обвинуваченому металеве відро з корбою, ланцюгом та зірочкою від велосипеда, зважив вагою та заплатив близько 20-25 грн., при цьому точної дати та часу свідок не назвав. Разом з тим, суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості перевірити дані обставини, оскільки від допиту даного свідка в суді апеляційної інстанції прокурор відмовився.

Доводи прокурора щодо даного факту також спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , який в суді першої інстанції ствердив про те, що відро із запчастинами у ОСОБА_9 він не купував, його придбала його дружина ОСОБА_15 . Інші докази, які б стверджували протилежне, стороною обвинувачення не надано.

Покликання прокурора про безпідставне не взяття судом як доказу здійснення заготівлі ОСОБА_6 брухту чорних та кольорових металів показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки при ухваленні вироку судом першої інстанції дано оцінку показанням зазначених свідків. Показання цих свідків не містять достовірних даних про здійснення обвинуваченим операцій з металобрухтом в період, зазначений в обвинувальному акті.

Таким чином, свої висновки щодо поданих доказів, які стосуються об`єму висунутого обвинувачення, та їх оцінки в сукупності з іншими наведеними у вироку та узгодженими між собою доказами про недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином мотивував. З цими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно клопотання прокурора судом апеляційної інстанції досліджувалися всі докази, про дослідження яких клопотав прокурор, в тому числі допитувалися свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 . Разом з тим, на переконання колегії суддів, в суді апеляційної інстанції не здобуто доказів, які б підтверджували доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення поза розумним сумнівом та слугували б безумовною підставою для скасування виправдувального вироку місцевого суду та ухвалення обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що ухвалений судом виправдувальний вирок повністю відповідає вимогам закону. У відповідності із вимогами ст.374 КПК України суд вказав на вищевикладені підстави для виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 з зазначенням мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення.

На думку колегії суддів вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, оскільки ухвалений згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно рішення Європейського суду «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, розслідування кримінального провадження повинно бути ефективним, вирок суду повинен бути вмотивованим та обґрунтованим, а суд повинен провести особливо ретельний аналіз всіх зібраних доказів органом досудового розслідування з урахуванням матеріалів, поданих учасниками судового провадження.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, матеріалами кримінального провадження не підтверджується, а стороною обвинувачення його винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушння не доведена поза розумним сумнівом.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження будь-яких порушень вимог КПК України та закону про кримінальну відповідальність в суді першої інстанції, які б слугували підставою для скасування вироку суду, колегія суддів не вбачає, а тому не знаходить підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, а вирок суду вважає законним та обгрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий: ____________________В. ОСОБА_19

Судді:_________________С. ОСОБА_20 _____________________ ОСОБА_3