АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/5454/17 Номер провадження 11-кп/786/195/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185; т.з.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава об`єднане кримінальне провадження № 0000415 від 30.01.17 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро (Дніпропетровськ), громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-13.02.2002 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 296, ст.. 75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
-22.11.2002 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
-31.03.2010 року притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 185 КК України, запобіжний захід - підписка про невиїзд, 20.08.2010 року Дніпропетровський РУ МВС Дніпропетровської області оголошений в державний розшук;
-19.04.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до обмеження волі на 4 роки;
-20.05.2013 року Кременчуцьким районним судом за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяць позбавлення волі;
-26.11.2015 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,
-Звільнений 03.03.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука від 24.02.2016 року ст.. 81 КК України, умовно-достроково, з невідбутим строком покарання 1 рік 1 місяць 26 днів
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -
з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :
До Апеляційного суду Полтавської області надійшло кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2017 року, яким останнього засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, з призначенням покарання за ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України - у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2015 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
до набрання вироком законної сили обраний стосовно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишено без змін;
строк відбування покарання обвинуваченому визначено рахувати з 29 червня 2017 року, тобто з моменту його затримання; вирішено питання про речові докази.
Вказаним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.
30.01.2017 року близько 14:30 год. ОСОБА_7 перебував біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_11 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням до будинку. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, ОСОБА_7 , шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до будинку, звідки викрав майно, а саме: велосипеди марки «PeugeotPrairie», вартістю 4200 грн., «ComanchePrairie», вартістю 3954 грн., дриль міксер «MakitaDS4010» - зарядний пристрій акумулятора «TurboCFAccessories», вартістю 688 грн. та намагався покинути подвір`я вказаного будинку, при цьому виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин ОСОБА_7 не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як він був затриманий працівниками Державної служби охорони та мешканцями будинків.
Він же, повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням до будинку. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження дверей, проник до житла за адресою: АДРЕСА_4 , , звідки викрав майно, а саме: DVD програвач марки «Thomson DPL923VD», вартістю 80 грн., холодильник марки «Nord» 350л., вартістю 3426 грн., монітор марки «SamsungSynsMaster 920NW» з діагоналлю 14 дюймів, вартістю 1409 грн., цифровий приймай марки «Strong SRT», вартістю 420 грн., акустична система марки «Edifir R1100», вартістю 576 грн., мобільний телефон марки «SamsungGT-І5233Т» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 128 грн., мобільний телефон марки «Нокія 6700» у несправному стані, вартістю 50 грн., які належать потерпілому ОСОБА_12 , чим спричинив останньому матеріального збитку на загальну суму 6089 грн.
У поданій апеляції з доповненням обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржений вирок змінити та пом`якшити йому покарання, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також перерахувати йому строк відбування покарання на підставі ст. 72 КК України у зв`язку з тим, що суд на підставі ст. 71 КК України частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року, оскільки до вступу вироку в законну силу він перебував під вартою.

Також, обвинуваченим ОСОБА_7 подано клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році».

Іншими учасниками судового провадження вирок суду не оскаржувався. Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника , які апеляцію з доповненням та клопотання про амністію підтримали, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги з доповненням та вказував на те, що ОСОБА_7 не підпадає під звільнення по амністії, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ст..370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішенням, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглядаючи дане кримінальне провадження дотримався вказаних вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинів, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи чого не заперечує і сам обвинувачений. При цьому, за згодою всіх учасників судового процесу, фактичні обставини, які ніким не оспорювалися, судом не досліджувалися і справа розглядалася в порядку ст. 349 КПК України.
Не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів відповідно до положень ст.404 КПК України.
Щодо доводів апелянта про призначення занадто суворого покарання та можливість пом`якшити призначене покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими виходячи з такого.

Покарання ОСОБА_7 призначене судом виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. ст. 50, 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, які згідно з ст.12 КК України є тяжкими ; обране з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, що вказує на нього як на особу, яка схильна до протизаконної поведінки, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, його сімейний стан, стан здоров`я та вік, обставину, що пом`якшує покарання повне визнання вини, відсутність обставин, що його обтяжують.

При цьому, покарання обвинуваченому , за ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі та за ч.3 ст.185 КК України - у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі , призначене у мінімальному розмірі , передбаченому санкціями відповідних статей.

Виходячи з цих же засад, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і визначив остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, та, застосовуючи положення ст.71 КК України, приєднав при цьому невідбуту частину покарання за попереднім вироком не повністю, а частково, визначивши остаточно до відбуття 3 роки 6 місяців позбавленні волі.

Судом першої інстанції було правильно застосовано вказані норми закону України про кримінальну відповідальність, а тому доповнення до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ( а.к.п.. 64) є необґрунтованими та безпідставними.

Виходячи з викладеного вище призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів і підстав вважати його явно несправедливим , через надмірну суворість , колегія суддів не знаходить.

У принесеній апеляції обвинуваченим не наведено інших будь-яких обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даних про його особу, не взятих до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання.

Крім того, колегія суддів наголошує, що виходячи із принципу остаточності судового рішення , сама по собі незгода із прийнятим рішенням , не може бути підставою для його перегляду і скасування.

Клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році» також не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено випадки, які виключають застосування амністії.

Згідно з п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження , зокрема , довідки про судимості ( а.к.п. 43-44) ОСОБА_7 має більше двох судимостей за вчинення злочинів , які відповідно до статті 12 КК України є тяжкими: 22.11.2002 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська засуджений за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 20.05.2013 року Кременчуцьким районним судом - за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяць позбавлення волі;26.11.2015 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області - за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Судимості не зняті і непогашені у визначеному законом порядку.

Крім того, ОСОБА_7 злочини, за які він засуджений оскарженим вироком, було вчинено після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково , що також , відповідно до п. б, ст. 9 Закону України «Про амністію в 2016 році» виключає можливість звільнення його по амністії.

Аналізуючи встановленні обставини, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 не підпадає під застосування Закону України «Про амністію в 2016 році» як особа, що має дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів та як особа, яка після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково знову вчинила умисний тяжкий злочин.

Правильно на думку колегії суддів вирішено судом першої інстанції також і питання в порядку статті 72 КК України.

Порушень кримінального процесуального законодавства , які ставили б під сумнів законність судового рішення , колегією суддів не встановлено.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим і підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2017 року стосовно нього без змін;
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а особою, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

___________ ___________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4