н/п 1-кп/640/245/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження запобіжного заходу
"11" грудня 2017 р.
Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
До Київського районного суду м. Харкова надійшов з прокуратури Харківського області обвинувальний акт затверджений прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений буде переховуватися від суду та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Обвинувачений проти продовження строків тримання під вартою заперечував, просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, оскільки він має тісні соціальні зв`язки, його візьмуть на працевлаштування. Під час перебування під вартою дуже погіршився стан його здоров`я.
Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду та продовжувати вчиняти злочин, у якому обвинувачується.
Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєні злочину, у вчиненні якого обвинувачується (від 6 до 10 років позбавлення волі); приймаючи до уваги, дані про особу обвинуваченого, який не має офіційних джерел отримання прибутку, не одружений, осіб на утриманні немає, оскільки не надано доказів на підтвердження цих обставин, що свідчить про недостатність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання.
Судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, продовження вчинення злочину.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України. Також суд зазначає, що згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.
Вказані обставини судом враховані при продовженні запобіжного заходу.
Тому розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.
У зв`язку з цим, суд проходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, ризики не зменшилися, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб з визначенням застави в розмірі 110240 грн., при внесенні якої обвинувачений підлягає звільненню з під варти.
Відомостей щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою суду не надані.
Судом також враховано репутацію та характеристику за місцем проживання, соціальні зв`язки обвинуваченого, при продовженні запобіжного заходу, які на теперішній час не достатніми, щоб змінити міру запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У зв`язку з цим, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 333, 369 КПК України, суд,-
У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (27)» продовжити на 60 діб - до 08 лютого 2018 року.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, 4) носити електронний засіб контролю.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1