У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.01.2018 Справа №607/13892/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0002180 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.309 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотаннями, в яких просить визнати недопустими докази у кримінальному провадженні, зокрема:

-протоколи обшуків, унаслідок того, що вказані слідчі дії проводились особами, які не уповноважені були їх здійснювати;

-протоколи оглядів місць подій (житла або іншого володіння особи) для проведення даних слідчих дій у осіб, які їх проводили не було ухвал слідчих суддів, які б надавали дозвіл на це;

-протоколи оглядів речей не було повідомлено сторону захисту про склад групи слідчих у кримінальному провадженні, у тому числі тих, які проводили відповідні огляди з метою можливості заявлення відводу;

-висновки експертів сторону захисту не було повідомлено про винесення відповідних постанов про призначення експертиз та через строки проведення експертиз;

-речові докази в ухвалах слідчих суддів про дозвіл на проведення обшуків не зазначались речі, які в результаті проведених обшуків були вилученими;

-протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відсутня ухвала суду, яка б надавала дозвіл на це.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого, заслухавши останнього та його захисника, які клопотання підтримали з мотивів, що у них наведені, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні даних клопотань, ознайомившись з матеріалами судового провадження, приходить до висновку, що у задоволенні клопотань обвинуваченого, підтриманих захисником, про визнання доказів у кримінальному провадженні недопустимими необхідно відмовити, виходячи з наступних мотивів

Згідно ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Таким чином, зважаючи на наведене, а також на те, що судом у судовому провадженні досліджені ще не всі докази, а для їх належної оцінки необхідно повно та всесторонньо дослідити їх та обґрунтованість підстав, з яких обвинувачений вважає, що зазначені ним у клопотаннях докази є недопустимими, суд приходить до висновку, що слід вирішити питання допустимості доказів, у тому числі тих, на недопустимість яких вказує сторона захисту під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по результатах розгляду кримінального провадження по суті.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 84-89, 350, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотань обвинуваченого, підтриманих захисником, про визнання доказів у кримінальному провадженні недопустимими відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України

Головуючий суддяОСОБА_1