1-кс/755/210/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"25" січня 2018 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , за участі представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференцзв`язку в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у зв`язку з неповерненням тимчасово вилученого майна та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Представник володільця майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою і просить визнати незаконним вилучення транспортного засобу та зобов`язати уповноважених осіб СВ Дніпровського УПГУНП в м. Києві повернути ОСОБА_3 все вилучене під час огляду, який відбувся 11 лютого 2017 року, в рамках кримінального провадження № 0001848, окрім цього просив скасувати постанову слідчого про визнання і приєднання до справи речових доказів, а саме вказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію на нього.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.

Інші особи, які беруть участь у справі не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, завчасно, причина неявки суду не відома.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність вище зазначених осіб за наявності направленого на адресу суду кримінального провадження № 0001848.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001848 від 11.02.2017 року внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В межах проведення досудового розслідування за цим кримінальним провадженням 11 лютого 2017 року слідчим СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві за результатами огляду було вилучено транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , дві пари ключів від автомобіля.

Згідно договору купівлі-продажу автомобіля від 24.10.2016 року ОСОБА_5 зобов`язався передати ОСОБА_3 в володіння та користування автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з моменту отримання коштів визначених в п. 3 цього Договору та надати нотаріально посвідчену довіреність на право користування та розпорядження автомобілем. В свою чергу ОСОБА_3 зобов`язався сплатити ОСОБА_5 вартість автомобіля, визначену в п. 3 цього Договору, прийняти від ОСОБА_5 автомобіль та користування, та розпорядження ним на підставі довіреності.

Згідно розписки від 24.10.2016 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 кошти в сумі 45 000 грн. в рахунок купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 .

20.11.2017 року заявник звернувся із заявою до Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві та 08.12.2017 року до Київської місцевої прокуратури №4 із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна.
Втім, на час подання скарги, вилучене майно не було повернуто законному володільцю.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, внесеного за №0001848 органом досудового розслідування є Дніпровське управління поліції ГУ НП у м. Києві, слідчий ОСОБА_6 .
У випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З доводів скарги слідує, і зазначені обставини не спростовані, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилучено під час огляду 11.02.2017 року майна, а відтак останнє має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Отже, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.
Як встановлено під час розгляду скарги, вказаний автомобіль з 11.02.2017 року є вилученим, згідно постанови про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, поміщений на штрафний майданчик, жодних слідчих дій з ним за тривалий час не проводилось.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Як вбачається з матеріалів скарги, однією із заявлених вимог є прохання заявника скасувати постанову слідчого від 11.02.2017 про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, втім оскарження до слідчого судді вказаного рішення слідчого кримінальним процесуальним законом не передбачене, тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у зв`язку з неповерненням тимчасово вилученого майна та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001848 від 11.02.2017 року повернути ОСОБА_3 транспортний засіб марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , дві пари ключів.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_7