Справа № 159/874/17 Провадження №11-кп/773/172/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2018 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, має малолітню дитину, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч.2 ст.125 КК України, і призначено йому покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання у виді 240 годин громадських робіт на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_8 у частині вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 у відшкодування завданої моральної шкоди 5000 гривень.

В цивільному позові потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_8 у частині вимоги про відшкодування майнової шкоди в сумі 43240 грн. відмовлено повністю.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він 08 лютого 2017 року, біля 19 год. 40 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком правої руки в праву частину обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у виді рани верхньої губи зліва, травматичної екстракції 23 зуба, синця лівої щоки з переходом на слизову верхньої і нижньої щелепи, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, оспорює вирок в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Вважає вирок в означеній частині незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також вказує, що ухваливши вирок, суд в резолютивній його частині не вирішив питання про скасування арешту на майно. Просить вирок змінити. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, відмовити. Скасувати арешт на майно, накладений підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2017 року.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, подану апеляційну скаргу підтримали, міркування прокурора, який відносно її задоволення заперечив, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений вказує на необгрунтованість судового рішення в частині задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди з наведених вище мотивів. Щодо таких вимог апелянта слід зазначити наступне.

Потерпілий ОСОБА_9 згідно уточнених позовних вимог заявлених до обвинуваченого ОСОБА_8 просив про відшкодування 5 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У відповідності до вимог ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законодавством.

Згідно із ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як убачається з вироку суду, обвинувачений вчинив щодо ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, заподіявши йому фізичний біль, фізичні та душевні страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я чим порушив звичний спосіб його життя.

Апеляційний суд вважає, що, вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому у сумі 5 000 гривень, суд першої інстанції в повному обсязі врахував моральні та фізичні страждання потерпілого від вчиненого щодо нього кримінального правопорушення і вирішив його цивільний позов в повній відповідності з вимогами законодавства, а також принципами розумності та справедливості.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй скарзі не навів переконливих доводів того, що визначена судом першої інстанції сума моральної шкоди є несправедливою.

Таким чином, цивільний позов судом першої інстанції був розглянутий з суворим дотриманням вимог ст. 1167 ЦК України, а тому підстав для зміни судового рішення, про що зазначається в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про не прийняття судом рішення щодо вжитих заходів кримінального провадження, а саме про скасування арешту на майно, накладеного на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду від 26 червня 2017 року, з огляду на наступне.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна застосовується, в тому числі, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Враховуючи задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, суд обґрунтовано залишив накладений на майно обвинуваченого арешт, що дасть можливість забезпечити виконання цивільного позову, у разі несплати визначених до стягнення сум обвинуваченим ОСОБА_8 в добровільному порядку.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді: