АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/879/2018 Категорія КК: ч. 1 ст. 320 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001070 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 320 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 320 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1.

Рішення суду обґрунтоване тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання висунутого йому обвинувачення, а лише фактичні обставини, які встановлені слідчим за результатами досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_7 саме підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 320 ч. 1 КК України.

Крім того, з обвинувального акту неможливо встановити зберігання якого саме необлікованого прекурсору поставлено у вину ОСОБА_7 - соляної кислоти чи толуолу, крім того, у обвинувальному акті не зазначено, яким документом Інституту молекулярної біології і генетики Національної академії наук України на нього було покладено службові обов`язки, пов`язані із зберіганням прекурсорів, неналежне невиконання ОСОБА_7 яких і призвело до зберігання ним необлікованого прекурсору.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Обвинувальний акт повернути до Голосіївського районного суду м. Києва на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Вважає, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що вказівка в обвинувальному акті на повідомлення ОСОБА_7 про підозру не свідчить про перебування його в процесуальному статусі підозрюваного, оскільки обвинувальний акт щодо нього було передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України. А тому згідно з ч. 2 ст. 42 КПК України ОСОБА_7 є обвинуваченим.

Окрім того, посилання суду в своєму рішенні на те, що з обвинувального акту неможливо встановити зберігання якого саме необлікованого прекурсору поставлено у вину ОСОБА_7 , а також те, що в обвинувальному акті не зазначено, яким документом Інституту молекулярної біології і генетики ПАН України на нього покладено службові обов`язки, пов`язані із зберіганням прекурсорів, неналежне виконання ним яких і призвело до зберігання необлікованого прекурсору суперечить вимогам ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України. В даній ситуації суд першої інстанції фактично вийшов за межі повноважень, якими він наділений у стадії підготовчого судового засідання, оскільки фактично вдався до оцінки обвинувачення, що є предметом судового розгляду.

Таким чином, обвинувальний акт містить всі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, а отже складений відповідно до вимог вказаної статті, а висновок першої інстанції про його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України є безпідставним.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Як передбачено п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

У відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, не дотримався вимог КПК України і ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, повернувши обвинувальний акт прокурору з мотивів і підстав, не передбачених кримінальним процесуальним законом.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України та містить, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з положеннями закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 110, ст. 291 КПК України.

При розгляді кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, вдавшись до дослідження фактичних обставин справи та кваліфікації вчиненого, та повернув обвинувальний акт, мотивуючи своє рішення посиланням на обставини, які підлягають дослідженню та перевірці під час судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 320 КК України вимогам ст. 291 КПК України є безпідставним та належним чином не вмотивованим.

Відсутні передбачені законом підстави, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами кримінального провадження, і підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 320 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 скасувати.

Призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4