№ 336/5573/17
Пр. № 1-кс/336/755/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 з участю слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, вилученого під час огляду приміщення під`їзду № 3 в будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що 1 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003624 внесено відомості за ч. 1 ст. 296 КК України за фактом хуліганських дій, які мали місце у вечірній час доби в приміщенні під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_1 .

В ході огляду місця події, яким є сходинковий майданчик шостого поверху під`їзду № 3 будинку № 153-Б по вул. Чарівіній в м. Запоріжжі, вилучено пневматичну гвинтівку з прицілом «Osman F 4», пістолет «Safari Magnum», пістолет Р 210 калібру 4,5 мм, ніж з дерев`яною ручкою, запальничку сріблястого кольору, чотири коробки округлої форми з металевими кульками, пристрій для чистки пістолета, три пакети з металевими кульками, мобільний телефон «Samsung».

Посилаючись на те, що вказані речі мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні як предмет незаконних дій, є тимчасово вилученим майном, тому мають бути піддані арешту, просить про накладення на них арешту.

В суді слідчий підтримала клопотання.
Вислухавши слідчого, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий не довела правової підстави для застосування арешту, хоча вказані предмети і мають ознаки речового доказу в кримінальному провадженні як предмети кримінального правопорушення, так як не довела наявність ризиків їхнього приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тому суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

Той факт, що вказане майно є тимчасово вилученим в силу ч. 2 ст. 168 КПК України, не є підставою для обов`язкового накладення на нього арешту, оскільки арешт як захід забезпечення кримінального провадження може зумовити лише сукупність наведених в статті 170 КПК України підстав, виключно які і можуть потягти його накладення на тимчасово вилучене майно.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя, не вбачаючи передумов для накладення арешту, вважала б за доцільне порекомендувати слідчому за наявності обґрунтованих підстав визначити статус цих речей як речових доказів в кримінальному провадженні і з метою їхнього збереження в інтересах ефективного розслідування визначити в силу ст. 100 КПК України належне місце для зберігання.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1