Справа №195/73/18
1-кп/195/34/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2018 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Томаківка Дніпропетровської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000331 від 19.10.2017 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Томаківка Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 13.07.2016 року Новомосковським міськрайонним судом за ч.4 ст. 407, ст. 69 КК України штраф 1700 грн., штраф сплачено 09.02.2018 року,
в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13.07.2016 року засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 407 КК України до штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 1700 гривень.
Після вступу вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2016 в законну силу, засуджений ОСОБА_4 , достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, порушив порядок та умови покарання у виді штрафу, а саме маючи змогу до сплати штрафу, умисно, без поважних причин, ухилився від виконання даного покарання, тобто штрафу у сумі 1700 гривень, не сплатив вказану суму на користь держави і не вчинив будь-яких дій щодо сплату штрафу.
Враховуючи викладене, ОСОБА_4 умисно ухилився від призначеного вироком суду покарання у вигляді штрафу.
Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 389 КК України за ознаками - ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме - ухилення засудженого від сплати штрафу.
В судовому засіданні обвинувачений, підтвердивши вищезазначені обставини, визнав вину та розкаявся в скоєному. Пояснив, що після мобілізації, а потім після набрання вироком законної сили, він перебував за місцем свого фактичного проживання , і деякий час зловживав спиртними напоями , а тому забув про необхідність сплати штрафу. Просив суворо його не карати.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується матеріалами кримінального провадження:
- вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст.407 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави у сумі 1700 грн. (а.с. 14-15);
- акт взаємозвірки щодо виконання вироків, з якого вбачається, що засудженим штраф не сплачено у встановлений законом строк (а.с. 17-19);
- характеризуючими матеріалами щодо обвинуваченого (а.с. 44-49).
Аналізуючи зібрані по провадженню докази в їх сукупності суд приходить
до висновку, що вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.
До обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_4 суд відносить його щире каяття, а також ту обставину, що ним було сплачено штраф за попереднім вироком , до призначення підготовчого судового засідання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Переходячи до обрання міри покарання ОСОБА_4 суд враховує також характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, його легковажне відношення до призначеного судом покарання, а тому суд приходить до висновку, що він повинен понести покарання у вигляді обмеження волі. Разом з тим, враховуючи наявність обставин пом`якшуючих покарання - щире каяття, штраф згідно вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2016 року обвинуваченим сплачено 09.02.2018 року, суд вважає можливим його перевиховання і виправлення без ізоляції від суспільства, і тому вважає правильним звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
На підставі п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтись для реєстрації до органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2016 року , яким засуджено ОСОБА_4 за ч.4 ст. 407, ст. 69 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 1700 грн. вважати виконаним.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

19.02.2018