Справа №477/2488/16-к 17.01.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0001046 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2017р, стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, без громадянства, неодруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч.1 ст. 153 КК України;
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати. Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152 та ч. 1 ст. 153 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 152 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано до вказаного покарання невідбуту частину покарання, що призначене за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2015 року за ч.2 ст. 185 КК України у виді 4-х років позбавлення волі, і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді семи років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 08 листопада 2016 року.

У відбутий строк покарання зараховано строк з затримання з 08.11.2016 року по день постановлення вироку (02.10.2017 року), при цьому з 08.11.2016 року по 21.06.2017 року зарахувати як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 02 жовтня 2017 року включно як один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що ухвалюючи вирок суд не зазначив, чому взяв до уваги одні покази, відкинувши інші, а саме, суд поклав в основу вироку покази потерпілої ОСОБА_8 , які апелянт вважає суперечливими, нестабільними, неправдивими.
Зауважує, що потерпіла бажала отримати від нього та його цивільної дружини велику суму грошей, тому надавала неправдиві покази. Не відмовляється обвинувачений від того, що у нього з потерпілою були інтимні стосунки, проте зазначає, що вони носили добровільний характер.
Звертає увагу суду, що у судово-медичних експертизах №1892 від 25.11.2016р, №901 від 18.10.2017р, №393/1892-16 від 20.04.2016р, на які посилався суд, як на доказ його вини, не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень в області статевих органів, а тілесні ушкодження у потерпілої у вигляді синців та саден утворилися від того, що вони займалися статевими відносинами на твердій поверхні землі, де було трохи трави і підкладена під спину потерпілої його куртка.
Зауважує, що просив провести слідчі експерименти за його участі та участі потерпілої, судово-психологічну експертизу відносно нього та потерпілої, проте по справі були проведені ряд експертиз, які лише підтверджують статеві відносини, які апелянт не оспорює.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
07 листопада 2016 обвинувачений ОСОБА_5 у вечірній час доби, перебуваючи біля магазину на вул. Леніна в с. Прибузьке Вітовського району Миколаївської області, в ході розмови із знайомим ОСОБА_9 , познайомився з потерпілою ОСОБА_8 , яка перебувала разом із ОСОБА_10 .

Через деякий час обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та потерпіла ОСОБА_8 пішли у бік проживання останньої, аби провести її додому. По дорозі ОСОБА_11 , який пообіцяв провести ОСОБА_8 додому, після телефонного дзвінка вимушений був піти у своїх справах, про що повідомив останніх.

Коли ОСОБА_5 з ОСОБА_8 залишився наодинці, приблизно о 22 годині, обвинувачений почав залицятися до потерпілої та натякати на інтимну близькість, після чого ОСОБА_8 відмовила йому, вирвалася з його рук та хотіла втекти.

Однак, ОСОБА_5 , будучи фізично сильнішим, наздогнав потерпілу, схопив її за шию та почав душити, після чого кинув її на землю, продовжуючи душити та погрожувати фізичної розправою, став вимагати виконувати його вимоги щодо статевого зв`язку, погрожуючи вбивством.

Потерпіла, усвідомлюючи реальну загрозу для свого життя та здоров`я, погодилася не чинити опір обвинуваченому.

Після чого, ОСОБА_5 вкусив її за праву щоку та вдарив рукою по обличчю, подолавши остаточно волю потерпілої, взяв її за руки та потягнув за собою у поле, розташоване на околиці с. Прибузьке.

Перебуваючи у безлюдному місці, на протязі тривалого часу обвинувачений ОСОБА_5 , застосовуючи психологічне насильство до потерпілої, насильницьким шляхом, неодноразово вступав з потерпілою ОСОБА_8 у статеві відносини, проти волі останньої.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1892 від 25.11.2016, у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в області обличчя, шиї, грудної клітки, стегон та колінних суглобів. По ступеню тяжкості всі вищевказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Також, приблизно о 02 годині 00 хвилин 08 листопада 2016 року ОСОБА_5 , перебуваючи в полі поблизу с. Прибузьке Вітовського району Миколаївської області разом із потерпілою ОСОБА_8 , попередньо вступивши у статеві зносини природнім шляхом із останньою, всупереч її волі, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій, насильницьким шляхом задовольнив статеву пристрасть неприроднім способом, застосовуючи при цьому до потерпілої ОСОБА_8 психологічне насильство, у вигляді погроз спричинення тілесних ушкоджень, які остання сприймала реально.

В результаті чого, ОСОБА_8 отримала ушкодження в області анального отвору, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи могли утворитися від дії якогось тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і напружений статевий член, в строк не менше 12-14 годин до часу огляду.

Суд вважав доведеною вину ОСОБА_5 у зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, погрозою його застосування, та у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням погрози фізичного насильства, дії обвинуваченого кваліфікував за ч.1 ст. 152 КК України та за ч.1 ст. 153 КК України.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наведеними у вироку доказами.

Вирок суду першої інстанції ухвалений відповідно до вимог ст.370 КПК України є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Тому доводи апелянта щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції є неспроможними.

В судовому засіданні суду першої обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що 07.11.2016 близько 22 години біля магазину в с. Прибузьке по вул. Леніна Вітовського району Миколаївської області зустрів знайомого ОСОБА_12 , з яким також була потерпіла. З ОСОБА_13 розмовляв по минуле, ОСОБА_14 перебувала поряд. Потім разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_14 направились проводити останню. По дорозі ОСОБА_15 зателефонували та він пішов. ОСОБА_16 казала, що не потребує проводжатих, але він пішов із нею. По дорозі він запропонував їй прогулятись, на що вона спочатку відмовилась, а потім погодилась. Спілкувались про дітей та колишнього чоловіка. Було прохолодно, він її обійняв, а потім і поцілував, після чого запропонував присісти біля кювету. Вони відійшли від села приблизно на 2 км. Обнімалися та вона погодилася на статевий акт, в який вступали тричі. Агресії до неї не проявляв. В полі бешкетували, та жартівливо він вкусив її за щоку, та за це попросив вибачення. Після статевого акту він провів її додому, біля будинку вони палили цигарки. Вранці до нього додому прибули працівники поліції за підозрою про зґвалтування.

Проте, вина обвинуваченого підтверджується доказами дослідженими судом та наведеними у вироку, а саме: показами потерпілої, свідка ОСОБА_8 , протоколом прийняття заяви від потерпілої про вчинення кримінального правопорушення, висновками експерта № 901 від 18.01.2017р., № 902 від 18.01.2017р., № 903 від 18.01.2017р., змістом експертизи № 1892, завершеної 25.11.2016р., висновком додаткової експертизи № 939/1892-16, завершеної 20.04.2017р.

На підтвердження вини обвинуваченого суд вірно у вироку послався на показання потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що в її будинку виникли проблеми з електрикою та вона 07.11.2016 р. попросила свого знайомого ОСОБА_12 допомоги в ремонті. Близько 22 години після закінчення ним ремонту, вони разом вийшли з її будинку, ОСОБА_17 направлявся додому, а вона до магазину. У магазині вона скупилася, і ОСОБА_17 запропонував провести її додому у зв`язку з темним часом доби. Біля магазину ОСОБА_17 спілкувався із ОСОБА_5 , та вона чекала його близько 10 хвилин. Із ОСОБА_18 вона раніше знайома не була, але останній направився із ОСОБА_17 в бік її будинку. По дорозі вона йшла попереду, а ОСОБА_17 позаду із ОСОБА_5 та про щось спілкувались. В цей час ОСОБА_17 зателефонували, та він повідомив, що має повертатись додому через сімейні справи. Далі рух вона продовжила сама, але ОСОБА_5 наздогнав її та запропонував провести. Через декілька хвилин їй зателефонував ОСОБА_17 і попросив дати телефон ОСОБА_5 . Вони поспілкувались та далі продовжила рух із ОСОБА_5 . По дорозі ОСОБА_19 став брати її під руку, почав залицятися, на що вона не реагувала та почала його відштовхувати, що роздратувало ОСОБА_5 та він став більш наполегливим, став пропонувати інтимний зв`язок, проти чого вона заперечувала та поспішала додому, де її чекали двоє неповнолітніх дітей. Тоді ОСОБА_18 наздогнав її, схватив за шию та почав душити, вкусив за щоку та почав погрожувати фізичною розправою, вимагав підкорення. Вона сприймала ці погрози реально, дуже злякалась та погодилась виконувати його вимоги. Він насильно став тягнути її в бік поля до лісосмуги. По дорозі вона падала, намагалася опиратися, але ОСОБА_18 продовжував насильно її тягнути за руки. В лісосмузі він повалив її на землю обличчям до низу, однією рукою тримав її обидві руки та шарпав за одяг. Погрожував їй фізичною розправою та вбивством, що вона сприймала реально. Вона виконала його вимогу та зняла білизну, після чого він насильно вступив із нею у інтимний зв`язок. Потім запитав чи мала вона раніше інтимний зв`язок неприроднім способом, після чого насильно вступив із нею у такий зв`язок. Також він відібрав у неї мобільний телефон, та під час зґвалтування вона бачила спалахи від мобільного телефону. Вказані дії тривали довгий час, він вступав із нею в інтимний зв`язок декілька раз. Потім погрожував, що у разі, якщо вона звернеться до поліції, то оприлюднить зроблені ним знімки. Всі його погрози вона сприймала реально, боялася за своє життя та аби скоріше дістатися додому більше не опиралася. Він довів її додому, повернув мобільний телефон та повідомив, що подзвонить наступного дня. Діставшись додому вона відразу зателефонувала матері, все розповідала та попросила викликати поліцію.

Дані обставини також підтвердили свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Так, свідок ОСОБА_20 , мати потерпілої, в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 07.11.2016 року у пізній час їй зателефонувала донька, повідомила, що на неї напали та зґвалтували. Вона розбудила чоловіка та вони зателефонували дільничному, після чого невдовзі прибула слідчо-оперативна група. Коли вони приїхали до доньки, та знаходилась в істеричному стані, брудною, на шиї відбитки пальців

Крім того, свідок ОСОБА_21 пояснив, що потерпілу знає близько 3-х років, з обвинуваченим перебуває у дружніх стосунках. 07.11.2016 року він стригся у потерплої в її будинку, після чого попили чаю та направились до магазину, де зустріли ОСОБА_22 . Разом пішли проводити ОСОБА_8 додому, хоча вона спочатку відмовлялась від проводжатих, а потім погодилась. По дорозі спілкувалися. Не доходячи до будинку потерпілої близько 700-800 м. йому зателефонували та він мав піти. Потерпіла пішла далі із ОСОБА_5 , який тримав її під руку, були у доброму настрої. Більше із обвинуваченим він не спілкувався.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08.11.2016р. ст. слідчий СВ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області прийняв усну заяву від ОСОБА_8 про те, що 07.11.2016року в період часу приблизно з 22г.00хв. по 3г.00хв. 08.11.2016р. наглядно знайомий хлопець на ім`я ОСОБА_23 примусив її вступити з ним у статеві відносини із застосуванням фізичного насильства, вчинений неприроднім способом. Тому доводи апелянта про те, статеві відносини між ним та потерпілою ОСОБА_8 носили добровільний характер є неспроможними.
Твердження апелянта про те, що потерпіла його оговорила з метою отримати від нього певну суму коштів є надуманими та спростовуються показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили, що саме співмешканка обвинуваченого ОСОБА_24 була ініціатором зустрічей з потерпілою ОСОБА_8 і пропонувала їй певну суму коштів за для того щоб потерпіла відмовилась від своїх свідчень щодо обвинувачення ОСОБА_5 в зґвалтуванні та забрала свою заяву з правоохоронних органів. Однак, ОСОБА_8 відмовилась від запропонованих коштів та відмовилась забирати заяву про вчинений стосовно неї злочин.
Посилання апелянта на суперечливість показів потерпілої є безпідставними та спростовуються даними технічного запису та журналу судового засідання, а також матеріалами кримінального провадження, із яких вбачається, що показання потерпілої, є послідовними, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , підтверджуються іншими дослідженими судом доказами, в тому числі, висновками експертів щодо часу та способу вчинення кримінального правопорушення, механізму, локалізації та тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, а тому суд обґрунтовано послався на них у вироку на підтвердження винуватості обвинуваченого.
Так, згідно висновку експерта № 901 від 18.01.2017 року, у вирізках з білизни ОСОБА_8 виявлено сліди сперми з домішкою крові, клітин з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки, які є змішаними та містять генетичні ознаки не менше двох осіб, а саме: генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с. 35-44).

Відповідно до висновку експерта № 902 від 18.01.2017 року, генетичні ознаки клітин, виявлені на тампоні зі змивами з рук ОСОБА_5 та в піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з обох рук ОСОБА_5 збігаються між собою, є змішаними та містять генетичні ознаки зразка крові самого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_8 (а.с. 99-112)

Згідно висновку експерта № 903 від 18.012017 року, генетичні ознаки клітин та сперми з домішкою крові, виявлені у мазку з вмістом піхви потерпілої ОСОБА_8 є змішаними, містять генетичні ознаки не менше двох осіб: самої ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Як вбачається з висновку експерта № 1893 від 25.11.2016 року обвинувачений ОСОБА_5 будь-яких пошкоджень на тілі не мав, проте це не спростовує показів потерпілої щодо способу скоєння обвинуваченим відносно неї насильницький дій, оскільки потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що сприймала погрози обвинуваченого реально, дуже злякалась за своє життя а тому погодилась виконати його вимоги та не чинила опору обвинуваченому.

Крім того, спосіб скоєного обвинуваченим підтверджується змістом експертизи №1892, завершеної 25.11.2016 року, відповідно до якої, у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в області обличчя, шиї, грудної клітки, стегон та колінних суглобів. Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок не менше п`яти ударних дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, з давністю їх утворення не менше 12-14 годин до часу огляду. В області анального отвору у вигляді гіпертензії шкіри в ділянці радіальних складок та відсутності верхнього шару епідермісу. Які утворились від дії тупого твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і напружений статевий член.

Вказані висновки експерта є повними, із наданням чітких відповідей на поставлені запитання, науково обґрунтованими та узгоджується по змісту із іншими доказами по справі, тому суд вірно послався на них у вироку, як на доказ доведеності винуватості обвинуваченого.
Тому доводи апелянта щодо невірної оцінки судом першої інстанції зазначених доказів є безпідставними.
Всі докази надані стороною обвинувачення та досліджені судом, отримані в порядку визначеному кримінальним процесуальним законом, суд обґрунтовано визнав дані докази достовірними, належними та допустимими, відповідно до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України.
Таким чином, суд на підставі повно та всебічно досліджених доказів, в їх сукупності, дійшов правильного висновку щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у зґвалтуванні потерпілої ОСОБА_8 , тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, погрозою його застосування, що вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 152 КК України, а також у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням погрози фізичного насильства, що вірно кваліфіквано за ч.1 ст. 153 КК України.

Висновки суду першої інстанції стосовно доведеності винуватості ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах належним чином вмотивовані та підтверджені дослідженими судом та наведеними у вироку доказами. Тому доводи апелянта про те що суд не дав належну оцінку всім доказам по справі є безпідставними.

Порушення судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи та постановлені вироку не допущено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, про що просить апелянт.

Покарання обвинуваченому призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням обставин вчинення злочинів, ступені тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до злочинів середньої тяжкості та особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, скоїв інкриміновані злочини, не відбувши та ухиляючись від відбування покарання за вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.06.2015р.

Врахувавши фактичні обставини справи та дані про особу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.

Посилання апелянта в судовому засіданні апеляційного суду на неврахування судом першої інстанції при призначенні йому покарання знаходження у нього на утриманні малолітніх дітей є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження не містять будь яких даних про наявність у обвинуваченого дітей, не надано таких даних і апеляційному суду.

З огляду на наведене, підстав для скасування вироку суду першої інстанції з мотивів, на які вказує апелянт, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд -
постановив :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2017 року у відношенні ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: