В И Р О К
іменем України
04 жовтня 2017 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0000978, №0000384 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гайдари Зміївського району Харківської області, є громадянином України, з середньою технічною освітою, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України,

у с т а н о в и в:

19 серпня 2016 року близько 21:30 години в АДРЕСА_2 ОСОБА_9 прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якої у нього виник умисел на завдання останній тілесного ушкодження. Реалізуючи зазначений умисел, він схопив ОСОБА_5 за волосся та наніс їй не менше 2-х ударів в область голови та не менше 2-х ударів обутими ногами в область грудної клітини, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин на голові з ділянкою облисіння в даній зоні, садно в області обличчя та на задній поверхні грудної клітки та легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку.

Зазначеними діями ОСОБА_9 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.
20 серпня 2016 року близько 21:30 години в АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, маючи раптово виниклий умисел на незаконне проникнення до житла, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла, через паркан незаконно проник на територію належного ОСОБА_6 домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом розбиття віконного скла, через віконний проріз незаконно, без дозволу ОСОБА_6 , проник до жилого будинку та шляхом розбиття пошкодив належне ОСОБА_6 майно.

Зазначеними діями ОСОБА_9 вчинив незаконне проникнення до житла, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.
Крім того, 30 квітня 2017 року близько 05:00 години по вул. Жовтневій в м. Змієві Харківської області, ОСОБА_9 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував у будинку АДРЕСА_3 , де вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , в ході якої у нього виник умисел на спричинення останній тілесного ушкодження. Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_9 обома руками хапав ОСОБА_5 за верхню частину одягу в області грудей, за волосся та шию спереду, наніс їй кулаками не менше двох ударів в область голови та тулуба, після чого взяв у руки масляний обігрівач та наніс ним один удар в область спини зверху, чим спричинив ОСОБА_5 : легкі тілесні ушкодження, у вигляді ділянки травматичного набряку м`яких тканин на голові, синці на обличчі, садно на задній поверхні лівої половини грудної клітки, по одному синцю в проекції правого і лівого колінного суглобу; легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, у вигляді гострої закритої черепно-мозкової травми, у формі струсу головного мозку, яка ускладнилася у своїй течії розвитком вираженого лікворно-гипертензійного і астено-невротичного синдрому.

Зазначеними діями ОСОБА_9 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винним у інкримінованих йому злочинах та показав про зазначені вище обставини, за яких він 19.08.2016 року та 30.04.2016 року, будучи у стані сп`яніння, умисно завдав легких тілесних ушкоджень колишній дружині ОСОБА_5 .

Крім того, 20.08.2016 року, будучи у стані алкогольного сп`яніння, він незаконно проник до будинку, який належить його колишній тещі ОСОБА_6 , де побив вікна будинку і побутову техніку, яка знаходилася в будинку.

У вчинених злочинах щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України відповідальність, відшкодувати потерпілим матеріальну шкоду у розмірах, що зазначена у позовних заявах, а також моральну шкоду у розмірах, що буде визначена судом.

Також, подав клопотання про застосування у відношенні нього п. в ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_9 , його вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується у повному обсязі обвинувачення наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_5 показала про обставини, за яких її колишній чоловік ОСОБА_9 19.08.2016 року та 30.04.2017 року будучи у стані сп`яніння побив її, завдавши кожного разу легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У свою чергу, потерпіла ОСОБА_6 показала про обставини, за яких 20.08.2016 року вона виявила, що колишній зять ОСОБА_9 незаконно проник до її будинку та побив вікна будинку, меблі, побутову техніку.

Зазначені дії ОСОБА_9 вчинив після того, як напередодні побив її дочку ОСОБА_5 , і остання перебувала в лікарні.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що була очевидцем події, коли 19.08.2016 року ОСОБА_9 завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_13 показала, що її син ОСОБА_9 має складні стосунки зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , з якою у них відбуваються сварки та бійки. 19.08.2016 року між ними відбулася чергова сварка, після якої ОСОБА_5 опинилася у лікарні. Її син дуже переживав з приводу цього, намагався відвідати ОСОБА_5 , однак її мати ОСОБА_6 повідомила, що та знаходиться у тяжкому стані. Дізнавшись, що ОСОБА_6 сказала йому неправду з приводу тяжкого стану ОСОБА_5 , її син, будучи у стані алкогольного сп`яніння, пішов до будинку ОСОБА_6 та вчинив там погром. Після цього вона, на вимогу ОСОБА_6 , майже у повному обсязі відшкодувала шкоду, яка була спричинена її сином.

Показання обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в цілому не суперечать одне одному, та узгоджуються з письмовими доказами.

Так, обставини, за яких 19 серпня 2016 року ОСОБА_9 завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , зафіксовані у протоколі прийняття від неї заяви про вчинений у відношенні неї злочин. (т. 1 а. п. 129).

Крім того, під час слідчого експерименту 14.12.2016 року потерпіла ОСОБА_5 показала механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що мало місце 19 серпня 2016 року. (т. 1 а. п. 138-142).

Наявність у потерпілої ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, яке було завдано їй обвинуваченим ОСОБА_9 19.08.2016 року, підтверджується висновками судово-медичних експертиз №168-Зм/16 від 29.09.2016 року та №245-Зм/16 від 23.12.2016 року. (т. 1 а. п. 136-137, 144-145).

Даними протоколу огляду місця події від 20.08.2016 року, з фототаблицями, підтверджується обстановка житлового будинку АДРЕСА_2 , де зафіксовані сліди проникнення до будинку, пошкодження меблів, побутової техніки, яка знаходилася у будинку. (т. 1 а. п. 146-149, 150-157).

Висновком судово-товарознавчої експертизи №17 від 22.11.2016 року підтверджується вартість належного потерпілій ОСОБА_6 майна, яке було пошкоджено ОСОБА_9 під час незаконного проникнення до будинку потерпілої (т. 1 а. п. 162, 163).

Також, обставини, за яких 30 квітня 2017 року ОСОБА_9 завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , зафіксовані у протоколі прийняття від неї до Зміївського ВП заяви про вчинений у відношенні неї злочин. (т. 1 а. п. 165).

Даними протоколу огляду місця події від 30.04.2017 року, з фототаблицями, підтверджується обстановка житлового будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 завдав легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_5 . Під час огляду виявлені та зафіксовані сліди ушкодження на масляному обігрівачі, фрагменти волосся та битого посуду. (т. 1 а. п. 166-171).

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту від 16.05.2017 року підтверджується механізм нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , що мало місце 30.04.2017 року. (т. 1 а. п. 175-184).

Також, механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 підтверджується даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_9 від 22.06.2017 року. (т. 1 а. п. 187-193).

Наявність у потерпілої ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я отриманого 30.04.2017 року, підтверджується висновками судово-медичних експертиз №74-Зм/17 від 17.06.2017 року, №109-Зм/17 від 20.06.2017 року, №113-Зм/17 від 23.06.2017 року. (т. 1 а. п. 173-174, 185-186, 196-197).

Оцінивши зазначені вище докази, які є належними, допустимими, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_9 є винним у двох епізодах умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України; у незаконному проникненні до житла, і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, визнається щире каяття обвинуваченого, часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 .

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, визнається вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Під час призначення покарання ОСОБА_9 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості; обставини, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання; особу винного, який раніше не судимий, за висновком судово-психіатричної експертизи №935 від 19.12.2016 року є особою, яка може усвідомлювати свої дії та керувати ними; у період часу, до якого відноситься правопорушення, знаходився поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1 а. п. 207-209), під наглядом у психіатричному і наркологічному кабінетах не перебував (т. 1 а. п. 210), не працює і не знаходиться на обліку в службі зайнятості, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні якого не позбавлений батьківських прав (т. 1 а. п. 201), розлучений (т. 1 а. п. 202), за місцем проживання скарг на нього немає (т. 1 а. п. 203), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді обмеження волі.

Остаточне покарання ОСОБА_9 належить призначити за сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України.

Під час вирішення клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо застосування до нього п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно з пунктом "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" (який чинний з 07.09.2017 року), підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про амністію у 2016 році", питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Обвинувачений ОСОБА_9 є винним у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, подав клопотання про застосування у відношенні нього п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році". (т. 1 а. п. 218).

На день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році", ОСОБА_9 має неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні якого не позбавлений батьківських прав.

Обвинувачений не відноситься до осіб, до яких амністія не застосовується відповідно ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" та ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".

За таких обставин, обвинуваченого ОСОБА_9 належить звільнити від відбування покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Відповідно до ст. 127-129 КПК України, під час вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Потерпіла ОСОБА_6 у позовній заяві просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на її користь 2799 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди (т. 1 а. п. 15-19, 63-64).

Під час судового розгляду обвинувачений визнав позовну заяву в частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, що не суперечить закону та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Таким чином, в частині вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позовна заява потерпілої ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

В обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпіла ОСОБА_6 стверджувала про наявність у неї моральної травми, емоційного стресу, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, що тривають і до теперішнього часу.

Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував факту завдання потерпілій моральної шкоди, однак вважав, що вимога про її відшкодування є завищеною. Водночас, не заперечував проти відшкодування моральної шкоди у розмірі, який визначить суд.

Виходячи з конкретних обставин та ступеню тяжкості вчиненого у відношенні потерпілої ОСОБА_6 злочину, характеру моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна; майнового та сімейного стану обвинуваченого, вжиття заходів обвинуваченим та його матір`ю щодо відшкодування матеріальної шкоди, дотримуючись принципів розумності та справедливості, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди позовна заява потерпілої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню на суму 10000 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 у позовній заяві просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на її користь 2525 грн. 50 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди (т. 1 а. п. 84-103).

Під час судового розгляду обвинувачений визнав позовну заяву в частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, що не суперечить закону та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Таким чином, в частині вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позовна заява потерпілої ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

В обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що через неправомірні дії обвинуваченого, який її повторно побив, у неї з`явилися побоювання за своє життя та здоров`я. ЇЇ емоційний стан погіршився, виникло безсоння та часті головні болі. Був істотно порушений її звичайний порядок життя, оскільки вона змушена витрачати час і кошти на відновлення свого здоров`я, а також на захист своїх прав у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував факту завдання потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди, однак вважав, що вимога про її відшкодування є завищеною. При цьому, не заперечував проти відшкодування моральної шкоди у розмірі, визначеному судом.

Виходячи з конкретних обставин та ступеню тяжкості вчиненого у відношенні потерпілої ОСОБА_5 злочину, характеру спричиненої моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, дотримуючись принципів розумності та справедливості, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди позовна заява потерпілої ОСОБА_5 є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_9 винним у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_9 у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, призначеного за даним вироком.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 2799 (дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 , на користь ОСОБА_5 2525 (дві тисячі п`ятсот двадцять п`ять) грн. 50 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: