Справа № 368/384/18
Провадження № 1-в/368/56/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі : головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника колонії ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відео конференції заяву засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію в 2016 році», -
ВСТАНОВИВ:
До Кагарлицького районного суду Київської області від засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію в 2016 році», мотивуючи клопотання наступним.
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На даний час, вирок суду приведено до виконання, та він перебуває у Кагарлицькій виправній колонії № 115, де відбуває призначене судом покарання.
06 вересня 2017 року опубліковано Закон України «Про амністію у 2016 році», який, відповідно до ст. 18 вказаного Закону, набирає чинності 07.09.2017 р.
Відповідно до ст. 13 цього Закону, його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або подовжувальні злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
За вироком суду він, ОСОБА_5 , засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчинене 16 грудня 2015 року, тобто до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році».
Згідно з пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, якщо такі особи: не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого його визнано винним, в розумінні ст. ст. 12, 25 КК України, відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності.
При цьому, має бути враховано, що він є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому не виповнилося 18 років, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.
Як, вбачається з листа №1230/16.3-08 від 23.02.2018р. за підписом в.о. заступника начальника Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського територіального управління юстиції у місті Києві, станом на дату її видачі ОСОБА_5 не позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , та відмітка про позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_5 відсутня.
Таким чином, він має на утриманні малолітню дитину, стосовно якої батьківських прав не позбавлений, а відтак, підпадає під дію пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», та до нього можливе застосування амністії та звільнення від відбування покарання.
Стосовно звільнення від відбування покарання, у зв`язку із застосуванням Закону України «Про амністію у 2016 році» він не заперечує, що зможе самостійно підтвердити суду, під час розгляду вказаного клопотання, як цього вимагає даний Закон.
Крім того, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.12.2017 р. до нього застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки, яке він просить суд залишити в силі.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про амністію в 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Статтею 10 вказаного Закону, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Застосування цього Закону здійснюється щодо засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника.
Засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив суд застосувати до нього Закон України «Про амністію в 2016 році», оскільки має сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно якого він не позбавлений батьківських прав.
Представник колонії щодо клопотання засудженого ОСОБА_5 покладається на погляд суду, але засуджений підпадає під дію Закону України «Про амністію в 2016 році».
Прокурор не заперечував проти поданої заяви засудженого, оскільки він підпадає під дію п. «в» ст.. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», але щодо основного виду покарання.
Суд, вислухавши сторони процесу та вивчивши клопотання та подані до неї матеріали, прийшов до наступного висновку.
Як вбачається зі статті 85 КК України, на підставі закону України про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання, а також засудженому може бути замінено покарання або невідбуту його частину більш м`яким покаранням.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
За змістом ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого, підсудного чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до п. в) ст.. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії до засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника, а щодо військовослужбовців, які тримаються в дисциплінарному батальйоні, - за поданням командування дисциплінарного батальйону, військової частини, начальника гарнізону, органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або за клопотанням самого військовослужбовця, його захисника чи законного представника. До подання додаються довідка про заохочення і стягнення, особова справа засудженого та інші документи, необхідні для вирішення питання про застосування амністії.
Пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
У відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років..
Санкцією ч.2 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Таким чином, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином та вчинений через необережність.
Згідно ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.12.2017 року ОСОБА_5 засуджено по ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Згідно свідоцтва про народження на ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , виданого 13 квітня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві вбачається, що у графі батько зазначений ОСОБА_5 .
Отже, засуджений ОСОБА_5 має малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому не виповнилося 18 років та щодо якого він батьківських прав не позбавлений.
Обставини, передбачені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до засудженого ОСОБА_5 судом не встановлені.
Враховуючи вищенаведене, дослідивши особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 підлягає до задоволення, оскільки наявні достатні підстави для цього.
Керуючись ст. 86 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» № 1185-VII від 22.12.2016 р., суд, -
у х в а л и в :
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , від відбування призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.12.2017 р. основного покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі пункту «в» статті 1 Закону України № 1185-VII від 22.12.2016 р. «Про амністію у 2016 році».
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1