Справа № 297/2858/17
УХВАЛА
27 грудня 2017 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, слідчий суддя -

встановив:
У своєму клопотанні ОСОБА_5 просить суд скасувати арешт на тимчасово вилучений транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «E220», 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини: НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить йому - ОСОБА_6 .

Своє клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2017 року в кримінальній справі № 297/79/17 задоволено клопотання слідчого СВ Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 від 14 січня 2017 року про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0000015. Накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «E220», 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини: НОМЕР_2 .

Вищевказана ухвала слідчого судді мотивована тим, що 12 січня 2017 року о 09 год. 39 хв. у чергову частину Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області по телефону надійшло повідомлення від оператора служби 102 УІПКП, про те, що до них надійшло повідомлення від старшого зміни відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , прапорщика ОСОБА_8 , що на пункті пропуску через державний кордон України з Угорщиною «Лужанка» затримано викрадений автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «E220», 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини: НОМЕР_2 , на виїзд з України. Виїздом слідчо-оперативної групи на місце події встановлено що вищевказаний транспортний засіб значиться в обліках викрадених автомобілів Генерального секретаріату Інтерполу, дата викрадення: 29 червня 2015 року, країна ініціатор розшуку: Португалія.

Вважає, що накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2017 року в кримінальній справі № 297/79/17 арешт на вищевказаний тимчасово вилучений автомобіль підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що відпала потреба в подальшому застосуванні вищезазначеного заходу забезпечення кримінального провадження, що підтверджується наступним.

Постановою слідчого Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 26 квітня 2017 року призначено у вищевказаному кримінальному провадженні судову трасологічну експертизу агрегатів автомобіля.

Згідно висновку експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 27 червня 2017 року № 9/38, на автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «E220», реєстраційний номерний знак Угорщини: НОМЕР_2 , номерне позначення кузова: НОМЕР_1 та номерне позначення двигуна: НОМЕР_3 не змінювалися, тобто виконані заводським способом є первинними.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Прокурор ОСОБА_9 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, пояснення представника власника автомобіля, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2)спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Крім того, з матеріалів судового провадження вбачається, що гр. ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Під час розгляду клопотання прокурор не надав які-небудь докази про те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При прийнятті рішення, суд також враховує й те, що в матеріалах судового провадження відсутні будь-які дані про те, що кримінальним правопорушенням кому-небудь завдана якась шкода, а також дані про те, що в кримінальному провадженні заявлявся цивільний позов.

Суду також не надані відомості про те, що будь-хто зі службових осіб юридичної чи фізичної особи, подавав заяви про визнання його цивільним позивачем, а стороною обвинувачення - не надані відомості про те, що в справі будь-хто визнавався цивільним відповідачем.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що сторона кримінального провадження у підтвердження можливого заявлення по справі цивільного позову не надала будь-які докази.

Прокурором також не надані докази про те, що органом досудового розслідування в кримінальному провадженні будь-хто із фізичних осіб визнавався підозрюваним, обвинуваченим чи засуджувався й щодо цих осіб може бути застосовано покарання у виді спеціальної конфіскації. Стороною обвинувачення також не надано будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні щодо третіх чи юридичних осіб, у випадках передбачених Кримінальним кодексом України, може бути застосована спеціальна конфіскація.

Крім того, відсутні у матеріалах судового провадження і дані про неосудних осіб, діями яких завдана матеріальна шкода, яку у подальшому необхідно буде відшкодовувати за рахунок арештованого майна.

При оцінці доводів клопотання та прийнятті судового рішення, суд враховує й те, що на належному ОСОБА_5 автомобілі відсутні будь-які сліди від кримінального правопорушення; що під час розгляду клопотання прокурор також не надав будь-які докази про те, що на належному ОСОБА_5 автомобілі наявні які-небудь сліди кримінального правопорушення; що згідно висновку експерта № 9/38 від 27.06.2017 року на автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «E220», 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Угорщини: НОМЕР_2 не змінювалося, тобто виконане заводським способом і є первинним.

При прийнятті судового рішення та оцінці постанови про приєднання до справи речових доказів, суд зазначає, що, визнаючи речовим доказом належний ОСОБА_5 автомобіль, слідчий не врахував те, що до ЄРДР були внесені відомості за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, що у постанові не міститься даних про визнання речовими доказами яких-небудь документів, які на думку слідчого могли б бути підробленими, у тому числі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Крім того, суд враховує й те, що в матеріалах судового провадження відсутні дані про те, що органом досудового розслідування до Єдиного державного реєстру судових рішень вносились відомості за ознаками кримінальних правопорушень, що передбачають відповідальність за протиправне посягання на заволодіння чужим майном.

Суд також вважає, що прокурор не довів, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті і шляхом застосування менш обтяжливих заходів забезпечення цього провадження.

При прийнятті рішення суд враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, і те, що стороною обвинувачення жодних клопотань щодо приєднання доказів під час розгляду не заявлялось.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Тому, суд приходить до висновку, що накладення арешту на автомобіль із викладених у клопотанні мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку із чим повинен бути скасований й тому клопотання підлягає до повного задоволення.

При розгляді клопотання суд, враховуючи положення кримінального процесуального закону, сприяв учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

Крім того, суд вважає, що задоволення клопотання буде ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна ОСОБА_5 , про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
Скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2017 року в кримінальній справі № 297/79/17 (кримінальному провадженні № 0000015) арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «E220», 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Угорщини: НОМЕР_2 .

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1