Справа №587/2121/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/325/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/2121/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 12 грудня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рубіжне Луганської області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Сумської області Конотопського району с. Шпотівка, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), в силу ст.89 КК України раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 просить змінити вирок суду і пом`якшити обвинуваченим покарання, призначивши ОСОБА_10 основне покарання за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї частини статті, а до ОСОБА_11 застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, оскільки судом першої інстанції не було взято до уваги наявність у них неповнолітніх дітей, які знаходяться на їх утриманні.

За вироком Сумського районного суду Сумської області від 12.12.2017 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнані винними за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України, і їм призначено покарання:

- ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк шість місяців; за ч.2 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

- ОСОБА_11 за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк п`ять місяців; за ч.2 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту на строк шість місяців. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_11 покарання у виді шести місяців арешту.

Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави 593,22 грн. судових витрат з кожного.

Відповідно до вироку суду, в першій половині лютого 2017 о 22 год. 00 хв. ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 з неогородженої території МТФ № 1 ТОВ АФ «Косівщинська» поблизу вул. Молодіжної в с. Косівщина Сумського району Сумської області таємно викрали майна на загальну суму 2855,56 грн.

В першій половині квітня 2017 о 22 год. 00 хв. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за попередньою змовою із території МТФ № 1 ТОВ АФ «Косівщинська» таємно викрали майна на загальну суму 2087,93 грн.

09.05.2017 о 22 год. 00 хв. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за попередньою змовою із неогородженої території МТФ № 1 ТОВ АФ «Косівщинська» таємно викрали майна на загальну суму 1915 грн.

10.06.2017 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 із огородженої території неподалік МТФ № 1 ТОВ АФ «Косівщинська», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що їхні дії є непомітними для сторонніх осіб, почали розбирати ящики та виносити їх металеві частини за територію, чим завдали матеріальної шкоди на суму 3000 грн., однак не довели свій умисел до кінця, оскільки були помічені охоронцем ТОВ АФ «Косівщинська»,

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення вироку суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі захисника не оскаржуються.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_13 про пом`якшення призначеного обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання, то вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Зокрема, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, і при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме, визнання останніми своєї вини і їх щире каяття, сприяння розкриттю злочину і встановленню істини по справі, часткове відшкодування завданої шкоди потерпілій стороні, задовільні характеристики, а також відсутність у ОСОБА_11 непогашених судимостей.

Обтяжуючих покарання обставин судом першої інстанції встановлено не було.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнали свою вину у вчиненні злочинів, щиро розкаялися, сприяли розкриттю злочину та частково відшкодували завдану ними шкоду, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки ці обставини вже були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та визначенні обвинуваченим виду і розміру кримінального покарання.

Твердження захисника про наявність неповнолітньої дитини як на утриманні ОСОБА_10 , так і на утриманні ОСОБА_11 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, матеріали якого не містять жодних відомостей з цього приводу.

Таким чином, визначивши з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання: ОСОБА_10 у виді позбавлення волі на строк три роки, а ОСОБА_11 із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту на строк шість місяців, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-66 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Слід також зазначити, що судом першої інстанції, враховуючи вказані вище обставини, обвинуваченому ОСОБА_10 було призначено покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.185 КК України, а обвинуваченому ОСОБА_11 взагалі із застосуванням ст.69 КК України було призначено інше, більш м`яке покарання, не зазначене в санкції даної норми кримінального закону.

З огляду на це, враховуючи тяжкість злочинів, особи обвинувачених та інші обставини кримінального провадження, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням та для застосування до ОСОБА_10 положень ст.69 КК України.

Призначене ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчинених ними діянь, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для його зміни, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Сумського районного суду Сумської області від 12 грудня 2017 року відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4