Справа № 640/6303/18
н/п 1-кс/640/3684/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
представника ТОВ «Азово-Чорноморська інвестиційна компанія» - ОСОБА_4 ,
12.04.2018 старший слідчий Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м.Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , у якому просила накласти арешт на нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6, 8-20 в літ. «А-3» загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та належать у приватній власності Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю, код ЕДРПОУ 23915446, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, місто Харків, вулиця Сумська, будинок 96, у вигляді заборони на їх відчуження.
Як встановлено досудовим розслідуванням, на теперішній час невстановленими особами вчиняються незаконні дії щодо перереєстрації права власності нежитлових приміщень 3-го поверху № 1-6, 8-20, в літ. «А-3» загальною площею 357,3 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, як зазначає слідчий, встановлені досудовим розслідуванням факти дають всі підстави вважати, що відчуження та реєстрація права власності на нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6, 8-20, в літ. «А-3» загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , проводились в порушення законів України, та всупереч постанови Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року.
Посилаючись на ч.1 ст. 98, п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий вказує, що вказане майно було у товариства з обмеженою відповідальністю раніше відчужено в результаті вчинення кримінального правопорушення, саме на нього і було спрямоване вищевказане кримінальне правопорушення, тобто воно є речовим доказом, у зв`язку з чим, з метою забезпечення його збереження необхідно накласти арешт.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.
Представник ТОВ «Азово-Чорноморська інвестиційна компанія» ОСОБА_4 клопотання про арешт майна підтримав у повному обсязі.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Відповідно до інформаційної довідки № 120177591 від 10.04.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6,8-20, в літ. «А-3» загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96, належать на праві приватної власності Азово-Чорноморській інвестиційній компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю.
Слідчим доведено, що вищевказане приміщення, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
За вказаних слідчим у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказані нежитлові приміщення мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, об`єктом кримінально протиправних дій.
Тому, нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6,8-20, літ. «А-3» загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності ТОВ «Азово-Чорноморської інвестиційної компанії» на зазначені нежитлові приміщення шляхом заборони їх відчуження завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6,8-20 в літ. «А-3» загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96, та належать на праві приватної власності Азово-Чорноморській інвестиційній компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю, шляхом заборони їх відчуження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1