УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого відділу поліції №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0012741 від 28 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України,

ВСТАНОВИВ:
07 грудня 2017 року слідчий відділу поліції №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012741 від 28 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , (площею 79,80 кв.м.), яка належить на праві власності ОСОБА_5 , із забороною будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам розпоряджатися вказаним майном.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження за № 0012741 від 28 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що 18.08.2017 року ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , будучи власниками квартири по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи про те, що відчуження її заборонено, та будучи особами, яким це майно ввірено, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відчуження заставного майна, здійснили реалізацію шляхом укладення договору купівлі-продажу майна, а саме квартири по АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та відповідно зареєстровано в реєстрі.
Крім того, ОСОБА_6 , будучи єдиним власником квартири по АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відчуження арештованого майна, здійснив реалізацію шляхом укладення договору дарування майна, на яке накладено арешт, а саме квартири по АДРЕСА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та відповідно зареєстровано в реєстрі.
Допитаний в якості свідка головний юрисконсульт ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_10 , який в ході допиту повідомив, що 4 червня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/3516, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 140 000 (сто сорок тисяч) доларів США.

Для забезпеченням виконання зобов`язань по погашенню заборгованості за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 («майновий поручитель») 04.06.2007 р. укладено іпотечний договір № 02-10/1845. Предметом іпотеки виступає: однокімнатна квартира загальною площею 79,80 кв.м. під номером АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на праві приватної власності в рівних частинах. Вказана квартира відповідно зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і у Державному реєстрі іпотек.

Крім того, 13 листопада 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , укладено договір Кредиту № 10-29/4620, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 858 500 (вісімсот п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Для забезпеченням виконання зобов`язань по погашенню заборгованості за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_7 і ОСОБА_6 13.11.2007 р. укладено іпотечний договір № 02-10/3792. Предметом іпотеки також виступає: однокімнатна квартира загальною площею 79,80 кв.м. під номером АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на праві приватної власності в рівних частинах.

20 серпня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 10-29/4040, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 247 800 (двісті сорок сім тисяч вісімсот) доларів США.

Для забезпеченням виконання зобов`язань по погашенню заборгованості за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_6 20.08.2007 р. укладено іпотечний договір № 02-10/2943. Предметом іпотеки виступає: двокімнатна квартира загальною площею 80,10 кв.м. під номером АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_6 на праві приватної власності. Вказана квартира відповідно зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і у Державному реєстрі іпотек.

Як стало відомо ПАТ «Укрсоцбанк», 16 червня 2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 без згоди Банку посвідчено договір купівлі-продажу вказаної квартири серія та номер: 905. Новим власником квартири стала ОСОБА_12 . У подальшому вказана квартира 18.08.2017 р. знову була продана і в даний час власником її є ОСОБА_13 .

Також, 05 липня 2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 без згоди Банку посвідчено договір купівлі-продажу вказаної квартири серія та номер: 1223. Новим власником квартири також стала ОСОБА_13 .

ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , будучи власниками квартири по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи про те, що відчуження її заборонено, та будучи особами, яким це майно ввірено, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відчуження заставного майна, здійснили реалізацію шляхом укладення договору купівлі-продажу майна, а саме квартири по АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та відповідно зареєстровано в реєстрі.
Крім того, ОСОБА_6 , будучи єдиним власником квартири по АДРЕСА_3 , знаючи про існування постанови ВДВС Печерського району м. Києва року від 16.12.2013 р. № 41160177 про накладення арешту на вказану квартиру та усвідомлюючи про те, що її відчуження заборонено, та будучи особою якій це майно ввірено, всупереч вимогам вказаної постанови, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відчуження арештованого майна, здійснив реалізацію шляхом укладення договору дарування майна, на яке накладено арешт, а саме квартири по АДРЕСА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та відповідно зареєстровано в реєстрі.
Квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 , що підтверджує інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборгованості, відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

В той же час матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів які вказують, що: - вищевказана квартира є предметом злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, як об`єкт кримінально протиправних дій отриманий фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою всебічного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження та встановлення істини у справі, зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення, а також речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив його задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника майна є необхідним, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень слідчого, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення розслідування, забезпечення його збереження та недопущення подальшого відчуження.

Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого відділу поліції №4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012741 від 28 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , у вигляді заборони будь-яким іншим фізичним и юридичним особам, яким право користування цим майном передано за правочином чи в інший передбачений законом спосіб розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1