Справа № 729/87/18
1-кс/729/13/18 р.

У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2018 р. слідчий суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
До Бобровицького районного суду Чернігівської області звернувся слідчий Бобровицького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 із клопотанням, погодженим із прокурором Бобровицького відділу Ніжинської місцевої прокуратури, ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.
Клопотання обґрунтовує тим, що близько 21 год.07 хв. 24.01.2018 року в с.Нова Басань Бобровицького району біля господарства №22 по вул. Островського автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , та керований ОСОБА_6 зіткнувся з пішоходом ОСОБА_7 , який рухався по проїжджій частині вул. Островського в зустрічному напрямку відносно руху автомобіля.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав перелом правої нижньої кінцівки в області коліна та госпіталізований в травматологічне відділення Комунального лікувально-профілактичного закладу «Бобровицька центральна районна лікарня».
Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 було вилучено та доставлено на майданчик тимчасового утримання транспорту Бобровицького відділення поліції Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, 25.01.2017 року в даному кримінальному провадженні винесена постанова про визнання вказаного автомобіля речовим доказом та передачу його на зберігання.
У кримінальному провадженні виникла необхідність у проведенні судової інженерно-транспортної експертизи для вирішення питань про технічний стан автомобіля, а також в ході досудового розслідування кримінального провадження чи під час судового розгляду для встановлення істини може виникнути необхідність у проведенні інших інженерно-транспортних експертиз для проведення яких вказаний автомобіль експертам повинен бути наданий в стані, у якому він був вилучений із місця ДТП.
Зазначає, що підставою арешту майна є наявність розумних підозр вважати, що вказане вище майно є доказом злочину. Метою арешту майна є збереження речових доказів та запобігання можливості їх втрати, приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.
Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У разі ненакладення арешту на вказаний автомобіль, він повинен негайно бути повернутим власнику чи користувачу, які мають повне право відремонтувати автомобіль, тобто знищити сліди дорожньо-транспортної пригоди, в яку автомобіль потрапив, продати його чи в будь-який інший спосіб відчужити його. Тобто, виникають ризики знищення наявних слідів кримінального правопорушення, відчуження майна, його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення.
Ураховуючи наведене та з метою виконання завдань кримінального провадження, забезпечення повного та всебічного встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий просить клопотання задовольнити.
Слідчий Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор Бобровицького відділу Ніжинської місцевої прокуратури в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.
Заслухавши слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку , виходячи з слідуючого.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, уклопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Всупереч викладеному, в клопотанні слідчий зазначив документи, які підтверджують право власності ОСОБА_5 на автомобіль, але не вказав факти і докази, що свідчать про користування майном ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок про те, що в Україні право власності визнається непорушним.
Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Із вищевказаного вбачається, що власника майна в обов`язковому порядку слід повідомити про час та місце розгляду клопотання, оскільки у разі задоволення клопотання він буде, враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, тимчасово позбавлений права на відчуження, розпорядження та користування автомобілем.
Терміни розгляду клопотання є досить короткими і тому виклик власника майна можливо здійснити по телефону, відповідно до ст. 135 КПК України. Оскільки слідчим зазначена тільки адреса проживання власника автомобіля АДРЕСА_1 , і не зазначені інші засоби зв`язку, тому суд позбавлений можливості в строки передбачені ч.1 ст. 172 КПК України повідомити власника про розгляд клопотання.
Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цьогоКодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи вищевикладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, -
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1