Провадження по справі № 1-кп/521/1013/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 29.08.2017 року за № 0003535, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одесі, має середню освіту, працює без укладення трудового договору, не одружений, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,-

-
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 у 2011 році, більш точний час не встановлено, без дозволу, передбаченого «Положенням про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми якостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів та боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, самостійно виготовив мисливський ніж, який відноситься до категорії іншої холодної зброї, який зберігав у невстановленому місці, а 29 серпня 2017 року носив при собі в одязі без передбаченого законом дозволу в районі будинку АДРЕСА_2 з 11 години 50 хвилин до 12 години, коли він був вилучений працівниками поліції.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показами ОСОБА_4 , який, повністю визнавши себе винним у скоєнні злочину, пояснив суду, що працює без укладення трудового договору на будівництві, виконує різні роботи під час яких користувався виготовленим самостійно у 2011 році ножем. 29.08.2017 року, направляючись на роботу, взяв з дому цей ніж, але був зупинений працівниками поліції. На запитання поліцейських, чи має при собі заборонені предмети, він видав саморобний ніж. Розуміє, що ніж є холодною зброєю і його носіння є незаконним. У скоєному розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази, подані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, у виготовленні та носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений вважається не судимим в силу ст. 89 КК України, працює на будівництві, хоча і без укладення трудового договору, розлучений, однак перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та дав правдиві покази про обставини скоєння злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинений злочин середньої тяжкості, особу винного, пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді штрафу.

В судовому засіданні захисником було заявлене клопотання, підтримане обвинуваченим, про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, що не позбавлені батьківських прав і на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Статтею 85 КК України встановлено, що засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань на підставі закону про амністію.

Положеннями ч. 2 ст. 86 КК України встановлено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив умисний злочин, що відноситься до категорії середньої тяжкості, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» мав дитину, якій не виповнилося 18 років, відносно якої не позбавлений батьківських прав. Він не підпадає під категорію осіб, до яких амністія не може бути застосована.

Таким чином, наявні всі передбачені законом підстави для задоволення клопотання сторони захисту і звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Строк дії обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчився, і, оскільки до нього мають бути застосовані положення ст. 86 КК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи в сумі 593,22 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2017 року на речовий доказ, підлягає скасуванню, а мисливський ніж, що зберігається в Малиновському ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, відповідно до ст. 100 КПК України підлягає знищенню.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст. 86 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 (шістсот вісімдесят) грн. відповідно до положень ст. 86 КК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 593 (п`ятсот дев`яносто три) грн. 22 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2017 року на мисливський ніж.

Речовий доказ мисливський ніж, що зберігається в Малиновському ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1