Справа № 487/2828/17
Провадження № 1-кп/487/121/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2018 р. м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу суду м. Миколаєва кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001170, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Добра Криниця, Баштанського району Миколаївської області, українки, громадянки України, маючої середню спеціальну освіту, не працюючої, не заміжньої, що має на утриманні неповнолітню дитину 2004 року народження, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої; зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 19.03.2017 приблизно з 13:00 годин до 20:00 годин, точного часу під час судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, скориставшись тим що ОСОБА_5 спить, таємно викрала майно останньої, а саме: золоту каблучку вагою 1,81 грам (вартістю 1194,60 грн.) та золотий браслет вагою 6 грам (вартістю 3960 грн.), яке знаходилося в шкатулці. Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 5154,60 грн..

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочину визнала повністю, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, суду показала, що вона з потерпілою давно знайома. 19.03.2017 року вони зустрілися та пішли на ринок продати деякі речі. Після чого повернулися близько 13:00 годин до квартири ОСОБА_5 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , де випили пива та полягали спати. Вона прокинулася раніше потерпілої та вирішила вкрасти в неї золоті вироби. З цією метою вона підійшла до шафи, що знаходилася в кімнаті і взяла з неї шкатулку, з якої викрала золоту каблучку та золотий браслет. Де знаходяться золоті вироби знала заздалегідь, оскільки потерпіла їй їх показувала раніше. Був вже вечір коли вона пішла від ОСОБА_5 .. Каблучку та браслет здала у ломбард на чужий паспорт. У скоєному щиро розкаюється, просить не позбавляти її волі. Цивільний позов визнала у повному обсязі, просила врахувати, що має намір відшкодувати його у ближчій час.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд обмежився допитом обвинуваченої, потерпілої, дослідженням матеріалів що стосуються розміру матеріальної шкоди та характеризуючих ОСОБА_4 матеріалів.
Так потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченою давно товаришують. 19.03.2017 року вони зустрілися і пішли на ринок щоб продати деякі речі, оскільки у ОСОБА_4 були проблеми фінансового характеру. Десь біля 13:00 годин вони з ринку приїхали до неї до дому, за адресою: АДРЕСА_4 , де випили пива і полягали спати. Прокинулася вона в ранці та від дочки дізналася, що ОСОБА_4 пішла ще ввечері. Через дня чотири, коли прибирала, вона побачила, що зі шкатулки зникла її золота каблучка, золотий браслет та золотий ланцюжок. Оскільки вдома сторонніх людей за цей час не було вона вирішила, що каблучку та браслет взяла ОСОБА_4 , стосовно ланцюжка стверджувати не може, враховуючи, що не пам`ятає коли бачила його в останній раз. Намагання додзвонитися обвинуваченій були марними, тому вона зателефонувала старшій дочці ОСОБА_4 , розповіла про ситуацію що склалася, а також повідомила про намір звернутися до правоохоронних органів у разі не повернення ОСОБА_4 її майна. Цивільний позов на суму 5154,60 грн. підтримала у повному обсязі, просила про його задоволення. Цивільний позов на суму 26800 грн. просила залишити без розгляду. Крім того просила не позбавляти обвинувачену волі.
Виходячи з наведеного, враховуючи обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна.

В кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 заявлено два цивільні позови, в одному з яких вона просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 5154,60 грн., яка складається з вартості викрадених золотих виробів, а в іншому матеріальну та моральну шкоду на суму 26800 грн..

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, враховуючи положення п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, заяву ОСОБА_5 в судовому засіданні про залишення без розгляду її цивільного позову на суму 26800 грн., суд вважає за необхідне залиши даний позов без розгляду. Інший позов на суму 5154,60 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в Миколаївській психіатричній лікарні та в Миколаївському обласному наркодиспансері не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судима

Обставиною справи, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 - є щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин справи, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у межах санкції відповідної статті у вигляді позбавлення волі, застосувавши положення ст.ст. 75,76 КК України, оскільки саме такий вид покарання є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченої, а також попередження можливості скоєння нею нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України , суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити ї покарання у вигляді 1 року позбавлення волі;

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона на протязі іспитового строку одного року не вчинить нового злочину.

Застосувати ст. 76 КК України та покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь 5154,60 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 5154,60 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь 21800 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя Заводського районного

суду м.Миколаєва підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно

суддя ОСОБА_1 .