Постанова
Іменем України
22 березня 2018 року

м. Київ
справа № 243/3642/16-к

провадження № 51-1829 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000867, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07 червня 2010 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 19 квітня 2014 року вироком Червоногвардійського міського суду м. Макіївки Донецької області за ст. 391, ст. 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі( звільнено 17 квітня 2015 року);

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_3 , раніше судимого: 10 червня 2015 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 роки,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця с. Студенок Ізюмського району Харківської області та жителя АДРЕСА_3 раніше судимого : 13 серпня 2015 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 3 ст. 85 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком

на 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; ОСОБА_9 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за вказаним вироком невідбутої частини покарання, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2015 року остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 06 квітня 2016 року по 01 липня 2016 року (включно), що складає 5 місяців 22 дні; ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за вказаним вироком невідбутої частини покарання, призначеного вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2015 року остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 06 квітня 2016 року по 01 липня 2016 року (включно), що складає 5 місяців 22 дні;

Згідно з вироком ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , а ОСОБА_9 та ОСОБА_6 повторно визнано винними у тому, що вони 05 квітня 2016 року в період часу

з 18:00 по 22:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів підійшли до вікон квартири АДРЕСА_4 , переконавшись у тому, що в квартирі нікого немає, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 шляхом пошкодження віконної кватирки проникли до зазначеної квартири. В свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_6 залишилися на вулиці з метою прийняття через вікно квартири викраденого майна. Отримане від ОСОБА_7 та ОСОБА_9 майно, а саме: фен, металеву сковорідку з кришкою, сковорідку алюмінієву, праску, електричний конвектор та монети, всього на загальну 2066, 69 грн. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 переносили і складали неподалік від зазначеного будинку. Однак, не довели свої злочинні дії до кінця, з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками поліції.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2017 року вирок місцевого суду відносно ОСОБА_7 змінено в частині призначеного йому покарання. Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 та ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 02 липня 2016 року по 20 квітня 2017 року, кожному. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду як на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вчинення злочину повторно під час іспитового строку, а також обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 ,-визнання ним своєї вини. В решті вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурорпросить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_8 внаслідок м`якості. При цьому вказує на те, що рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та у ньому всупереч вимог ст. 419 КПК України, не надано належну оцінку доводам апеляційної скарг ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо їх непричетності до вчинення злочину, а також відсутні переконливі доводи щодо обґрунтованості застосування місцевим судом до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України.
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченні на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_9 просить залишити її без задоволення як безпідставну.
У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу, а засуджений ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу прокурора частково.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Стаття 434 КПК України передбачає, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
При перевірці матеріалів кримінального провадження судом касаційної інстанції встановлено, що судом правильно зроблений висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину на підставі показань свідків, а також на підставі інших доказів у їх сукупності, в тому числі висновків відповідних експертиз, протоколам проведення відповідних слідчих дій.
Оцінка зібраних у провадженні доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку.
Зі змісту вироку вбачається, що суд, відповідно до вимог ст. 374 КПК у мотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки, зазначив дії і роль кожного з засуджених.
Доводи касаційної скарги прокурора про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, оскільки, апеляційний суд не надав відповідей на доводи апеляційних скарг засуджених, є необґрунтованими з таких підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором та засудженими ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було подано апеляційні скарги, в апеляційних скаргах останні просили переглянути вирок місцевого суду, при цьому посилалися на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених в наслідок м`якості та суворості.
Так, розглядаючи кримінальне провадження, апеляційний суд ретельно перевірив об`єктивність оцінки наведених у вироку доказів. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено, а стосовно доводів апеляційних скарг, наведено відповідні мотиви їх необґрунтованості. Тому підстав для сумніву в правильності оцінки зібраних доказів у колегії суддів немає.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 дотримався вимог ст. 419 КПК України, належним чином проаналізував всі доводи поданих на вирок місцевого суду апеляційних скарг, на кожний з доводів дав вичерпну відповідь .
Що стосується доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного ОСОБА_8 , покарання у зв`язку з його звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає їх безпідставними.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК Українипокарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 75 КК Українивизначено, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Як убачається з вироку суду та матеріалів провадження, ці вимоги суд виконав та в достатній мірі обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Так, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців та звільняючи його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд, як убачається з вироку, врахував обтяжуючі покарання обставини, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, особу засудженого, те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2012 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, на обліку лікаря психіатра не перебуває, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий.
Дотримуючись вимог ст. 50 КК України, зважаючи на конкретні обставини справи, відсутність даних, які би безумовно свідчили про неможливість досягти мети покарання і виправлення засудженого в умовах здійснення контролю за його поведінкою, суд дійшов мотивованого висновку про застосування до засудженого положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Рішення суду, яке насамперед стосується питання порядку відбування призначеного покарання, прийнято на підставах, передбачених законом норм. Усупереч доводам скарги прокурора, самі по собі ступінь тяжкості вчиненого злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до загальних засад судочинства та змісту ст. 75 КК України, не є перешкодою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи кримінальне провадження за апеляцією прокурора щодо неправильного застосування ст. 75 КК України, належним чином перевірив його доводи та обґрунтовано залишив вирок в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням без зміни.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 із застосуванням ст. 75 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Переконливих доводів про необхідність призначення засудженому більш суворого покарання у касаційній скарзі прокурора не наведено.

Що стосується призначено покарання засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , то воно визначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення засуджених і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засуджених, касаційна скарга має бути залишена без задоволення, а ухвала апеляційного суду - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3