Справа № 294/904/17
Провадження № 1-кп/282/71/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 рокусмт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

обвинувачених: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000149 від 29.03.2017 року відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000281 від 14.06.2016 року відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
28 лютого 2018 року до Любарського районного суду з апеляційного суду Житомирської області за підсудністю, що визначена ухвалою вказаного суду від 20.02.2018 року, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000149 від 29.03.2017 року відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000281 від 14.06.2016 року відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, які ухвалою судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 02.02.2018 року об`єднані в одне провадження, якому присвоєно єдиний унікальний номер №294/904/17.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000149 від 29.03.2017 року відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, затверджений 31.03.2017 року прокурором Бердичівської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_8 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000281 від 14.06.2016 року відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, затверджений 14.09.2017 року прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі вказаних обвинувальних актів.

Обвинувачені, захисник та потерпілий не заперечували проти призначення судового розгляду.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальні акти, долучені до них реєстри матеріалів досудового розслідування, суд встановив обставини у зв`язку з якими обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.358 КК України та обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.366 КК України і ОСОБА_6 за ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, підлягають поверненню прокурору, оскільки вони не відповідають вимогам ст.291 КПК України.

Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, стаття 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Разом із тим, з обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.358 КК України вбачається, що у ньому вказано конкретне прізвище, ім`я, по-батькові особи ( ОСОБА_10 ), якій інкримінується скоєння злочину, і відносно якої не здійснено всіх необхідних кримінальних заходів, що є неприпустимим, і може порушувати його права та принцип презумпції невинуватості, що є грубим порушенням вимог ст.2 КПК України та ст.62 Конституції України, оскільки щодо кожного учасника кримінального провадження повинна бути проведена належна правова процедура, що чітко визначена кримінально-правовим законодавством.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті мають бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність - правову кваліфікацію (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення») та формулювання обвинувачення.

Вирішуючи питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, суд повинен виходити з описання складів злочинів у диспозиціях статей Кримінального кодексу України, за якими особи притягуються до кримінальної відповідальності, та вимагати від прокурорів викладу в обвинувальному акті тих обставин злочину, які підлягають обов`язковому встановленню.

Однак в порушення зазначених вимог КПК України, прокурор виклавши у обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.358 КК України як умисні дії, які виразились у підроблені документів, печаток, які виразились у підроблені іншого офіційного документу, який видається чи посвідчується підприємством, і який надає права, дії, передбачені частинами першою, вчинені за попередньою змовою групою осіб, не вказав при цьому у формулюванні обвинувачення мету вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного злочину.

Крім того, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст.358 КК України за такою кваліфікуючою ознакою, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, однак інші обвинувачені у обвинувальному акті відсутні, а також відсутні відомості про виділення матеріалів відносно будь-якої особи в інше провадження, що ставить під сумнів наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого даною частиною статті.

Також у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт затверджений 14.09.2017 року прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000281 від 14.06.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.358 та ч.1 ст.366 КК України.

Однак, прокурор формулюючи обвинувачення ОСОБА_6 вказав, що своїми діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа останній, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України, в той час як відповідальність за даний злочин передбачена ч.4 ст.358 КК України.

Крім того, відповідно до п.п.6,7 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Натомість, всупереч вказаним вимогам, у вказаному обвинувальному акті дані про наявність чи відсутність заподіяної шкоди взагалі відсутні, а також відсутня вказівка про наявність чи відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 .

Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особа, яку звинувачують у скоєнні злочину, виходячи із загального принципу, основаного на понятті справедливого судового розгляду, повинна бути присутньою на слуханнях у суді першої інстанції. Зокрема, при розгляді справи «Претто та інші проти Італії» Європейський суд констатував, що «публічний характер судочинства, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, захищає сторони від таємного здійснення правосуддя поза контролем з боку громадськості; він служить одним зі способів забезпечення довіри до судів. Забезпечуючи прозорість правосуддя, він сприяє досягненню цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, а саме - справедливості досудового розгляду, гарантія якого є одним з основних принципів усякого демократичного суспільства в розумінні Конвенції».

Згідно зі ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В статті 9 Конституції України йдеться про те, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено норми, за якими практика Суду визнається джерелом права в Україні, а рішення є обов`язковим для виконання Україною.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

В зв`язку з цим, враховуючи положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року яка встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права, а стаття 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на справедливий, неупереджений та усесторонній суд, тому суд вважає, що вказані обвинувальні акти з реєстрами матеріалів досудового розслідування необхідно повернути прокурору для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 110, 291, 314-316, 395 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000149 від 29.03.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.358 КК України повернути прокурору Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області молодшому раднику юстиції ОСОБА_8 , як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000281 від 14.06.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.366 КК України і ОСОБА_6 за ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України повернути прокурору Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1