Справа № 524/7736/17
Провадження №1-кс/524/1877/17
13.10.2017 року, Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участі прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області клопотання слідчого Кременчуцького ВП ГУ НП України в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської обл., громадянина України, українця, освіта вища, не одруженого, працює менеджером в ПП «Управління газових робіт», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
Клопотання слідчого обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч. 1 ст. 357 КК України, а саме в умисному незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб поєднаним з погрозою застосування насильством, що є небезпечним для життя або здоров`я, а також викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Зокрема, у клопотанні слідчого вказано, що 12.10.2017 близько 01:20 год., ОСОБА_5 , розпиваючи алкогольні напої разом з ОСОБА_7 , перебували поруч з під`їздом №2 буд. 4 по кварталу 278 м. Кременчука, де побачили потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився у власному автомобілі марки Ford Escort, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору. У цей час у них виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом та викрадення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу потерпілого ОСОБА_9 . Реалізуючи свій умисел, діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське місце в автомобілі потерпілого ОСОБА_9 та, погрожуючи йому пістолетом марки Zoraki MOD 914-S, сказав, щоб він не рухався. У цей же час, ОСОБА_5 , за попередньою змовою ОСОБА_7 , відкрив двері авто з боку водія, та вони висунули вимогу покинути автомобіль та віддати ключі від нього разом з свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Потерпілий, сприймаючи погрозу як реальну, вийшов з автомобіля, але ключі та свідоцтво не віддав. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали наносити тілесні ушкодження по різним частинам тіла потерпілого, вимагаючи від нього вищевказані речі. Під час нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 висунув погрозу застосувати зброю, якщо потерпілий не виконає їх вимог. Після чого, ОСОБА_9 віддав вищевказані речі. В подальшому, ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля потерпілого та разом з ОСОБА_5 поїхали у невідомому напрямку, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку.
12 жовтня 2017 року ОСОБА_5 було затримано в порядку статті 208 КПК України і в той же день йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.1 ст.357 КК України.
Крім того, слідчий посилався на те, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
-показаннями потерпілого ОСОБА_8 ;
-показами свідка ОСОБА_10 ;
-протоколом огляду місця події
-проколом затримання.
Слідчий, посилаючись, що зазначені вище докази доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.1 ст.357 КК України, вважав, що на цей час наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу частини 2 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років, під загрозою покарання може у подальшому переховуватися від органів досудового слідства та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення по кримінальному провадженню, є, як підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності підстав за ст. 177 КПК України ризиків, зокрема, які були наведені у клопотанні.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.
Слідчий суддя, вислухавши клопотання, пояснення слідчого, думки прокурора та захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.
Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 6 статті 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курд проти Туреччини» тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії», де вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також даним рішенням зазначено, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював , що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час розгляду слідчим суддею клопотання, прокурором та слідчим не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують всі або декілька ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор щодо необхідності та з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , а також обставин, передбаченими п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, з урахуванням кримінального процесуального законодавства України, Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, з урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 цієї Конвенції, і, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу з врахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».
Слідчий суддя вважає, що посилання слідчого і прокурора на те, що підозрюваний буде впливати на потерпілого, а також на те, що підозрюваний буде ухилятися від явки до органу досудового слідства та суду, є фактично не доведеними, а також, що ними не були наведені у судовому засіданні жодні належні обґрунтовані та переконливі доводи на підтвердження наявності хоча б одного із ризиків передбачених у п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Натомість, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, а звідси посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику, як вчинення іншого кримінальних правопорушень ОСОБА_5 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є прийнятними.
Одночасно, слідчий суддя, враховуючи наведені обставини, а також, що підозрюваний має постійні місця проживання та роботи, стабільні родинні зв`язки, проживає та зареєстрований за вказаною в ухвалі адресою разом з батьками, відсутність наявності негативної характеристики за місцем проживання та наявну позитивну характеристику за місцем роботи, необхідність за станом здоров`я проведення лікування внаслідок наявності захворювання, приходить до висновку про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений в клопотанні, а саме цілодобовий домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 181, 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язок прибувати до слідчого Кременчуцького ВП ГУ НП України в Полтавській області ОСОБА_6 обов`язково за першою вимогою.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали визначити до 10 грудня 2017 року включно.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу досудового розслідування Кременчуцького ВП ГУ НП України в Полтавській області за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області упродовж 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: