Справа № 686/1502/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої- судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому кримінальне провадження №1кп/686/339/17 на підставі обвинувального акта по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, одруженого, на утриманні 1 дитина, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період, солдата, санітарного інструктора 2 групи спеціального призначення 1 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше судимого:
11 липня 2014 року Тернівським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 164 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном на 2 роки,
відданого до суду за ч. 3 ст. 408 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи 13 лютого 2015 року призваним ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, набувши статусу військовослужбовця Збройних Сил України, прийнявши військову присягу, під час проходження служби на посаді санітарного інструктора 2 групи спеціального призначення 1 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у званні «Солдат», діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України, в порушення ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, які зобов`язують свято і непорушно додержуватись Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю та честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, забезпечувати у військовій частині постійну бойову готовність, проведення занять з бойової підготовки, підтримування внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконувати службові обов`язки, у службовий час постійно знаходитись в розташуванні частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника), порушуючи військову дисципліну, з метою взагалі ухилитися від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість, без поважних причин, вибувши 30 квітня 2015 року у відпуску для лікування в зв`язку з хворобою, строком на 15 днів, тобто до 14 травня 2015 року, 15 травня 2015 року о 08 год. 00 хв. на ранкове шикування для подальшого несення обов`язків військової служби в умовах особливого періоду до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не з`явився та до моменту фактичного затримання військовою прокуратурою Хмельницького гарнізону (09 вересня 2015 року) ОСОБА_4 весь час проводив на власний розсуд, перебуваючи по місцю свого проживання в м. Кривій Ріг, припинивши тим самим виконувати свої Конституційні обов`язки щодо захисту територіальної цілісності та недоторканості України.
В подальшому, 21 вересня 2015 року, будучи звільненим ухвалою колегії суддів кримінальної палати Апеляційного суду Хмельницької області в залі суду від запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, вжитого ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2015 року, ОСОБА_4 , діючи з єдиним умислом, спрямованим на ухилення від військової служби, чітко усвідомлюючи характер та значення своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин, після звільнення з під варти 21 вересня 2015 року у період часу з 13 год. 00 хв. по 22 год. 00 хв. для подальшого несення обов`язків військової служби в умовах особливого періоду до військової частини польова пошта В НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 не з`явився і до моменту фактичного затримання військовою прокуратурою Хмельницького гарнізону (19 січня 2017 року) продовжив проводити весь свій час на власний розсуд, перебуваючи по місцю свого проживання в м. Кривій Ріг, припинивши тим самим виконувати свої Конституційні обов`язки щодо захисту територіальної цілісності та недоторканості України.
Винність обвинуваченого у вчиненні злочину стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
Так, ОСОБА_4 в суді свою вину визнав повністю, пояснивши, що, дійсно, в лютому 2015 року під час мобілізації на особливий період був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу до Збройних Сил України та для її проходження направлений до військової частини польова пошта В НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . Набувши статусу військовослужбовця, прийняв військову присягу та був призначений на посаду санітарного інструктора 2 групи спеціального призначення 1 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення у званні «Солдат». Під час проходження військової служби почав хворіти, лікувався, після чого 30 квітня 2015 року отримав відпустку, з якої повинен був повернутись 14 травня 2015 року, однак, маючи мету ухилитись від військової служби, з відпустки не повернувся і на ранкове шикування о 8 годині ранку 15 травня 2015 року для подальшого несення обов`язків військової служби в умовах особливого періоду до військової частини умисно не зв`явився, діючи свідомо, залишився в м. Кривій Ріг по місцю свого проживання, де проводив час на свій розсуд. 9 вересня 2015 року був
затриманий працівниками військової прокуратури Хмельницького гарнізону і його взято під варту.
В подальшому, 21 вересня 2015 року він був звільнений з-під варти, щодо нього був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, після чого він також не мав наміру повертатись до військової частини та з метою ухилення від військової служби знов вибув по місцю проживання в м. Кривий Ріг, де проводив свій час на власний розсуд до моменту повторного фактичного затримання військовою прокуратурою Хмельницького гарнізону 19 січня 2017 року.
Обвинувачений також зазначив, що всі вище вчинені ним дії були спрямовані на свідоме ухилення від військової служби.
Із показань в суді свідка ОСОБА_5 видно, що останній є військовослужбовцем, виконував обов`язки командира загону спеціального призначення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в склад якого входила 1 рота спеціального призначення під керівництвом командира ОСОБА_6 . В даній роті під час мобілізації на особливий період в 2015 році проходив службу обвинувачений, який в травні 2015 року після відпустки не з`явився на службу. В телефонній розмові Майборода визнав цей факт та його наслідки, говорив, що вже їде на службу, однак так і не повернувся у військову частину. Вподальшому, вперше побачив Майбороду лише у 2017 року, коли повернувся з АТО, і взнав, що останній взагалі не мав наміру виконувати свої конституційні обов`язки щодо захисту територіальної цілісності та недоторканості України.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що також є військовослужбовцем, головним сержантом роти, у 2015 році був командиром 1 групи у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , куди прибув для несення служби
ОСОБА_4 . З його поведінки було видно, що бажання нести обов`язки військової служби у обвинуваченого не було, служити він не хотів, обманював. Після скарг на здоров`я Майбороді в квітні 2015 року, коли загін виконував військові завдання в АТО, була надана відпустка, з якої він не повернувся. Його шукало все керівництво військової частини, телефонували до нього та його матері, на дзвінки він не відповідав, сам про причини не з`явлення з відпустки не повідомляв, до військової частини не повертався, після чого був знайдений по місцю проживання лише у вересні 2015 року та затриманий військовою прокуратурою. Поважних причин своєї відсутності він не надав та з поведінки Майбороди було видно, що наміру повертатись з відпустки він взагалі не мав і все це робив з метою ухилитись від несення військової служби.
Із показань в суді свідка ОСОБА_6 видно, що останній був командиром ІІ групи 1 загону військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В березні 2015 році для несення служби до військової частини прибув ОСОБА_4 , який за час служби зарекомендував себе з негативної сторони, системно не виконував поставлені перед ним завдання, бажання служити та бути патріотом України не виявляв. У другому кварталі 2015 року потрапив в шпиталь та невдовзі вибув до місця свого проживання у відпустку, із якої у визначений наказом день, а саме 15 травня 2015 року, не повернувся. Приймались міри по його розшуку, свідок телефонував до обвинуваченого, останній на дзвінки не відповідав, сам до військової частини не телефонував, про причини не з`явлення на службу не повідомляв. В телефонній розмові його мати сказала, що Майборода одружився, поїхав не на службу, а до жінки. З травня 2015 року його в частині не бачили. Його така поведінка свідчила про намір ухилитись від військової служби.
Об`єктивно вина обвинуваченого у дезертирстві стверджується копіями наказів про призов та зарахування на військову службу, довідкою ТВО командира в/ч НОМЕР_2 про факт відсутності Майбороди на військовій службі від 19 травня 2015 року, витягом з наказу за № 94 від 30 квітня 2015 року командира в/ч НОМЕР_2 про надання обвинуваченому відпустки з 30 квітня по 15 травня 2015 року, матеріалами службового розслідування за фактом відсутності на службі Майбороди, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09 вересня 2015 року, повідомленнями про відсутність обвинуваченого у в/ч НОМЕР_1 від 22 та 30 вересня 2015 року за № 3300 та 3417, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19 січня 2017 року.
Як свідчать зазначені вище докази, тривалість відсутності Майбороди у військовій частині, а також його поведінка під час судового розгляду справи, те, що він порушив умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, був відсутній у військовій частині, не з`являвся в судові засідання, розшукувався судом, з`явився лише після затримання знов працівниками військової прокуратури, останній, будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, набувши статусу військовослужбовця, всі свої дії в цей період вчиняв умисно, після відпустки не з`явився на службу з метою ухилення від військової служби. Ці обставини в суді підтвердив і сам обвинувачений.
ОСОБА_4 згідно ст. 15 Закону України від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок та військову службу» не являвся військовослужбовцем строкової служби, він був військовозобов`язаним, так як згідно п. 10 ст 14 цього Закону він був взятий на військовий облік військовозобов`язаних, як такий, що був раніше судимий, відповідно до п. 6 ст. 2 цього ж Закону проходив вид військової служби під час мобілізації, на особливий період, тому відповідно до вимог цього закону та Закону України від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він, як військовозобов`язаний був правомірно призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період. При цьому, як свідчить відповідний висновок комісії, хворобами, які б перешкоджали в його призові, Майборода не страждав та за станом здоров`я був придатний до служби.
Таким чином, суд находить вину Майбороди доказаною повністю, та він повинен нести відповідальність згідно вимог закона.
Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Суд враховує, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи наведене, характер діяння, спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який схильний до вчинення злочинів, негативної характеристики, його поведінки під час проведення досудового розслідування та судового розгляду, ухилення від органів досудового слідства та суду під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Підстав для призначення більш м`якого покарання суд не вбачає.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу слід залишити у вигляді тримання під вартою, адже обвинувачений засуджується до позбавлення волі на певний строк. Враховуючи тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що, перебуваючи на волі, він ухилятиметься від суду та займатиметься злочинною діяльністю. Лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017р.) попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, при цьому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VII від 26.11.15 р., який втратив чинність 21
червня 2017 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення до 20 червня 2017 року включно у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно протоколів затримання від 09 вересня 2015 року та 19 січня 2017 року ОСОБА_4 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину 08 вересня 2015 року та включно по 21 вересня 2015 року перебував під вартою, також повторно був затриманий з 18 січня по 19 січня 2017 року, тому даний строк попереднього ув`язнення слід зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно протоколу затримання від 19 вересня 2017 року ОСОБА_4 втретє затримано за підозрою у вчиненні злочину 19 вересня 2017 року. Даний строк теж слід зарахувати у строк покарання.
Судові витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, та призначити покарання за ч. 3 ст. 408 КК України - 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривий Ріг від 11 липня 2014 року та остаточно призначити 5 років 2 дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню- тримання під вартою.
Строк відбуття покарання рахувати з 14 листопада 2017 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання періоди попереднього ув`язнення :
з 8 по 21 вересня 2015 року включно, з 18 по 19 січня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
з 19 серпня по 13 листопада 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речовий доказ: посвідчення № 037, видане на ім`я ОСОБА_4 , знищити.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.