Справа № 369/4/18
Провадження №1-кс/369/25/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018 року слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 розглянув у судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0007105 від 17.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, яке було обґрунтоване тим, що 20.11.2017 р. слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду ОСОБА_5 , розглядаючи клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_6 про арешт майна виніс ухвалу про накладення арешту на автомобіль марки «КІА-Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який належить власнику ОСОБА_7 та заборонено розпоряджатися та користуватися цим автомобілем.

Суд задовольняючи клопотанням слідчого вважає, що є підстави погодитися, оскільки вказаний автомобіль відповідає критеріям, зазначених у ст. ст. 98 і 167 КПК України, а також суд вважає, що існують обставини, що незастосування заборони на розпорядження і користування автомобілем призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення втрати, знищення, використання, перетворення пересування і передачі майна.

З ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 20.11.2017 р. погодитися не має правових підстав, оскільки мотиви щодо накладення арешту на майно власника наведені у клопотання слідчого, надумані і не відповідають дійсності.

16.11.2017 р. близько 21 год. 25 хв. на перехресті вул. В. Стуса і Відродження с. Крюківщина в м. Вишневе, автомобіль марки «КІА-Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_4 рухаючись з м. Києва, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 1987 р.н., який перетинав проїзджу частину дороги поза межами пішохідного переходу справа наліво відносно руху автомобіля. В результаті наїзду ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді полі травми і був госпіталізований до ЦРЛ м. Боярка, де знаходиться до цього часу. Дана ДТП внесена до ЄРДР за № 0007105 від 17.11.2017 р. за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Речовими доказами за умовами ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Автомобіль марки «КІА-Ріо», д.н.з. НОМЕР_3 був оглянутий 16.11.2017 р. при огляді ДТП складанні протоколу огляду, огляді та затриманні транспорту. Крім цього, на день розгляду клопотання була проведена автотехнічна експертиза технічного стану вказаного автомобіля із зазначенням отриманих механічних пошкоджень, що підтверджується довідкою слідчого, і протоколом № 265.

Суд послався в своїй ухвалі на умови ст. 167 КПК України для заборони використання автомобілем ОСОБА_7 , але вказана стаття стосується підозрюваного, що передбачає тимчасовим вилученням майна, що фактично позбавляє підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Свідок ОСОБА_7 статусу підозрюваного не має, що, свідчить про упередженість і незаконність постановленої ухвали про арешт його майна,

Тобто, арешт може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально- протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Свідок-власник ОСОБА_7 (іншого статусу він не має) у кримінальному провадження внесеного до ЄРДР за № 0007105 від 17.11.2017 р. за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України у спосіб передбачений КПК не визнаний ні підозрюваним, ні обвинуваченим, ні особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально-протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судці або суду, що свідчить про упередженість, незаконність накладення арешту на майно власника.

Відповідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, але у спірній ухвалі від 20.11.17 р. застосовано найбільш обтяжливий спосіб арешту з забороною користування цим майном, з чим погодитися неможливо. Автомобіль використовується свідком ОСОБА_7 виключно для поїздки на роботу і до свого, будинку, розташованого в с. Крюківщина, де він мешкає з дружиною, але ухвалою суду від, 20.11.2017 р. він позбавлений права користування автомобілем.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Наведені у клопотанні обставини дають суду підстави для скасування ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 20.11.2017 р., як постановленої передчасно і безпідставно.

Тому заявник просив скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 „ від 20.11.2017 р., як постановлену безпідставно.

В судовому засіданні представник заявника вимоги клопотання підтримав та просив його задоволити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП перебуває кримінальне провадження № 0007105 від 17.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.11.2017 накладено арешт на автомобіль марки «КІА-Ріо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі: НОМЕР_4 , належить ОСОБА_4 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено розпоряджатися та користуватися автомобілем марки «КІА-Ріо», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі: НОМЕР_4 .
Вказаний автомобіль у відповідності до ст. 98 КПК України постановою слідчого від 17.11.2017 р. визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки представник власника майна не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідний автомобіль був визнаний речовим доказом та відповідно існує можливість використання даного транспортного засобу як доказу у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-173, 175 372, КПК України, -
У Х В А Л И В :
В клопотанні ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0007105 від 17.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1