Справа № 515/1159/17
Провадження № 1-кп/515/1730/17

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

23 жовтня 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої- адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця села Тузли Татарбунарського району Одеської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, з середньою освітою, розведеного, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Одеський завод класичних вин», раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2017 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс два удари рукою, стиснутою в кулак в область обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого остання впала на підлогу.

В результаті умисних, протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синця на верхній повіці лівого ока, синця на правій виличній області, які не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся і прохав його суворо не карати та пояснив суду обставини сварки та побиття потерпілої ОСОБА_4 , що є його колишньою дружиною, 06.07.2017 року приблизно о 2-ій годині ночі.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 06.07.2017 року її колишній чоловік ОСОБА_6 повернувся додому в квартиру, де вони проживали разом, в нетверезому стані, вчинив сварку, в ході якої схватив її за волосся, а потім двічі ударив рукою, стиснутою у кулак, по обличчю, від чого вона впала на підлогу. Про вчинене вона повідомила дільничного інспектора, який направив її на медосвідчення.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав за недоцільне проводити дослідження всіх доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, поясненнями потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо характеризуючих даних на обвинуваченого.

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, за ознаками нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, слід визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем роботи.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, та особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, у їх сукупності.

Також суд враховує повне визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем роботи (а.с 37), не перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра (а.с. 35 ), наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також бере до уваги висновки досудової доповіді, складеної органом пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (а.с.а.с.25-28 ).

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті, яка йому інкримінується. При цьому, судом враховуються відношення обвинуваченого до вчиненого та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, мотив, мета та спосіб вчинення злочинного діяння, щире каяття та думка потерпілої, яка не наполягала на призначенні суворого покарання обвинуваченому.

Вказане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 35 (тридцяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Семенюк