Справа № 456/2433/17
Провадження № 1-кп/456/385/2017
ВИРОК

іменем України
30 жовтня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрию кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стрий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадяна України, не працюючого, одруженого, раніше судимого, востаннє 06.04.2017 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт (покарання відбуте повністю), який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 05 серпня 2017 року приблизно о 10 год. 40 хв., перебуваючи біля прохідного під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне відкрите заволодіння чужим майном, яке поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, з корисливих мотивів відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 - зірвав з шиї останньої кулон прямокутної форми з образом Святого Миколая із золота 585 проби, вагою 1,2 грама, вартістю 740,36 грн., що висів на ланцюжку, після чого штовхнув в ділянку грудей потерпілу, яка від поштовху впала на землю, та втік з викраденим майном з місця події, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 740,36 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ствердив наведені вище обставини, у вчиненому каявся, запевнив, що відшкодував потерпілій завдані збитки, просив волі не позбавляти.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений вину у вчинених злочинах визнав повністю. Наполягав на дослідженні доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також щодо визнання предметів речовими доказами.

Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які не оспорюються.

Суд вважає, доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні повторно відкритого викрадення чужого майна грабежу, тому кваліфікація дій останнього за ч.2 ст.186 КК України є вірною.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України віднесене до тяжких злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, його вік, стан здоров`я, соціальне становище, наявність на утримані неповнолітньої дитини, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря нарколога та психіатра.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують обвинуваченому покарання, суд визнає щире каяття, відшкодування завданих збитків. Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, тому суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкцій ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі з врахуванням вимог ст.69-1 КК України.

Однак, враховуючи сукупність обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, наявність на утримані неповнолітньої дитини, те, що останній працевлаштований, прохання обвинуваченої суворо не карати, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: кулон прямокутної форми з образом Святого Миколая залишити потерпілій ОСОБА_5 ; DVD-R диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_1