Справа № 305/1931/17
Номер провадження 1-кп/305/167/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біла Церква, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, фізичної особи підприємця, одруженого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 14 липня 2017 року, близько 20 години 50 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки «RENAULT», моделі «Magnum», білого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , із причепом з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою міжобласного сполучення «Мукачево-Рогатин-Львів», в напрямку із м. Рахів Закарпатської області, в с. Ділове Рахівського району, на відрізку дороги в с. Костилівка, Рахівського району Закарпатської області, по вул. Борканюка, неподалік будинку № 40, легковажно розраховуючи на свої водійські навички та вміння керувати транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: - п. 12.3 «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», та, при керуванні транспортним засобом, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення із велосипедистом ОСОБА_6 , яка здійснювала перестроювання на іншу смугу руху, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці, забою, верхівкого сегмента лівої легені, забійної рани чола, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому верхньої та латеральної стінки правої орбіти, перелому решітчастої кістки з переходом на фронтальну пазуху, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 230 від 26.07.2017 являли небезпеку для життя у момент спричинення і згідно Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 п.2.1.1. відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень.
Невиконання водієм ОСОБА_4 вище вказаних вимог ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме з отриманням ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у пред`явленому обвинуваченні визнав та показав суду. З 1978 року, працює водієм вантажних автомобілів, з того часу ніколи не притягувався до відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Так, 14 липня 2017 року, повертався додому з рейсу, в с. Костилівка, Рахівського району, бачив як попереду рухається велосипедистка, він посигналив на неї, однак вона незреагувала на сигнал, з метою уникнути зіткнення він виїхав на зустрічну смугу руху, яка в той час була вільною. Однак незміг уникнути зіткнення і зачепив велосипедистку. Після чого відразу зупинив автомобіль, викликав поліцію, і швидку, через незначний час потерпіла прийшла до свідомості і дала йому номер мобільного телефону своєї матері, яку він також повідомив про дорожньо-транспортну подію. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати, а також не позбавляти посвідчення водія, оскільки робота водія, є єдиним засобом забезпечення його сім`ї. Звертає увагу суду, що у вушних раковинах потерпілої, у момент наїзду були навушники що, на його думку, й стало причиною ігнорування звукового сигналу поданого ним при виявленні перешкоди для руху.
Потерпіла ОСОБА_6 , у судові засідання не з`явилася. Проте, електронним зв`язком надіслала до суду письмове клопотання, у якому просила розглянути справу у її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, оскільки такі їй повністю відшкодовано.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, суд, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який законом віднесений до категорії тяжких, з необережною формою вини, вчинений в результаті злочинної самовпевненості, пов`язаний з порушенням ПДР України, всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винного ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, раніше до відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху не притягувався, з 1978 року, має право керувати транспортними засобами.
Суд, при призначенні покарання також враховує ту, обставину, що в даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху, велосипедист ОСОБА_6 повинна була діяти згідно вимог пункту 10.1 ПДР України, тобто перед початком зміни напрямку руху, повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, те, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, добровільно відшкодував завдану шкоду.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням особи ОСОБА_4 , обставин, що пом`якшують його покарання, його суб`єктивного ставлення до скоєного, думки прокурора, висновку органу пробації про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання. Обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, без застосування додаткового покарання, із застосуванням іспитового строку ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід, обраний в межах кримінального провадження, у виді домашнього арешту застосований до ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді ОСОБА_7 на строк до 20.02.2017, сплив, слідчим суддею та судом не продовжувався, інших запобіжних заходів судом не обиралося.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказані органи про зміну місця проживання;
Речові докази: автомобіль марки "RENAULT", моделі «Magnum», білого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; напівпричіп марки «PANAV», з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_3 від 17.07.2014; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, автомобіля марки - "RENAULT", моделі «Magnum», білого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію напівпричіпа марки «PANAV», з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , серія НОМЕР_4 , що знаходяться на відповідальному збереженні у ОСОБА_4 , по вступу вироку в законну силу - залишити йому як законному власнику.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Головуюча: ОСОБА_1