Справа № 463/2583/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/38/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 463/2583/15-к про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 296 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання, покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 15 травня 2015 року близько 20 год., знаходячись на території будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» № 2 в м. Львові, що розташований на вул. Б.Хмельницького, 188а, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки та моральності, грубо порушив громадський порядок, безпричинно вчинивши конфлікт із працівниками охорони вказаного закладу, під час якого з особливою зухвалістю намагався застосувати до останніх фізичну силу, висловлювався у їхній бік нецензурною лайкою, чим принижував честь та гідність даних осіб при виконанні ними своїх службових обов`язків. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 вчинив хуліганські дії щодо працівників Державної служби охорони, котрі у складі чергового екіпажу прибули за викликом тривоги у гіпермаркет «Епіцентр К» №2 м. Львів. На зауваження працівників ДСО припинити хуліганські дії ОСОБА_8 протягом тривалого часу не реагував, поводив себе неадекватно, з особливою зухвалістю, погрожував їм фізичною розправою та звільненням з роботи, висловлювався нецензурною лексикою, чим принизив їх честь та гідність як працівників правоохоронного органу. В зв`язку з цим, ОСОБА_8 було затримано та доставлено у Личаківський РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, що за адресою: м. Львів, вул. Ю. Романчука, 18, де останній продовжував свої хуліганські дії, з особливою зухвалістю ображав честь та гідність працівників правоохоронних органів, усвідомлюючи, що вони є представниками державної влади, погрожував їм фізичною розправою та звільненням з органів внутрішніх справ, намагався смикати за їх формений одяг та протягом тривалого часу на зауваження припинити свої хуліганські дії вперто не реагував.
На вирок суду захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок, у зв`язку з встановленням судом підстав для закриття кримінального провадження, передбаченим п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, а саме встановлення відсутності в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме показання свідків в судовому засіданні: ОСОБА_11 , який пояснив, що конфлікт тривав не більше 5 хв. на вулиці біля магазину, обвинувачений нікому тілесних ушкоджень не завдавав та майно не пошкоджував; ОСОБА_12 , який пояснив, що конфлікт був лише словесний, обвинувачений нікому не погрожував, фізичної сили до охорони магазину чи працівників державної охорони не застосовував, до магазину хотів зайти, щоб скористатися вбиральною кімнатою, однак його не пустили; ОСОБА_13 , який пояснив, що обвинувачений не завдавав нікому тілесних ушкоджень, конфлікт полягав у нецензурній лайці зі сторони обвинуваченого. Такі показання свідків виключають в діях ОСОБА_8 склад інкримінованого йому злочину. В порушення вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення не зазначено показання свідків та мотиви неврахування цих доказів; всі посилання захисту були проігноровані і не були зазначені у вироку суду, що є грубим порушенням ст. 370, ч.3 ст. 374 КПК України. Суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи та показань свідків, дії обвинуваченого ОСОБА_8 полягали в нецензурній лайці, спричиненій як результат того, що йому не дозволили скористатися вбиральною кімнатою; нікому не було завдано тілесних ушкоджень, жодне майно не було пошкоджене, магазин не припиняв нормальної діяльності, що вже виключає таку обов`язкову ознаку інкримінальнованого обвинуваченому злочину як особлива зухвалість. Крім того, в діях ОСОБА_8 відсутня й така обов`язкова ознака як винятковий цинізм, оскільки він жодним чином не проявляв безсоромність чи грубу непристойність. В ході судового розгляду справи і пізніше у вироку суду так і не було конкретизовано в чому ж таки полягало чи виражалося саме хуліганство, в чому проявлявся винятковий цинізм чи особлива зухвалість. Відсутність у діях винної особи прояву явної неповаги до суспільства виключає визнання злочину хуліганством. Таким чином, в діях ОСОБА_8 вбачається максимум дрібне хуліганство. Суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. В порушення вимог ч.12 ст. 290, ст. 315, ч.4 ст. 333 КПК України в судовому засіданні стороною обвинувачення було заявлено клопотання про виклик свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та Лозового, які не були відкриті стороні захисту, що підтверджується матеріалами справи та реєстром матеріалів кримінальної справи від 29 травня 2015 року, тому їхні показання не можуть прийматися як докази, а показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є недопустимими доказами та не можуть прийматися до уваги судом при ухваленні вироку. Призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, покарання є занадто суворим. Незважаючи на позитивні характеризуючи дані обвинуваченого суд, в порушення вимог Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», призначив найсуворіше покарання передбачене ч.1 ст. 296 КК України. З урахуванням всього зазначеного захист вважає, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показанням свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що в червні 2015р. він в складі групи працівників ДСО ОСОБА_15 та ОСОБА_13 по виклику прибули до гіпермаркету «Епіцентр». Прибувши на місце події побачили двох працівників охорони та трьох молодих людей, серед яких був і обвинувачений ОСОБА_8 . При з`ясуванні обставин, обвинувачений почав неадекватно себе поводити, був агресивний, нецензурно в їх сторону виражався, погрожував звільненням. Вони просили ОСОБА_8 припинити хуліганські дії, однак, ОСОБА_8 на зауваження не реагував, у зв`язку з чим останнього було доставлено в Личаківський РВ; аналогічними за змістом показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_13 ; показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що в травні 2015 року він чергував і був в складі слідчо-оперативної групи. Працівники УДСО привезли обвинуваченого в Личаківський РВ, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, був агресивний, нецензурно в їх сторону виражався, погрожував звільненням. Додатково зазначив, що обвинуваченого бачив на другий день, який йому повідомив, що нічого не пам`ятав про обставини події; показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 15.05.2015р. він зустрівся з своїм товаришем ОСОБА_8 . В цей день вони вживали алкогольні напої, випили близько 1 літра горілки з пивом на трьох. Хотіли зайти в «Епіцентр», в туалет, але охорона їх не пустила, так як вони були в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим вони почали нецензурно виражатись в їх сторону. В подальшому приїхали працівники УДСО та забрали їх в Личаківський РВ; висновку медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння № 000759 від 15.05.2015р., згідно якого ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й дав належну оцінку доказам відповідно до ст. 94 КПК України.
З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, а викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, до уваги не бере як безпідставні.
У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.

Апеляційна скарги не містять правових підстав для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника необґрунтованою, та вважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим й підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
У задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 відмовити.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_16