Справа № 541/2289/17
Провадження № 1-кс/541/696/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
19 жовтня 2017 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків по кримінальному провадженню №0001354,
в с т а н о в и в :
18 жовтня 2017 року в провадження слідчого судді передано клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків для прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні №0001354 від 05.12.2016 року.

Як зазначає заявник, в провадженні СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області з 05.12.2016 року перебуває кримінальне провадження № №0001354 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України. Заявник зазначає, що слідчим не було вчинено жодної слідчої дії, спрямованої не всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, зокрема не допитані свідки, які б могли дати свідчення про вчинення злочину, не з`ясовано яким чином відбувся злочин та не встановлено осіб, які вчинили злочин, що свідчить про небажання проводити заходи, спрямовані на ефективне ведення досудового розслідування. Стан досудового розслідування та відсутність рішень за його наслідками з 05.12.2016р оку до цього часу, на думку заявника, є ознакою невиконання завдання кримінального провадження щодо швидкого розслідування справи у розумні строки.
З посиланням на ст.ст. 114, 307 КПК України заявник просить зобов`язати слідчих Миргородського ВП ГУНП України в Полтавській області не більше ніж через місяць після набрання ухвалою суду законної сили, вжити всіх необхідних та достатніх заходів щодо закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001354 від 05.12.2016 року.

Вивчивши зміст клопотання та матеріали клопотання, вважаю за необхідне повернути йогозаявнику з наступних підстав.

Стаття 24 КПК гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора та слідчого в порядку, передбаченому КПК.
Пунктом 18 ч.1 ст. 3 КПК визначено, що слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод чи інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відтак, законом передбачено як відомчий порядок розгляду і вирішення скарг учасників провадження, так і судовий порядок оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора в стадії досудового розслідування, який реалізується шляхом подання відповідних скарг до слідчого судді, основне призначення якого здійснювати контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження та інших осіб, права чи законні інтереси яких були порушені процесуальними діями та рішеннями слідчого.
Відповідно до глави 26 КПК України, до компетенції слідчих суддів під час досудового розслідування відноситься вирішення скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчого або прокурора.
Компетенція слідчого судді у сенсі судового контролі за дотриманням процесуальних строків передбачена ст. 303 КПК України, яка містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Зазначені скарги розглядаються слідчим суддею в порядку та у строк, передбачені ст.ст. 304, 306 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий судця, має право встановити процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Так, ст. 114 КПК України, на яку посилається заявник, як на підставу звернення до слідчого судді з клопотанням про встановлення процесуальних строків, не є тією нормою, яка регламентує порядок подання та розгляду такого клопотання, оскільки вказана норма передбачає лише право, а не обов`язок слідчого судді, суду встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження розумного строку прийняття процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії, а не проведення слідчих (розшукових) дій, передбачених главою 20 цього Кодексу.

Нормами глави 20 КПК України, не встановлені строки для проведення слідчих (розшукових) дій, тобто дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Разом з тим, як встановлено ст. 308 КПК України, у разі недотримання розумних строків під час досудового розслідування, потерпілий має право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим або прокурором.

Прокурор вищого рівня, відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КПК України, зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, у тому числі щодо строків проведення слідчих дій, клопотання про проведення яких було задоволено.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З клопотання вбачається, що рішення про пред`явлення підозри конкретній особі не приймалося, фактично заявник скаржиться на бездіяльність слідчого під час досудового розслідування та від слідчого судді жадає спонукання органу досудового розслідування прийняти конкретні процесуальні рішення, які заявник вважає очевидними, по відношенню до визначених ним осіб.
Проте, така дія слідчого судді суперечить вимогам закону та порушує принцип диспозитивності та неупередженості. Відтак, слідчий суддя діє виключно у межах своїх повноважень і у разі отримання заяви, розгляд якої не передбачено ст. 303 КПК України, відмовляє у відкритті провадження по ній, як передбачено ч. 4 ст. 304 КПК.

З огляду на наведене, слідчий суддя прийшов до висновку, що у відкритті провадження з розгляду клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 про зобов`язання слідчих Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області вжити всіх необхідних та достатніх заходів щодо закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001354 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1