Справа № 183/4519/17
№ 1-кс/183/712/17

У Х В А Л А
14 вересня 2017 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на речовий доказ, -
Так наказом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області №4-358/15-14-СГ від 05.09.2014 ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Царичанської селищної ради (колишньої Прядівської сільської ради) Царичанського району Дніпропетровської області, орієнтованим розміром 43,00 га для ведення фермерського господарства.
12 липня 2017 р. слідчим Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 проведено огляд зазначеної земельної ділянки та встановлено, що земельна ділянка фактично використовуються, оскільки засіяна сільськогосподарською культурою, а саме: кукурудзою.
Крім того, у поточному році Головним управлінням Держгеокадастру в Дніпропетровській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо земельних ділянок усіх категорій і форм власності на території Царичанського району, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_6 використовується вищевказана земельна ділянка площею 42,4768 га на території Царичанської селищної ради Царичанського району за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність, або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї.
Таким чином, врожай кукурудзи, вирощений на самовільно зайнятій земельній ділянці є фактично речовим доказом використання земельної ділянки для сільськогосподарських потреб, за відсутності документів, що підтверджують право користування.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що у кримінальному провадженні самовільно зайнята земельна ділянка та посіви кукурудзи на ній визнано у встановленому порядку речовими доказами самовільного використання вказаних земельної ділянки, з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення пошкодження, псування, знищення посівів кукурудзи, їх збирання та подальшого відчуження особами, що вчинили вказаний злочин та на теперішній час не встановлені, на час розслідування, на них слід накласти арешт, який полягає в забороні будь-кому розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його.
Суд дослідивши обставини викладені у клопотанні, заслухавши прокурора, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Суд вважає, що прокурор навів беззаперечні докази необхідності накладення арешту на майно з метою збереження речового доказу, тому з цих підстав клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 170, 173 КПК України, суд
Виконання ухвали доручити слідчому та прокуророві групи процесуальних керівників у кримінальному провадженні з метою забезпечення збереження речового доказу.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1