Справа № 203/4449/17
У Х В А Л А
іменем України
20 грудня 2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.1 ст.366, ч. 3 ст. 368 КК України внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 07.10.2017, який надійшов з Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону південного регіону України, суд

встановив:
29.11.2017 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону південного регіону України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.1 ст.366, ч. 3 ст. 368 КК України внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 07.10.2017.

У ході підготовчого судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 було заявлене клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з невідповідністю ст.291 КПК України, а саме: обвинувальний акт не містить в достатній мірі викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію дій обвинуваченого, і також порушено ч. 5 ст. 216 КК України, оскільки досудове розслідування було проведено з порушенням правил підслідності не уповноваженими не те органами. Також захисник вказував, що ОСОБА_4 не є працівником правоохоронного органу, тому ні кваліфікація його дій (навіть у разі визнання його винним у вчиненні злочинку) ні визначення підслідності не можуть бути визнані правильними.

Обвинувачений з доводами свого захисника погоджувався.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, і вказуючи, що орган досудового слідства визначений правильно, а віднесення посади ОСОБА_4 до посад працівників правоохоронних органів здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Як вбачається з вищезазначеного обвинувального акту, в ньому відображені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими в ході досудового слідства. Ступінь їх деталізації визначений стороною обвинувачення, при цьому слід врахувати, що всі сумніви щодо доведеності вини особи згідно конституційної принципу презумпції невинуватості мають тлумачитись на користь обвинуваченого.

Щодо посилань на те, що обвинувачений не працював на посаді, віднесеної до правоохоронних органів, то прокурором в обвинувальному акті наведено доводи протилежного із зазначенням відповідних норм законодавства, оцінка обґрунтованості цих доводів та посилань є фактично розглядом справи по суті і не може бути здійснена судом на цій стадії провадження

Також слід зазначити, що судове слідство проведене не було, а інші підстави визначені щодо недоведеності вини, неналежності доказів та неправильності кваліфікації, зазначені в клопотанні, є передчасними і повинні бути розглянуті у судовому розгляді в межах висунутого обвинувачення.

Що ж до посилань на те, що досудове розслідування неправомірно проведено військовою прокуратурою, а обвинувальний акт неправомірно складено військовим прокурором, то слід відзначити, що підставою для повернення обвинувального акту прокурору є порушення саме норм КПК, а не відомчих нормативних актів ГПУ (навіть у разі якщо вони мали місце). Водночас, у разі встановлення фактів збирання доказів на порушення визначеного порядку (зокрема, неуповноваженими органами), суд може захистити права особи, визнавши ці докази недопустимими.

У зв`язку з викладеним клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеною заставою у сумі 128 000 гривень стосовно ОСОБА_4 строком на 60 днів, в обґрунтування якого посилався на те, що обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності. Також просив продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади. В обґрунтування якого посилався на те, що ризики, які враховувалися при обранні заходу забезпечення кримінального провадження не зменшилися.
Обвинувачений та його захисник залишили вирішення клопотання на розсуд суду, проте зазначили, що воно не в повній мірі є обґрунтованим.

Вислухавши думку учасників провадження, та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеною заставою в розмірі 128 000 грн. стосовно ОСОБА_4 , при цьому виходить із наступних причин.
26.10.2017 ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначеною заставою у сумі 128 000 грн., а 15.11.2017 відсторонено від займаної посади. Обвинуваченим ОСОБА_4 було внесено заставу.

Відповідно до ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Також, наведені прокурором доводи, дають суду підстави вважати, що обставини, які стали підставами для відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 від посади продовжують існувати: оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері службової діяльності, за своїм місцем роботи має доступ до документів та може впливати на співробітників, суд приходить до висновку, обвинувачення не має можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснене відсторонення від посади, без продовження цього заходу. У зв`язку з цим строк такого відсторонення від посади має бути продовжений.
При вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави суд виходить з наступного.

ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі у вчиненні тяжкого злочину, судове дослідження доказів по справі не проведене.

Отже у разі скасування запобіжного заходу обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності. Окрім того, суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачуються.

Також, суд враховує підстави за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави і які наразі не втратили своєї актуальності, а також те, що після звільнення під заставу ОСОБА_4 не було допущено порушення обов`язків визначених судом.

Отже, враховуючи наявність ризиків вчинення обвинувачених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи у сукупності обставини визначені ст.178 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеною сумою застави в розмірі 128 000 грн. строком на 60 днів.

Аналізуючи вищевикладене, а також враховуючи відмову у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , а також приймаючи до уваги відсутність підстав для прийняття рішень передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, суд приходить до висновку щодо необхідності призначити кримінальне провадження до відкритого судового розгляду суддею одноособово, у діючому складі.
Керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 181, 314-316 КПК України, суд,
ухвалив:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.1 ст.366, ч. 3 ст. 368 КК України внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 07.10.2017, призначити до відкритого судового розгляду на 28.12.2017 о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово у діючому складі.
В судове засідання викликати учасників судового провадження.
Копію ухвали направити учасникам судового провадження не пізніше ніж за п`ять днів до початку судового розгляду.

Клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжного заходу та у вигляді тримання під ватрою із застосуванням застави та про продовження строку відсторонення від посади задовольнити.

Продовжити строк дії ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2017 про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою із визначеною сумою застави в розмірі 128 000 грн. строком на 60 днів, тобто до 17 лютого 2018 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
прибувати до суду за першою вимогою;
не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
повідомляти суд про зміну місця проживання;
утримуватися від спілкування зі свідками;
залишити на зберіганні у відповідному органі влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.
Продовжити строк відсторонення від посади начальника Дніпровського відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 на два місяці, а саме до 20 лютого 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1