ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4242/17
Провадження № 1-кп/636/277/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001891, внесений 09 листопада 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, громадянина України, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не засудженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 162 КК України, -
в с т а н о в и в:
08.11.2017 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, подавивши волю малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , погрожуючи йому пневматичним пістолетом «КWС» № НОМЕР_1 , калібру 4,5 мм, який зберігав при собі, завдати тілесні ушкодження, а саме: вистрілити спочатку в одну, потім у іншу ногу, незаконно без згоди малолітнього ОСОБА_9 зайшов на територію двору за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає малолітній потерпілий та його батьки.

Далі ОСОБА_5 , маючи злочинний намір, направлений на погрозу вбивством, тримаючи у правій руці пневматичним пістолетом «КWС» № НОМЕР_1 , калібру 4,5 мм, впритул направив його в область живота малолітнього потерпілого ОСОБА_9 та погрожував вбивством, що продовжувалось протягом однієї хвилини. Малолітній потерпілий був дуже наляканий та погрозу вбивством з боку ОСОБА_9 сприйняв реально, як така, що може здійснитися.
Після чого ОСОБА_5 самостійно припинив свої злочинні дії та з місця вчинення злочину зник.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України, тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Крім того, 08.11.2017 року приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись напроти будинку АДРЕСА_3 , з мотивів задоволення власного інтересу, у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на незаконне проникнення до території вказаного житлового будинку.
Відповідно до ст. 30 Конституції України, недоторканність житла є конституційно закріпленим правом людини та, згідно з вимогами ст. 21 Конституції України, є непорушним.
Однак, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, подавивши волю малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає у зазначеному житловому будинку, для реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, зусиллям руки відчинив вхідні дерев`яні двері та проник до території вищезазначеного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , без отримання будь-якої згоди користувачів домоволодіння: малолітнього ОСОБА_9 та його батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Перебуваючи на території житлового будинку близько 20 хвилин ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину самостійно, внаслідок чого злочин було закінчено.
Всупереч вимогам чинного законодавства, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_12 порушив конституційне право на недоторканість житла, яким користується родина ОСОБА_13 .
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Також, 08.11.2017 року приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , з мотивів задоволення власного інтересу у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла вказаного житлового будинку.
Відповідно до ст. 30 Конституції України, недоторканність житла є конституційно закріпленим правом людини та згідно вимог ст. 23 Конституції України, є непорушним.
Однак, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до вхідної дерев`яної двері вказаного будинку, яка була зачинена та з середини заперта на металевий засов, кількома ударами ноги розламав навпіл вказані двері.
Після чого, реалізуючи злочинний умисел, діючи умисно, проник до вищезазначеного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , без отримання будь-якої згоди користувачів домоволодіння ОСОБА_7 та його співмешканки ОСОБА_8 . Перебуваючи в одній з кімнат вказаного житлового будинку близько 20 хвилин ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину самостійно, внаслідок чого злочин було закінчено.
Всупереч вимогам чинного законодавства, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_12 порушив конституційне право на недоторканість житла, яким користуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла особи.
Також, 08.11.2017 року приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній з кімнат жилого будинку АДРЕСА_4 , в ході раптово виниклого конфлікту з мешканцем вказаного будинку ОСОБА_7 , маючи злочинний намір, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень, діючи навмисно, підійшовши до потерпілого ОСОБА_14 наніс два удар кулаками в область обличчя останнього, в результаті чого завдав йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та двох синців на обличчі, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 376-4/17 від 14.11.2017 року кваліфікуються за ступенем тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, як легке тілесне ушкодження, без короткочасного розладу здоров`я. Вказане тілесне ушкодження відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи від 16.11.2017 року № 387-Ч/17 утворилось по вказаному потерпілим механізму та у вказаний строк, тобто 08.11.2017 року.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Крім того, 08.11.2017 року приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній з кімнат жилого будинку АДРЕСА_4 , в ході раптово виниклого конфлікту з мешканкою вказаного будинку ОСОБА_8 , маючи злочинний намір, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень, діючи навмисно, підійшовши до потерпілої ОСОБА_8 наніс один удар кулаком в область обличчя, в результаті чого завдав їй тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синця на обличчі з правої сторони, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 377-4/17 від 14.11.2017 року кваліфікуються за ступенем тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, як легке тілесне ушкодження, менше 6 днів. Вказане тілесне ушкодження відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи від 16.11.2017 року № 386-4/17 утворилось по вказаному потерпілою механізму та у вказаний строк, тобто 08.11.2017 року.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, щиро розкаявся.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки ОСК ГУНП в Харківській області № 131-09112017/63091 від 09.11.2017 року, згідно з якою ОСОБА_5 раніше засуджений 27 вересня 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком 2 роки, 09.10.2015р. Чугуївським міським судом Харківської області звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку (а.к.п. 98);
- довідок КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» № 3688 від 13.11.2017 року, згідно з якими ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 105);
- довідки-характеристики за місцем мешкання, в якій вказано, що зі сторони адміністративної комісії обвинувачений до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг на нього від мешканців села не надходило (а.к.п. 99);
- характеристики за місцем роботи, відповідно до якої він характеризується з позитивної сторони: дисциплінований, старанний, ініціативний, урівноважений (а.к.п. 11).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:

- ч. 1 ст. 129 КК України, тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози;
- ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння та житла особи;
- ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: наявність погашеної судимості, позитивно характеризуючі особу дані та те, що на обліку у лікарів нарколога і психіатра він не знаходиться.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття. Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, його особу позитивно характеризуючи особу дані, обставини, що пом`якшують покарання, чистосердечне розкаяння в скоєному, обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, також судом враховано те, обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, крім того, суд бере до уваги думку потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , котрі просили строго не карати ОСОБА_5 , та думку неповнолітнього потерпілого і його законного представника ОСОБА_10 , котрі рахують за необхідне ізолювати обвинуваченого від суспільства, те, що обвинувачений в силу ст.89 КК України є не судимим і тому, відповідно до вимог ст.65 ч.2 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкції: ст. 125 ч.1 КК України в вигляді громадських робіт,ст.129 ч.1, ст.162 ч.1 КК України в вигляді обмеження волі з посиланням на ч.1 ст.70 КК України.
В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Цивільні позови в даному кримінальному провадженні не заявлено.
Судових витрат по справі немає.
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 162 КК України,та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин;
за ч. 1 ст. 129 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначити покарання у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки.
Речові докази:

- 5 (п`ять) паперових пакетів зі зразками крові ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та фрагмент вати зі змивом з підлоги, скріплені бирками з написом: «Заключение эксперта № 865-Ис 22.11.2017»;

- пістолет пневматичний «КWС» № НОМЕР_1 , калібру 4,5 мм, з магазином, без куль, запакований до полімерного пакету,
які передані на зберігання до камери схову Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Зняти накладений ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10.11.2017р. арешт з пістолету пневматичного «КWС» № НОМЕР_1 , калібру 4,5 мм, вилучений 08.11.2017 року у ОСОБА_5 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 .

Міру запобіжного заходу, обраного ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілим, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя