Справа № 309/2724/17
Провадження № 1-кп/309/130/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Скотарське Воловецького району Закарпатської області, громадянина України, освіта 8 класів, неодруженого, учня 9-го класу Скотарської ЗОШ І-ІІ ступенів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 17 серпня 2017 року, о 18 годині 19 хвилин, знаходячись в приміщенні роздягальні бази відпочинку «Теплі води» по вулиці Санаторній, №2 в с.Велятино Хустського району Закарпатської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав з шафи №88 мобільний телефон марки «Motorola Moto - E», вартістю 2247грн.50коп., чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов не заявлений.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провинну у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, але від дачі показань відмовився, скориставшись даним йому на це правом.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву /арк.спр.42/, згідно якої повідомила, що претензій до обвинуваченого не має, просила розглянути справу в суді у її відсутність, питання щодо призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 залишила на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Зібрані по кримінальному провадженню докази, достовірність та істинність яких ОСОБА_4 не оскаржує, у їх сукупності дають підставу суду зробити висновок, що його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він скоїв крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 є неповнолітнім, суд, у відповідності до ч.1 ст.103 КК України, при призначенні йому покарання, також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 злочин - є злочином середньої тяжкості.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий /арк.крим.пров.31/; навчається у 9-му класі Скотарської ЗОШ І-ІІ ступенів, за місцем навчання характеризується позитивно як старанний та хороший учень /арк.спр.36/; проживає разом з батьками та старшим братом /арк.крим.пров.29/, за місцем проживання характеризується позитивно /арк.крим.пров.28/, соціально-побутові умови проживання загалом хороші, батьки працевлаштовані, забезпечують всі потреби неповнолітнього обвинуваченого /арк.спр.36/.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: повне визнання своєї вини, щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Згідно висновку досудової доповіді Воловецького районного сектору з питань пробації: орган пробації рекомендує вжити заходи, що не передбачають позбавлення чи обмеження волі обвинуваченого ОСОБА_4 , рекомендується залучення обвинуваченого до суспільної діяльності, доручення до превентивних заходів для формування належної правової поведінки і її розвитку /арк.спр.36-37/.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з обставин справи, беручи до уваги наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, з урахуванням особи обвинуваченого та думки потерпілої, суд приходить до висновку про можливість призначення йому покарання в межах санкції ст.185 ч.1 КК України - у вигляді штрафу, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Перед початком судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії та звільнення його від відбування призначеного покарання, оскільки на момент вчинення злочину він був неповнолітнім.

Прокурор ОСОБА_3 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання обвинуваченого підтримали, не заперечували проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810 VIIІ від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст.85 КК України: на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.2 ст.86 КК України: законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні»: амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.3 вказаного Закону: установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року: питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року: звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Як вбачається зі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 /арк.крим.пров.30/, - обвинувачений ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто він на момент вчинення злочину /17 серпня 2017 року/ був неповнолітнім.

ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, який є злочином середньої тяжкості відповідно до ст.12 КК України. Вказаний злочин він вчинив до дня набрання чинності /7вересня 2017 року/ Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього раніш не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

У кримінальному провадженні відомості про процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,370,373-375 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850грн..

На підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком покарання.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Motorola Moto - E», який знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , - залишити ОСОБА_7 ..

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис: ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1