Ухвала
Іменем України
19 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 534/364/17
провадження № 51-3873 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року в межах кримінального провадження № 0001415 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кременчук Полтавської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК.
Суть питання
Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 липня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 15 травня 2017 року ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено, виключено з його резолютивної частини вказівку про призначення ОСОБА_4 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженої ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 і призначити новий розгляду в суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що судами при призначенні засудженій покарання та визначенні його остаточного розміру відповідно до ч. 4 ст. 70 КК не враховано наявність вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців і на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 15 травня 2017 року визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Крім того прокурор зазначає, що під час апеляційного розгляду було порушено права на захист засудженої, оскільки апеляційний суд завершив апеляційний розгляд без участі захисника засудженої, тим самим фактично усунув захисника від участі у кримінальному провадженні у непередбачений КПК спосіб. Також, прокурор звертає увагу, що при визначені засудженій виду і розміру покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості, судами не повній мірі враховано дані про особу засудженої, яка має 9 непогашених судимостей, вчиняла злочини як у період умовно-дострокового звільнення, так і після направлення обвинувального акта до суду, що свідчить про її антисоціальну поведінку та небажання ставати на шлях виправлення.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор, посилаючись на порушення місцевим та апеляційним судами вимог ч. 4 ст. 70 КК, не навів належного обґрунтування, зокрема не повідомив Суд про те, чи вирішувалось питання про застосування покарання за наявності кількох вироків у порядку передбаченому ст. 539 КПК на підставі п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК, і якщо ні, то чому, на його думку положення ч. 4 ст. 70 КК не можуть бути застосовані в такому порядку. У зв`язку з цим Суд вважає, що скаржник не навів належних доводів, які були б, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК з огляду на положення ст. 413 КПК, безумовною підставою для скасування постановлених у кримінальному провадженні судових рішень касаційним судом.
Також, прокурором не наведено належного обґрунтування щодо порушення апеляційним судом права засудженої на захист, враховуючи прийняте апеляційним судом рішення, яким не погіршується правове становище ОСОБА_4 , позицію засудженої під час апеляційного розгляду щодо участі її захисника, та зважаючи на положення ст. 52 КПК, якою визначені випадки обов`язкової участі захисника.
Крім того, прокурор в своїй скарзі не наводить обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженій ОСОБА_4 покарання внаслідок м`якості з огляду на тяжкість вчинених нею злочинів, обставини їх скоєння та дані про особу засудженої, зважаючи на положення ст. 414 КПК та приписи статей 50, 65, КК у їх взаємозв`язку.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також Суд зазначає, що викладені прокурором у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції в частині скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, якою визначеного, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
У зв`язку з цим, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, а тому Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3