Справа № 521/1062/17
Номер провадження № 1-кп/521/448/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одесі, має середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , судимий:

1) 16.11.2001 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч. 2, 75 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

2) 28.11.2006 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 10 місяців 21 дня позбавлення волі;

3) 26.05.2009 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 25.08.2011 року за відбуттям строку покарання;

4) 26.02.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ст.ст. 186 ч. 2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком тривалістю 3 роки,

-у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України,

У С Т А Н О В И В:
21 липня 2016 року приблизно о 5 годині 20 хвилин біля будинку № 17 по вул. Іцхака Рабіна у м. Одесі працівниками поліції в ході проведення поверхневого огляду сумки у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено ніж, що виготовлений промисловим способом по типу метальних ножів, з двохлезовими клинками ножового типу, відноситься до категорії наступальної бойової холодної клинкової зброї, який ОСОБА_6 без передбаченого законом дозволу, незаконно носив при собі.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та показав, що приблизно у серпні 2015 року від свого приятеля отримав ніж, який зберігав вдома. У липні 2016 року він працював без укладення трудового договору експедитором у ТОВ «Аква-Віва». 21.07.2017 року близько 5 годині 30 хвилин разом з ОСОБА_7 направлявся на роботу, взявши з собою ніж, який ніс у сумці. Біля будинку № 17 по вул. Іцхака Рабіна у м. Одесі зустрів брата і знайомих дівчат, та зупинився, розмовляючи з ними. В цей час підійшли працівники патрульної поліції і запитали дозволу на огляд речей. Він відразу дістав ніж і віддав його поліцейським, які доставили його до відділу поліції. Вину не визнає, оскільки не знав, що ніж відноситься до холодної зброї.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим, його вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_8 показав, що з 20 на 21.07.2016 року він ночував у свого приятеля ОСОБА_4 , разом з яким вранці направились на роботу. У сквері на вул. І.Рабіна зустріли брата обвинуваченого з дівчатами, зупинились з ними. В цей час до них під`їхали поліцейські, які наказали пред`явити документи і дістати все з карманів. Обвинувачений добровільно видав ніж, який він взяв з дому, щоб користуватись на роботі, та переносив у сумці.

Свідок ОСОБА_6 показав суду, що влітку 2016 року вранці гуляв з двома знайомими дівчатами. Перебуваючи у сквері на вул. І.Рабіна, він зустрів брата обвинуваченого ОСОБА_9 , який разом з ОСОБА_10 йшов на роботу. Через кілька хвилин під`їхали поліцейські і запропонували пред`явити заборонені предмети, і обвинувачений видав ніж, який ніс у сумці. Після цього обвинувачений був доставлений до відділу поліції.

Як вбачається з протоколу огляду місця події, 21.07.2016 року біля будинку № 17 по вул. Іцхака Рабіна у м. Одесі працівниками поліції у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено ніж (ар. 65-69), який оглянутий в судовому засіданні.

Відповідно до висновку криміналістичної експертизи № 490-Б від 04.10.2016 року, ніж, виявлений та вилучений 21.07.2016 року , виготовлено промисловим способом по типу метальних ножів з двохлезовими клинками ножового типу, та відноситься до категорії метальної наступальної бойової холодної клинкової зброї (ар. 71-73).

Заяву ОСОБА_4 з приводу відсутності у нього інформації про належність ножа до холодної зброї, суд вважає такою, що не відповідає дійсності і наданою в обґрунтування обраної ним лінії захисту, виходячи з наступного.

Як зазначено у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» до холодної зброї належать предмети, які відповідають стандартним зразкам або історично виробленим типам зброї, чи інші предмети, що справляють колючий, колючоріжучий, рубаючий, роздроблюючий або ударний ефект (багнет, стилет, ніж, кинджал, арбалет, нунчаку, кастет тощо), конструктивно призначений для ураження живої цілі за допомогою м`язової сили людини або дії механічного пристрою.

Відповідно до п. 8.11. наказу МВС № 622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», холодна зброя це предмети та пристрої, конструктивно призначені та за своїми властивостями придатні для неодноразового заподіяння шляхом безпосередньої дії тяжких (небезпечних для життя в момент спричинення) і смертельних тілесних ушкоджень, дія яких ґрунтується на використанні м`язової сили людини.

Зважаючи на висновок експертизи та оглянувши вилучений у обвинуваченого ніж в судовому засіданні, суд вважає, що він має всі ознаки, за якими неупереджена свідома особа може зробити висновок про його належність до холодної зброї. Так, він представляє собою суцільну металеву конструкцію, з дволезовим клинком довжиною 105 мм, з двосторонню заточкою лез довжиною 60 мм та 105 мм; з наскрізним отвором на клинку вздовж вічевої лінії; з вістрям клинка, утвореним плавним сходженням двох лез; з маркувальним позначенням виробника біля руків`я. Конструктивні особливості ножа, його форма в цілому та форма його клинка і руків`я, матеріал виготовлення, наявність маркувального позначення, беззаперечно відрізняють його від предмета господарсько-побутового призначення і безсумнівно вказують на наявність ознак холодної зброї у виді метального ножа.

Тобто, в даному предметі явно виражені ознаки холодної зброї, а властивості цього предмета, зокрема його призначення для ураження людини, очевидні і не потребують аналізу з використанням спеціальних знань.

Таким чином ОСОБА_6 , як доросла, розсудлива, обізнана людина, з огляду на свій досвід і знання, мав відомості про те, що ніж, який він набув і носив, є холодною зброєю, а не предметом господарсько-побутового призначення. Однак, обвинувачений умисно здійснив дії, що тягнуть кримінальну відповідальність, тобто носив при собі холодну зброю, не маючи спеціального дозволу.

Захисник в судовому засіданні вказав, що після вилучення ножа у ОСОБА_4 слідчий не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт цього майна, а тому повинен був повернути ніж власнику відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України. На підставі цього твердження захисник просив визнати висновок криміналістичної експертизи недопустимим доказом, вказавши, що ніж, на який не було накладено арешт, не міг бути предметом дослідження експерта.

Суд вважає доводи сторони захисту в цій частині такими, що не ґрунтуються на положеннях Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом.

Під час судового розгляду не було встановлено передбачених ст. 87 КПК України обставин, які безумовно тягнуть за собою визнання доказу недопустимим. Криміналістична експертиза проводилась на підставі відповідної постанови слідчого, висновок відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, сумнівів у компетентності експерта сторона захисту не заявляла.

Статус, в якому перебував об`єкт дослідження ніж, вважався він арештованим майном чи ні, не має значення для правильності і обґрунтованості висновку експерта про визнання цього ножа холодною зброєю.

Сторона обвинувачення використовує права, надані їй законодавством для отримання і зберігання доказів, на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Як вбачається з постанови слідчого від 06.10.2016 року (ар. 74), вилучений у ОСОБА_4 ніж був визнаний речовим доказом та переданий на зберігання відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1104 від 19.11.2012 року.

Відповідно до п.19. вказаного Порядку - зберігання вилученої (отриманої) під час кримінального провадження вогнепальної і холодної зброї та боєприпасів здійснюється в уповноважених підрозділах Національної поліції, СБУ, Головних управлінь та управлінь СБУ після їх перевірки та дослідження державною спеціалізованою установою, що здійснює судово-експертну діяльність. У разі необхідності поміщення зразків боєприпасів, вогнепальної або холодної зброї до натурно-довідкових колекцій такі зразки за узгодженням з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні, можуть зберігатися у державній спеціалізованій установі, що здійснює судово-експертну діяльність.

Таким чином, відсутні підстави для визнання доказів сторони обвинувачення недопустимими.

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 винен у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Суд враховує, що обвинувачений працював, хоча і без укладення трудового договору, не одружений, не має утриманців. Також враховується, що раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, новий злочин вчинив в період іспитового строку, призначеного попереднім вироком суду. У цьому кримінальному провадженні запобіжний захід до нього не застосовувався, але на цей час він утримується під вартою як обвинувачений у іншому кримінальному провадженні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді арешту.

Остаточне покарання необхідно визначити за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2016 року.

Відповідно до положень ст. 72 КК України необхідно зарахувати обвинуваченому у строк покарання час попереднього ув`язнення, у тому числі і за попереднім вироком, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 06.12.2014 року до 26.02.2016 року (у кримінальному провадженні, розглянутому Київським районним судому м. Одеси 26.02.2016 року); один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з дня ухвалення вироку до дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 527,76 грн. (ар. 70).

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України речовий доказ - ніж, що перебуває на зберіганні у Малиновському ВП в м. Одесі, необхідно знищити (ар. 74).

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, призначивши покарання у виді арешту на строк три місяці.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2016 року і, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)».

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_4 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 06 грудня 2014 року до 26 лютого 2016 року включно; один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 19 січня 2018 року до дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 527 (п`ятсот двадцять сім) грн. 76 коп.

Речовий доказ ніж, що перебуває на зберіганні у Малиновському ВП в м. Одесі ГУ НП України в Одеській області, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1