Справа № 1-кп/756/18/17
В И Р О К
іменем України
03 листопада 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровка, Роздільнянського району, Одеської обл., з вищою освітою, пенсіонера, інваліда війни, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
встановив:
17.07.2014, близько 10 год. 15 хв., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м. Києва в напрямку м. Гостомель, проявив неуважність та не стежачи за дорожньою обстановкою, чим грубо порушив п.п. 1.5 та 2.3.б ПДР України, розпочав здійснювати розворот в напрямку м. Києва, не переконавшись перед тим, що це буде безпечно та не створить перешкоди чи безпеки іншим учасникам руху, чим порушив п. 10.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення із лівою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною автомобіля марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по проїзній частині Гостомельського шосе, зі сторони м. Києва в напрямку м. Гостомель в основній смузі руху.

Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав, згідно висновку експерта № 1379/е від 23.07.2014 22.08.2014 такі тілесні ушкодження:

- садна правого ліктьового суглобу, кінцівок - вказане ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

- закрита травма лівого коліна у вигляді уламкового перелому лівого наколінника з невеликим зміщенням уламків. Вказане ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи, зокрема показав, що 17.07.2014, він, керуючи автомобілем марки Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м. Києва в напрямку м. Гостомель, проявив неуважність та не стежачи за дорожньою обстановкою, розпочав здійснювати розворот в напрямку м. Києва, не переконавшись перед тим, що це буде безпечно та не створить перешкоди чи безпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із лівою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною автомобіля марки «ВАЗ 21099», що спричинило тілесні ушкодження потерпілому. Свою вину у вчиненні ним злочину визнав повністю.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, доведена.

Дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились у вчиненні порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, є інвалідом війни.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом із цим, під час судового розгляду ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення його від покарання на підставі п. д ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році

Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, в редакції Закону від 22.12.2016, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

За змістом п. п. «г», «д» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом є інвалідами 1-ї групи, ветеранами війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Враховуючи те, що ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні необережного злочину, є інвалідом 1- ї групи, ветераном війни, обвинувачений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Керуючись ст.ст. 394, 370, 374 КПК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, п. п. «г», «д» ст. 1 Закон України Про амністію у 2016 році, суд-

засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3 400 гривень) з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, п. п. «г», «д» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році - звільнити ОСОБА_5 від відбування основного та додаткового покарання.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2017 про оголошення ОСОБА_5 у розшук скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішеня судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1