Справа № 456/2199/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/878/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стрий Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2017 року від відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого по ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:

захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2017 року та ухвалити виправдальний вирок, яким виправдати ОСОБА_7 .

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2017 року, в якому ухвалою суду від 30.05.2017 року виправлено описку, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.129 КК України, і призначено покарання: за ч.1 ст.125 КК України - 200 (двісті) годин громадських робіт; за ч.1 ст.129 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_7 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуваннями з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 15 (п`ятнадцять тисяч) грн. завданої моральної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, захисник зазначає, що оскаржуваний вирок має бути скасований у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, захисник вказує, що в судовому засіданні заявляв клопотання про повернення обвинувального акту з підстав невідповідності його ст. 291 КПК України, але суд відмовив у даному клопотанні. Вважає, що ухвала про повернення обвинувального акту с незаконна, оскільки є розбіжності між процесуальними рішеннями та їх реквізитами зазначеними в Реєстрі матеріалів досудового розслідування та процесуальними рішеннями, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Постановляючи оскаржуваний вирок, суд прийшов до висновку, що наведеними доказами повністю доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_9 легких гілесних ушкоджень та погрозі вбивством, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України. Захисник вважає, що даний висновок суду є помилковим, виходячи з наступного. Суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 доводиться показами ОСОБА_9 .
Однак, ОСОБА_9 оговорює ОСОБА_7 та дає неправдиві покази, а слідство та прокуратура односторонньо та упереджено провадять слідчі дії з метою мене залякати та притягнути до відповідальності за ті кримінальні правопорушення, яких він не вчиняв.
При цьому суд не бере до уваги, що покази ОСОБА_9 не підтверджені жодними іншими доказами, показами свідків тощо. Суд також не взяв до уваги те, що в Стрийському ВП ГУНП у Львівській області ведеться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002095 від 21.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за заявою ОСОБА_7 про те, що в травні 2015 року ОСОБА_9 викрала золотий ланцюжок та золотий браслет. ОСОБА_7 неодноразово наголошував, що ОСОБА_9 намагається його оговорити, щоб уникнути відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України. Суд також не зважає на неодноразові заяви ОСОБА_9 щодо неправомірних дій обвинуваченого, а також на те що ці заяви є голослівні та безпідставні.
Суд безпідставно взяв до уваги та поклав в основу вироку покази свідка ОСОБА_10 , яка заявила, що певні відомості їй відомі зі слів потерпілої.
Суд бере до уваги свідчення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , особи із зміненими анкетними даними ОСОБА_13 , в цей же час критично ставиться до показів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Суд також не відреагував на заяву ОСОБА_14 , яка заявила, що на неї чинився психологічний тиск зі сторони правоохоронних органів. При цьому суд прийшов до висновку, що покази ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спростовуються показами ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , особи із зміненими анкетними даними ОСОБА_16 , незважаючи на те, що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 давали покази з чужих слів, за наявності першоджерела показів, а ОСОБА_13 плуталась у своїх показах га давала не правдиві покази.
Зазначає, що обвинувачення та оскаржуваний вирок ґрунтуються на припущеннях, оскільки жодним доказом не встановлено та не доведено вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.
Отже, суд прийняв неналежні та недопустимі докази до уваги. Захисник вважає, що слідством, а від так і в судовому засіданні не встановлено винуватості обвинуваченого.
При апеляційному розгляді справи обвинувачений та в його інтересах захисник підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги.

Прокурор та потерпіла заперечили проти доводів апеляції.
Згідно з вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2017 року, обвинувачений ОСОБА_7 24.07.2015р. приблизно о 16 год. 20 хв. на вулиці навпроти магазину «Капітошка» за адресою: м. Стрий Львівської області, вул. Олесницького,11, на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт із потерпілою ОСОБА_9 , під час якого схопив останню рукою за шию та умисно наніс декілька ударів кулаками рук по тулубу, чим заподіяв потерпілій відповідно до висновку судово-медичної експертизи №290 від 27.07.2015р. легкі тілесні ушкодження у виді садна на передній поверхні грудної клітки зліва, а саме - по нижньому краю реберної дуги, приблизно по середньо - ключичній лінії та садна на задній поверхні нижньої третини шиї посередині.

29.08.2015р. приблизно о 04.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зустрів потерпілу ОСОБА_9 , яка поверталась додому з нічного клубу, і на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив з нею словесний конфлікт, під час якого умисно повторно наніс ОСОБА_9 декілька ударів кулаками рук у голову, чим заподіяв останній відповідно до висновку судово-медичної експертизи №351 від 02.09.2015р. легке тілесне ушкодження у вигляді синця за правим вухом, безпосередньо на мушлі.

Окрім цього під час зазначеного конфлікту ОСОБА_7 шляхом демонстрування спеціального засобу, а саме - пристрою для відстрілу резинових куль, який тримав у правій руці, вчинив усну погрозу вбивством ОСОБА_9 . Потерпіла, маючи реальні підстави побоюватися її виконання з огляду на інтенсивність дій та поведінку обвинуваченого, намагаючись уникнути погрози позбавлення життя з боку обвинуваченого, втекла до під`їзду свого житлового будинку.

Заслухавши доповідача, захисника, обвинуваченого, прокурора та потерпілу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим.

Покликання апелянта в апеляції на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи є безпідставне та нічим не підтверджено.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні у суді першої інстанції ствердила, що 24.07.2015року між 16.00 та 16.30 год. біля будинк, де вона проживає, у АДРЕСА_3 обвинувачений ОСОБА_7 схопив її однією рукою ззаду за шию, а іншою рукою завдав декілька ударів кулаком в грудну клітку. Вона, застосувавши до обвинуваченого газовий балончик, вирвалася і втекла додому. Цього ж дня вона звернулася у відділення НП, де отримала скерування у лікарню на судмедекспертизу.
В ніч з 28.08.2015року на 29.08.2015року біля 04.00 год., коли вона поверталася додому із відпочинку, разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та їхніми друзями, обвинувачений ОСОБА_7 підбіг до неї і почав завдавати удари кулаками в голову, намагався схопити за руку. Після цього витягнув з кишені чи із-за пояса зброю, а саме травматичний пістолет, який вона неодноразово бачила у нього під час спільного проживання, і, тримаючи пістолет у правій руці та нецензурно лаючись, сказав, що всіх пристрілить. Зброю обвинувачений направляв їй у голову, тримаючи на віддалі 20 см від її голови, говорив, що вб`є її. Ці погрози в той момент вона сприймала реально. Її друзі втрутилися, відгородили її від нього, і вона забіла у під`їзд.
Такі пояснення потерпілої ОСОБА_9 не викликають сумнівів у своїй правдивості, підтверджуються іншими доказами у справі, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку та вказав у вироку.
Покликання апелянта в апеляції, що покази потерпілої не підтверджені жодними іншими доказами не заслуговує увагу оскільки є безпідставне.
Так, згідно даних висновка судово-медичного експерта №290 від 27.07.2015р., у ОСОБА_9 було виявлено садно на передній поверхні грудної клітки зліва, а саме по нижньому краю реберної дуги, приблизно по середньо-ключичній лінії, та садно на задній поверхні нижньої третини шиї посередині. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися 24.07.2015р. внаслідок дій тупих твердих предметів (предмету), цілком можливо в час та при обставинах, вказаних потерпілою, і за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. (т.1 а.п.148)
Згідно даних висновка судово-медичного експерта №85 від 17.02.2016р., у ОСОБА_9 було виявлено садно на передній поверхні грудної клітки зліва, а саме по нижньому краю реберної дуги, приблизно по середньо-ключичній лінії, та садно на задній поверхні нижньої третини шиї посередині. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися 24.07.2015р. внаслідок дій тупих твердих предметів (предмету), цілком можливо в час та при обставинах, вказаних потерпілою, і за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. (т.1 а.п.171-172)
Згідно даних висновка судово-медичного експерта №351 від 02.09.2015р., у ОСОБА_9 було виявлено синець за правим вухом, безпосередньо на мушлі та згідно довідки з травмпункту «садно носа». Дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів), відповідає даті утворення 29.08.2015р. і відносяться до легкого тілесного ушкодження. (т.1 а.п.187)
Згідно даних висновка судово-медичного експерта №86 від 25.02.2016р., у ОСОБА_9 було виявлено синець за правим вухом, безпосередньо на мушлі та згідно довідки з травмпункту «садно носа». Враховуючи матеріали досудового розслідування, а саме протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 15.12.2015р. та протокол проведення слідчого експерименту від 16.02.2016р. слід рахувати, що дана травма могла утворитися під час події, на яку вказувала ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів), відповідає даті утворення 29.08.2015р. і відносяться до легкого тілесного ушкодження. (т.2 а.п. 293)
Висновки зазначених експертиз належно аргументовані з наукової точки зору, не суперечать іншим доказам у справі, а тому суд першої інстанції правильно визнав їх доказами та вказав у вироку.
Ці експертизи підтверджують покази потерпілої про отримання нею тілесних ушкоджень 24.07.2015 року та в ніч на 29.08.2015 року за обставин, які вона вказала у своїх поясненнях та при проведенні слідчих експериментів.
Крім цього, свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_12 ствердили у суді, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово завдавав потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження, переслідував її. Підтвердили факт побиття потерпілу ОСОБА_23 24.07.2015 року та в ніч на 29.08.2015 року.
Свідок зі зміненими анкетними даними ОСОБА_13 , ствердила, що була свідком конфлікту, який відбувався біля будинку на вул. С.Бандери в м. Стрий, в якому проживає потерпіла. Дати, коли відбулася ця подія, не пригадує, пам`ятає, що напередодні в місті було свято. Проходячи повз зазначений будинок, бачила потерпілу з друзями. Загалом там було 6 чоловік. Потерпіла та обвинувачений сперечалися, останній погрожував потерпілій, тримаючи в правій руці предмет, подібний на пістолет, замахувався на неї і завдав декілька ударів.
Згідно даних протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 (зі зміненими анкетними даними) та фото-таблицею до нього від 10.05.2016р., свідок ствердив, що бачила конфлікт, який відбувався на АДРЕСА_4 між ОСОБА_9 та її співмешканцем ОСОБА_24 , в ході якого останній кричав та нецензурно лаявся (т.2 а.п.409-416);
Згідно даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_13 (зі зміненими анкетними даними) з фото-таблицями до нього від 11.05.2016р., в ході якого остання на одному із пред`явлених їй фотознімків впізнала особу на ім`я ОСОБА_24 (т.2 а.п.417-421).
Свідок ОСОБА_25 хоча і не пригадує події в ніч на 29.08.2015 року, проте, підтвердив покази потерпілої, що вони разом у цю ніч були у нічному клубі «Мондо» та разом з іншими проводжали потерпілу до дому.
Покази потерпілої, цих свідків та дані експертиз повністю узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у своїй правдивості. Доводи захисника ОСОБА_6 , які він наводить у апеляційній скарзі, що потерпіла оговорила обвинуваченого та суд першої інстанції не мав брати до уваги покази цих свідків не заслуговують увагу оскільки є безпідставні. Суд допитав цих свідків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, дав цим показам правильну оцінку та навів у вироку, як доказ вини обвинуваченого.
Згідно даних протоколу обшуку, під час обшуку в житлі ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_5 від 17.11.2015р., виявлено та вилучено спецзасіб для відстрілу гумових куль ПМР калібру 9мм, номер НОМЕР_1 (т.1 а.п.230-233), що також підтверджує пояснення потерпілої факту погрози їй обвинуваченим вбивством цим пістолетом.
Потерпіла у суді пояснила, що таку погрозу вона сприймала реально, оскільки зброю обвинувачений направляв їй у голову та до цього він неодноразово наносив їй побої.
Отже, покликання апелянта в апеляції, що вирок суду першої інстанції ґрунтується лише на припущеннях є голослівне та нічим не підтверджено.
Суд вірно оцінив покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_26 та не взяв їх до уваги, оскільки такі їх покази повністю спростовуються доказами у справі, які суд дослідив у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та навів у вироку. Покликання захисту у апеляції на покази цих свідків, як на доказ невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , є безпідставне.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст.129 КК України та призначив йому покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів при перевірці справи в апеляційному порядку не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, на які покликається апелянт, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку.

Покликання апелянта, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, а тому суд першої інстанції мав його повернути є безпідставне. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому підстав для його повернення у суді першої інстанції не було.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2017 відносно ОСОБА_7 по ч.1 ст. 125, ч.1 ст.129 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4