Справа № 404/3401/17
Номер провадження 1-кп/404/447/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за № 0010960, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уладівка Літинського району Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого апаратником гідратацій на ТОВ «Придніпровський маслоекстракційний завод», неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, інвалідностей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.11.2015 року близько 17 години 15 хвилин, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , рухаючись в темну пору доби по вул. Бобринецький шлях (40 років Перемоги), навпроти будинку № 7 зі сторони вул. Садової в напрямку провулку Арнаутовський в м. Кропивницький допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) не вірно відреагував на дорожній знак 1.33 ПДР України «Діти» (Ділянка дороги, на якій можлива поява дітей з території дитячого закладу ...., що прилягає безпосередньо до дороги), який встановлений справа по ходу його руху, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, при цьому порушуючи вимоги п.п. 12.2, 12.3 ПДР України (п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу ...), в момент виникнення небезпеки для подальшого руху, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка полягала у вибіганні на проїзну частину пішохода ОСОБА_5 , разом з малолітньою дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на смугу його руху.

Як наслідок, водій ОСОБА_3 , рухаючись по своїй смузі, своєю неуважністю до дорожньої обстановки та в момент появи пішоходів на проїзній частині, які перебігали справа наліво відносно його напрямку руху, завчасно не застосував заходів до зменшення швидкості руху, керованого транспортного засобу, аж до його повної зупинки, чим створив умови при яких стався наїзд передньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_9 .

Всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_3 та порушення ним вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), 12.2 та 12.3 ПДР України знаходяться в технічному причинному зв`язку з фактом наїзду на пішохода.

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1933 від 23.12.2015 р., отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівого плеча зі зміщенням; закритого перелому голівки правої малогомілкової кістки, забій грудної клітини; гематоми в поперековій ділянці зліва, вказані тілесні ушкодження несуть ознаки середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я. А малолітній пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 618 від 23.05.2017 р., встановлено наступне: згідно медичної документації, будь-яких видимих тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран не описано. Виставлений діагноз забій м`яких тканин голови та лівого передпліччя по ступеню тяжкості не оцінюється, так як не підтверджений об`єктивними даними.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав суду, що 13.11.2015 р. близько 17 години 15 хвилин, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , він рухаючись в темну пору доби по вул. Бобринецький шлях (40 років Перемоги), навпроти будинку № 7 зі сторони вул. Садової в напрямку провулку Арнаутовський в м. Кропивницький, проявив особисту неуважність, завчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль, в результаті чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_9 , внаслідок чого останні отримали тілесні ушкодження.

У вчиненому щиро кається, повністю визнає усі обставини злочину, вказані в його обвинуваченні, просить суворо не карати. Цивільний позов прокуратури Кіровоградської області, заявлений в інтересах Кіровоградської обласної лікарні на суму 6 052 грн. 34 коп., визнав повністю. А заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнав частково.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні в частині заявленого цивільного позову суду надала показання, що повністю підтримує цивільний позов з урахування внесених нею уточнень в ході судового розгляду, в частині заявленої матеріальної в розмірі 2766 грн. 00 коп. та моральної шкоди у розмірі 55000, 00 грн., посилаючись на обставини викладені в ньому.

Обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини справи. Як показав ОСОБА_3 у судовому засіданні дає покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у справі суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , допитом потерпілої ОСОБА_5 в частині заявлених нею позовних вимог та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які стосуються заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову та характеризують особу обвинуваченого, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та його кваліфікацію, вказані в обвинувальному акті.

Крім, повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- розпискою від 15.03.2015 р., згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 на лікування 660 грн. (т. 1 а.п. 50);

- розпискою від 13.11.2015 р., згідно якої вбачається, що ОСОБА_10 отримала від ОСОБА_3 на лікування її матері ОСОБА_5 400 грн. (т. 1 а.п. 51);

- розпискою від 13.06.2017 р., згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 500 грн. на лікування (т. 2 а.п. 74);

- розпискою від 13.11.2015 р., згідно якої вбачається, що ОСОБА_10 отримала від ОСОБА_3 на лікування її матері ОСОБА_5 1000 грн. (т. 2 а.п. 75);

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений до категорії невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліках у лікарнях не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає те, що він щиро розкаявся, повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення та добровільно відшкодував завдані збитки.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З урахуванням обставин і характеру скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно працевлаштований, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема те, що він усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки щиро розкаявся, повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення та добровільно відшкодував збитки, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, у відповідності до постанови Верховного Суду України від 06 липня 2017 року, згідно якої установлено, що за граматичним способом тлумачення розташування в тексті санкції розділового сполучника «або» є місцем синтаксичного розриву тексту, і тому, за відсутності в тексті санкції між основними видами покарання і додатковим такого розділового пунктуаційного знаку як кома, один із видів основного покарання, передбачений в санкції, належить розглядати як альтернативний іншому, зазначеному в цій же санкції, виду основного покарання, але вже в поєднанні з додатковим покаранням, розміщеним у тексті безпосередньо за ним.

Таким чином, при засудженні особи за частиною першою статті 286 КК України додаткове покарання позбавленням права керувати транспортними засобами може бути приєднано лише до такого виду основного покарання, як обмеження волі.

З урахуванням вищевказаних обставин, а також особи обвинуваченого, суд вважає можливим при призначенні ОСОБА_3 покарання зберегти за ним право управляти транспортним засобом, тобто не призначати додаткове факультативне покарання, передбачене в санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_5 до ОСОБА_3 (т.2 а.п. 20-21), уточнений в судовому засіданні (т.2 а.п.59) на суму 2766 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 55 000 грн. моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Таким чином, враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_3 , згідно досліджених судом розписок було добровільно відшкодовано потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду понесеною нею на лікування у розмірі 2560 грн. 00 коп., а витрати, понесені потерпілою ОСОБА_5 в якості благодійних внесків на суму 1767 грн. не підлягають до стягнення, так як благодійні внески не є обов`язковими для сплати та сплачуються у добровільному порядку, а тому не є витратами на лікування та безпідставно включено потерпілою в розмір матеріальної шкоди, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.
Крім того, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тому суд керуючись принципами виваженості та справедливості, враховуючи характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, суд вважає, що співрозмірним понесеним потерпілою ОСОБА_5 моральним та фізичним стражданням буде моральна шкода в розмірі 1000 грн.

Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 , суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 сплачений нею при поданні позовної заяви до суду судовий збір.

Цивільний позов старшого прокуратури Кіровоградської області, заявлений в інтересах Кіровоградської обласної лікарні на суму 6 052 грн. 34 коп., щодо стягнення вартості стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_5 , підлягає задоволенню в повному обсязі у межах пред`явлених вимог відповідно до ст. 128 КПК України, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочину доведена та вартість витрат понесених Кіровоградською обласною лікарнею на лікування ОСОБА_5 внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 підтверджена довідкою Кіровоградської обласної лікарні (т.2 а.п.15-18).

Судові витрати у справі за проведення судових експертиз у розмірі 1603 грн. 10 коп. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 825 грн. судового збору сплаченого при пред`явлені позову.

В решті заявлених потерпілою ОСОБА_5 позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Кіровоградської обласної лікарні управління охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації 6 052 грн. 34 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 1603 грн. 10 коп.

Речові докази: автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_8 , залишити останньому як власнику.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1