Справа № 308/8947/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000192 - старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий у кримінальному провадженні №0000192 - старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 за погодженням з процесуальним прокурором прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що 11.09.2017 року близько 00:20 год., на автодорозі М06 сполученням «Київ-Чоп», біля будинку №173 по вул. Центральна в с. Сюрте Ужгородського району, відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд автомобіля «Volkswagen LT 35», р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався зі сторони м. Чоп в напрямку м. Ужгорода, на пішохода ОСОБА_5 , яка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події. В ході проведення огляду місця події було вилучено автомобіль «Volkswagen LT 35», р.н.з. НОМЕР_1 .

11 вересня 2017 року слідчим в ході проведення огляду місця події вилучено автомобіля «Volkswagen LT 35», р.н.з. НОМЕР_1

У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на транспортний засіб «Volkswagen LT 35», р.н.з. НОМЕР_1 , який є предметом кримінального правопорушення та має значення речового доказу.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Крім цього законодавець встановлює обов`язок для слідчого, прокурора, зазначаючи, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.

В порушення п.1 ч.2 ст.171 КПК України в клопотанні не зазначено підстави і мету, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Крім того, в клопотанні відсутні відомості про власника (володільця) вказаного в клопотанні майна, та відповідно його адреса проживання, що перешкоджає можливості повідомити такого про день, час та місце розгляду клопотання.

Крім того, звертаючись до суду з вказаним клопотанням слідчий посилається що потерпілою стороною може бути заявлений цивільний позов про відшкодування витрат, при цьому не надає обґрунтованого розміру шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та самого цивільного позову у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000192 - старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна - повернути слідчому, як таке, що подано без додержання вимог статті 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1