Справа № 456/3820/17
Провадження № 1-кп/456/109/2018
УХВАЛА

11 січня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий Львівської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

15 вересня 2017 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000239 від 09.02.2017 року відносно неповнолітньої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 та неповнолітньою ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вночі близько 02.00 год. з хуліганських спонукань та мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та виражалось в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, з метою з`ясування особистих стосунків стали протиправно вриватися в будинок ОСОБА_5 , що розташований в АДРЕСА_1 . В цей час ОСОБА_5 , намагаючись не впустити вказаних осіб до свого житлового будинку, став утримувати вхідні двері руками. Однак, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітньою ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, що проживають у АДРЕСА_1 , увірвались у будинок ОСОБА_5 . Під час вказаних подій неповнолітня ОСОБА_12 завдала подарунковим ножем, який не є спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, порізи по руках ОСОБА_5 . В подальшому, перебуваючи в одній з кімнат житлового будинку, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та неповнолітній ОСОБА_10 почали наносити ОСОБА_5 численні удари руками та ногами в різні частини тіла, від чого останній впав. Коли ОСОБА_5 лежав на підлозі, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та неповнолітній ОСОБА_10 продовжили наносити йому удари ногами по тулубу та голові, а неповнолітня ОСОБА_12 подарунковим ножем, нанесла порізи в ногу, спину та по руках потерпілого. Після чого ОСОБА_11 потягнув ОСОБА_5 до кухні та разом з ОСОБА_14 продовжували наносити удари ногами по голові.

В цей час ОСОБА_4 , намагаючись припинити протиправні дії повнолітньої ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та неповнолітнього ОСОБА_10 щодо її сина ОСОБА_5 , почала виганяти вказаних осіб з будинку. Однак, ОСОБА_13 з метою продовження протиправних хуліганських дій наніс удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_4 та разом з неповнолітньою ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і неповнолітнім ОСОБА_10 продовжували наносити удари ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 з метою припинення хуліганських дій повнолітньої ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та неповнолітнього ОСОБА_10 побігла до сина ОСОБА_17 , що проживаю в АДРЕСА_1 , який прийшовши до будинку брата ОСОБА_5 та припинив хуліганські дії останніх.

Внаслідок завданих неповнолітньою ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_10 ударів ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця лівого вуха, синця нижньої повіки право ока, садна верхньої повіки правого ока, рани лівого передпліччя, лівого стегна, поперекової ділянки зліва, струсу головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а ОСОБА_4 - тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій виличній ділянці обличчя, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Крім того, під час вчинення хуліганських дій 09.02.2017р. вночі біля 02.00 год. ОСОБА_7 групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітньою ОСОБА_9 , знаходячись у с.Дуліби Стрийського району Львівської області, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушує право на недоторканість житла, незаконно всупереч волі ОСОБА_5 , який не впускав сторонніх осіб до свого помешкання, із застосуванням насильства проникли до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, та за ч.2 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла особи із застосуванням насильства.

24.11.2017 року між потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_7 на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України укладено угоду про примирення, за умовами якої ОСОБА_7 повністю відшкодував завдану потерпілим матеріальну та моральну шкоду і сторони узгодили міру покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з укладеною між потерпілими та обвинуваченим ОСОБА_7 угодою про примирення ухвалою суду 05.12.2017р. на підставі ст.469 КПК України кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України, виділено в окреме провадження.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ствердили, що повністю погоджуються з умовами угоди про примирення, укладеної з обвинуваченим, та на призначення ОСОБА_7 покарання, яке визначене в угоді, просили її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить затвердити угоду про примирення, укладену між ним та потерпілими, оскільки розуміє надані йому законом права на укладення угоди про примирення, наслідки її укладення та затвердження, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення.

Прокурор просив відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної 24.11.2017 року між потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_7 , оскільки умови угоди не відповідають інтересам суспільства, суперечать вимогам п.2 ч.7 ст.474 КПК України та Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди» № 13 від 11.12.2015р., згідно з яким неприпустимим є укладення угод у справах про злочини, передбачені ст.296 КК України, і продовжити судовий розгляд у загальному порядку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 та представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 не погодилися з думкою прокурора, оскільки вважали, що суд не зобов`язаний брати до уваги положення Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди» № 13 від 11.12.2015 року та керуватися лише КПК України, який не містить прямої норми щодо заборони укладення угод у справах про злочини, передбачені ст.296 КК України. Окрім цього, злочинами, які вчинив ОСОБА_7 , шкода завдана лише потерпілим, а не суспільним інтересам.

Перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши думку представника потерпілого, обвинуваченої, прокурора, суд дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про примирення слід відмовити з огляду на наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з ч.1 ст.469 КПК України угода про примирення може бути складена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Частиною 3 статті 469 КПК України, передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Стаття 471 КПК України встановлює вимоги, яким повинна відповідати угода про примирення.

Пунктом 2 частини 7 ст.474 КПК України визначено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди» № 13 від 11.12.2015 року, вирішуючи питання про те, чи підлягає затвердженню судом угода про примирення, якщо одним і тим самим злочином завдано одночасно шкоди потерпілому і державним чи суспільним інтересам, слід враховувати не лише положення ч.3 ст.469 КПК, а й специфіку об`єкта посягання та характер охоронюваних кримінальним законом благ.

Зокрема, укладаючи угоду про примирення, слід враховувати, що така угода може бути укладена тільки у випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам (інтересам фізичної особи) та/або майновим інтересам юридичної особи, тобто лише щодо діянь, які посягають на приватні інтереси та не зачіпають значною мірою публічних інтересів. У злочинах, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема, немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається.

Згідно з ч. 6 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.11.2012р. № 223-1679/0/4-12 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод» та п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди» № 13 від 11.12.2015р. з наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Всупереч вищенаведеним нормам чинного законодавства, умови угоди про примирення, укладеної 24.11.2017 року між потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_7 , суперечать вимогам п.2 ч.7 ст.474 КПК України, оскільки не відповідають інтересам суспільства, так як вчинені обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальні правопорушення завдають шкоди не лише приватним інтересам потерпілих, а й зачіпають значною мірою публічні інтереси (зокрема, немайнові), а спричинена потерпілим шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт - публічні інтереси.

Відповідно до ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 КПК України.

Таким чином, перевіривши відповідність угоди про примирення вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в затвердженні угоди про примирення, укладеної 24.11.2017 року між потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_7 , слід відмовити, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , яке було виділене в окреме провадження, об`єднати з кримінальним провадженням щодо неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки останні обвинувачуються у вчиненні одних і тих самих кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 334, 372, 468-469, 471, 473, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної 24.11.2017 року між потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000239 від 09.02.2017 року відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України, об`єднати з кримінальним провадженням відносно неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.296 КК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя ОСОБА_1