УХВАЛА
Справа № 521/4421/18
Номер провадження:1-кс/521/1644/18
28.03.2018 м. Одеса
ВСТАНОВИВ:
З 2013 року справа за підслідністю передана до Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП України в Одеській області.
Проте, 10.11.2011 року, слідчим відділом Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області по вищезазначеній справі був накладений на об`єкт №502156/1000, площею 491,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Співвласниками вказаного приміщення являється ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Так, ОСОБА_8 належать 658/1000 нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно до інформаційної довідки від 29.12.2017.
Заявник в суді підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи, що арешт на майно ОСОБА_8 був накладений помилково.
Віслухавши учасників судового засідання, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а тому заява про скасування арешту з майна підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності цим КПК, тобто в порядку КПК України 1960 року.
Відповідно до положень ст. 126 КПК України в редакції 1960 року, арешт на майно скасовується постановою слідчого.
Відповідно до ст.5 КПК України 2012 року, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, тому уповноважені особи органу досудового слідства позбавлені процесуальних підстав для вирішення питання про скасування арешту майна відповідно до положень КПК України 1960 року.
З огляду на перелічені обставини, з метою додержання принципу верховенства права і недоторканності права власності, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за правилами, встановленими КПК України в редакції 2012 року.
Як вбачається з копії постанови, арешт на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , був накладений на майно, яке належить ОСОБА_10 з метою забезпечення цивільного позову потерпілого.
Проте, як було встановлено у судовому засіданні, співвласниками вказаного приміщення, крім ОСОБА_10 є також ОСОБА_8 , якій на праві приватної спільної часткової власності належать 658/1000 нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно до інформаційної довідки від 29.12.2017. Згідно витягу з Державного реєстру правочинів, підставою для набуття права власності на частку приміщення є договір дарування від 24.07.2008 року.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
За таких обставин, клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 174 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , діючої в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту нерухомого майна задовольнити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1