Справа № 777/1027/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.09.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому засіданні в м. Ужгороді судове провадження №11-сс/777/549/17 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 15.09.2017.
Цією ухвалою слідчого судді, відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою юридичною освітою, непрацюючого, не судимого.
Органом досудового розслідування 15.09.2017, ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Так, з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленими наразі органом досудового розслідування особами, переслідуючи корисливий мотив, будучи обізнаним у явищі нелегальної міграції, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, у невстановлений органом досудового розслідування період часу, за грошову винагороду, домовився про організацію незаконного переправлення групи нелегальних мігрантів через Державний кордон України, а саме двох громадян Сирії: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та двох громадян Алжиру, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У подальшому, в ніч з 14 на 15.09. 2017, ОСОБА_6 виконуючи роль особи, в обов`язки якої входила доставка вищевказаних нелегальних мігрантів з м. Ужгорода до території Великоберезнянського району Закарпатської області, діючи з корисливих мотивів, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, діючи на виконання злочинного задуму щодо сприяння в організації незаконного переправлення осіб через Державний кордон України, використовуючи транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_1 , яким користується на підставі довіреності,
у невстановленому точному місці дислокації, здійснив посадку вказаних нелегальних мігрантів до даного автомобіля та здійснив виїзд на такому з м. Ужгорода до території Великоберезнянського району. При цьому, з метою координації дій та підтримання зв`язку з іншими співучасниками вчинення злочину, ОСОБА_6 використовував номера мобільних телефонів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . У подальшому, рухаючись на вищевказаному автомобілі автодорогою «Львів-Самбір-Ужгород», в напрямку смт. Великий Березний, неподалік будинку №152 по вул. Ужгородській в м. Перечині, був зупинений працівниками поліції та затриманий.
Слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що подане клопотання не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу, а доводи прокурора про наявність ризиків, переховування від слідства та суду, впливу на свідків, знищення та спотворення речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є лише припущеннями. Слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який жодного разу не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, по справі дав правдиві визнавальні показання та сприяє встановленню істини у справі. Крім того, слідчий суддя звернув увагу на те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не є достатньою підставою для тримання її під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 15.09.2017 скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Указує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 9 років, тобто у вчиненні тяжкого злочину. Наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування даного кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, якими є громадяни Сирії та ОСОБА_13 , яких перевозив на автомобілі, погрожувати змінити показання чи відмовитись від них, схиляти до дачі завідомо неправдивих показань у ході судового розгляду. Також, просить врахувати і те, що ОСОБА_6 ніде не працює, злочин вчинив через скрутне матеріальне становище, є колишнім працівником правоохоронного органу, а тому, усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, використовуючи при цьому зв`язки та професійні здібності, отримані ним під час роботи в міліції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження,
а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ретельно перевірялись при розгляді клопотання. При цьому, був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , в якості свідка допитаний його батько - ОСОБА_14 , який підтвердив міцність соціальних зв`язків підозрюваного за місцем проживання, вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані і інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Частиною 3 ст. 176 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є недостатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першої цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя в ухвалі врахував всі обставини з якими закон пов`язує можливість застосування того чи іншого запобіжного заходу. Зокрема, як вбачається з матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_15 , яка на даний час вагітна, проживає разом з батьками, працює не офіційно, має вищу юридичну освіту, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, працював у правоохоронних органах, визнає свою вину, як під час затримання, так і під час досудового розслідування виявив бажання сприяти слідству, про що зазначив також під час розгляду клопотання слідчим суддею.
Наведені обставини дають підстави суду вважати, що забезпечення виконання процесуальних обов`язків підозрюваного можливо із застосуванням менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд не задовольнив клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо наявності ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені, а тому апеляційний суд відхиляє їх, як необґрунтовані. Єдиною наявною підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою є тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 ..
У контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину, не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Необхідності обмеження права ОСОБА_6 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово - без змін, оскільки колегія суддів уважає, що такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд ,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 15.09.2017, якою відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: