В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, без освіти, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2016 року о 13:00 годині ОСОБА_4 , діючи умисно, спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою , з метою заволодінням чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, таємно через незачинене вікно вмонтоване у фасадній стінці будинку, проникли в середину будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 звідки викрали ноутбук марки «LENOVO» модель G500, чорного кольору із зарядним пристроєм, вартістю 5 150 гривень 00 копійок, ноутбук марки «НР» Pavillion dv9700, чорно-сірого кольору, вартістю 2 530 гривень 00 копійок, іграшковий набір «Маленька принцеса» вартістю 70 гривень 00 копійок, дві пляшки алкогольних напоїв, а саме пляшку коньяку торгової марки «Десна» та пляшку вина марки «Мерлот», та заволодівши викраденим майном ОСОБА_4 зник з місця скоєння правопорушення, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , матеріальної шкоди згідно висновку експерта №11/421 від 02.07.2016 року на загальну суму 7 750,00 гривень.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив суду, що точної дати та всіх обставин не пам`ятає за спливом часу , проходив по вул. Другетів і побачив як із подвір`я будинку виїхав автомобіль та помітив, що вікно у будинку було відчинено . Подивившись у вікно він нікого не побачив і через вікно проник у середину будинку звідки викрав два ноутбука, дитячі іграшки та алкогольні напої. В подальшому був затриманий працівниками поліції у циганському таборі по вул. Ужанська в м. Ужгород, всі викрадені речі вилучені працівниками поліції.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява від потерпілої, згідно якої вона просить розглянути кримінальне провадження у її відсутності, до обвинуваченого матеріальних та моральних претензій не має.

Враховуючи, що потерпіла не була свідком вказаних подій,суд, керуючись ст.325 КПК України, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, про можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за її відсутності.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні криміналного правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло , тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом згідно статті 67 КК не встановлено.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив злочин 03.06.2016 року , тобто до ухвалення вироку Ужгородським міськрайонним судом від 22 січня 2018 року, яким він засуджений за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до розяснень п.25 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчи-нених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

За таких обставин ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України призначивши покарання за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком, та за злочин, передбаче-ний ч.3 ст.185 КК України , за який його засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 22 січня 2018 року, застосувавши принцип часткового складання покарань

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

При прийнятті рішення про початок строку відбування покарання , а відповідно й зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбутого покарання, враховується те, що згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 22 січня 2018 року строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховано з моменту його затримання, а саме з 17.01.2017 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених за даним вироком та за злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України , за який його засуджено за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 22 січня 2018 року, шляхом часткового складання призначених
покарань, ОСОБА_4 остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді 3 /три/ роки і 1 / один/ місяць позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 17.01.2017 року.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 тримання під вартою на досудовому розслідуванні та судовому розгляді з 17.01.2017 року по 20 червня 2017 року включно згідно ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати по справі на проведення експертиз в розмірі 2376,12 грн.
Речові докази :

- ноутбук марки «LENOVO» модель G500, чорного кольору із зарядним пристроєм, ноутбук марки «НР» Pavillion dv9700, чорно-сірого кольору, іграшковий набір «Маленька принцеса», пляшку коньяку торгової марки «Десна» та пляшку вина марки «Мерлот», що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити в її розпорядженні як власника.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення , а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1