Справа № 1-517/11
Провадження № 11/779/3/2018
Категорія ч. 4 ст.190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах підсудного ОСОБА_7 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2017 року, якою кримінальна справа про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, учасника бойових дій в зоні АТО, інваліда 2 групи, за ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України повернута на додаткове розслідування прокурору Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області, -

в с т а н о в и л а :

Судом першої інстанції встановлено, що органами досудового слідства підсудний ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 07 березня 2008 року з метою заволодіння чужим майном, подав у Коломийське відділення № 5 Івано-Франківського РУ ВАТ КБ „Надра поряд з іншими обов`язковими документами, завідомо підроблені довідки про доходи на підприємстві „Колесо на своє прізвище та прізвище своєї дружини ОСОБА_10 , ввівши в оману працівників банку щодо власної платоспроможності. На підставі поданих підроблених документів Коломийським відділенням № 5 Івано-Франківського РУ ВАТ КБ „Надра з ОСОБА_7 07 березня 2008 року був укладений кредитний договір № 482/2008, згідно якого останній отримав кредит в сумі 73152 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ становило 369417,6 гривень, які використав на купівлю квартири у АДРЕСА_1 і яка, відповідно до договору іпотеки, укладеного 06 березня 2008 року між ним та ВАТ КБ „Надра стала предметом забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору.

ОСОБА_7 , з метою створення у працівників банку та у свого поручителя ОСОБА_11 враження щодо добросовісності його намірів як позичальника, вніс у банк декілька проплат по тілу кредиту всього на загальну суму 1723 дол. США, після чого, знаючи, що будь-яких доходів та майна, на яке б можливо було звернути стягнення, у нього немає, а на квартиру по АДРЕСА_1 банк звернути стягнення не зможе через реєстрацію у ній малолітніх дітей, погашати заборгованість перед банком припинив.

Таким чином, підсудний, діючи умисно, з корисливих мотивів, подавши у Коломийське відділення № 5 Івано-Франківського РУ ВАТ КБ „Надра завідомо підроблені документи про свої доходи та доходи своєї дружини ОСОБА_9 , заволодів шляхом обману коштами банку в особливо великих розмірах на суму 73152 доларів США, що згідно встановленого Національним Банком України офіційного курсу валют становило 369417,6 гривень, які до цього часу не повернув, спричинивши ВАТ КБ „Надра матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

У зв`язку з несплатою ОСОБА_7 заборгованості по кредиту за рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2010 року з його поручителя ОСОБА_11 в солідарному порядку стягнуто на користь ВАТ КБ «Надра» в якості погашення заборгованості по кредитному договору грошові кошти в сумі 571 289, 14 гривень.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2017 кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.4 ст. 190 КК України повернуто на додаткове розслідування прокурору Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області, у зв`язку з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону та неповнотою досудового слідства, яку неможливо усунути в ході судового засідання.

Зокрема, суд першої інстанції посилався на те, що органом досудового розслідування неналежно досліджено доводи підсудного про кількість і суму проплат ним коштів ВАТ КБ „Надра упродовж 2008 року, не з`ясовано причини не вирішення його питання про надання кредитних канікул, яке він ставив перед банком, не до кінця дано оцінку діям поручителя за кредитним договором Кучирина, який як партнер по спільній підприємницькій діяльності, з яким були дружні відносини, свідомо і добровільно, розуміючи як підприємець вимоги ст.553 ЦК України, щодо відповідальності поручителя перед кредитором за порушення зобов`язання боржником, засвідчив своїм підписом договір поруки, виступивши поручителем за Чуфицького перед ВАТ КБ „Надра, а після несподівано став потерпілим. Поза увагою органу слідства залишилися і ті обставини, що паралельно із здійсненням кримінального переслідування ОСОБА_12 , банк в порядку цивільного судочинства звертався до суду про стягнення з нього та його поручителів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в солідарному порядку заборгованості по кредитному договору і на даний час є рішення суду з даного приводу, при цьому банк не ініціював перед судом питання дострокового розірвання кредитного договору із відповідачами. Також, на даний час не встановлено на якому етапі знаходиться виконання договору іпотеки, оскільки банк звертався із заявою про здійснення нотаріального напису на заставне майно- квартиру ОСОБА_7 , включивши механізм повернення боргових зобов`язань.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_9 в інтересах підсудного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови просить її скасувати та постановити виправдувальний вирок, закривши кримінальну справу за відсутністю події злочину.

Посилається на те, що зі змісту підстав для повернення справи на досудове розслідування вбачається, що суд фактично встановив відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, однак, не бажаючи приймати рішення про закриття справи, відправив справу на додаткове розслідування. Вказує, що відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» є неприпустимим повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно з ч.4 ст.327 КПК України виправдувальний вирок.

Вважає, що недоліки досудового слідства, на які суд першої інстанції послався в оскаржуваній постанові, не можуть бути підставами для повернення справи на додаткове розслідування, оскільки за сім років прокуратура повинна була провести всі необхідні слідчі дії та дослідити всі питання, в тому числі і ті, які були порушені прокурором у клопотанні про повернення справи на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_9 , яка підтримала свою апеляцію з наведених в ній мотивів та просила постанову суду скасувати та закрити кримінальну справу за відсутністю події злочину, думку прокурора, який заперечив апеляції захисника підсудного та просив постанову суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляцію захисника підсудного слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 281 КПК України (в ред. 1960 р.) справа може бути повернута на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Згідно приписів ст. 64 КПК України ( в ред. 1960 р. ) при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

Повертаючи справу на додаткове розслідування суд першої інстанції вказав на те, що органом досудового розслідування неналежно досліджено доводи підсудного про кількість і суму сплачених ним коштів ВАТ КБ „Надра упродовж 2008 року, не з`ясовано причини не вирішення його питання про надання кредитних канікул, яке він ставив перед банком, не дано оцінку діям поручителя за кредитним договором Кучирина та діям банку щодо стягнення в солідарному порядку заборгованості по кредитному договору, не встановлено на якому етапі знаходиться виконання договору іпотеки.

Разом з тим, ці висновки суду не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки, вищевказана неповнота досудового розслідування може бути усунута під час розгляду справи безпосередньо судом першої інстанції.

В тому разі, якщо суд першої інстанції вважає, що для усунення вищевказаної неповноти досудового розслідування та істотних протиріч необхідно провести відповідні слідчі дії, він може в порядку ст.315-1 КПК України доручити органу, який проводив розслідування, виконати певні слідчі дії.

Так, відповідно до вимог ст.315-1 КПК України з метою перевірки і уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, суд мотивованою ухвалою, а суддя - постановою вправі доручити органу, який проводив розслідування, виконати певні слідчі дії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування було прийнято судом внаслідок розгляду відповідного клопотання сторони обвинувачення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 277 КПК України під час судового розгляду до закінчення судового слідства прокурор вправі змінити пред`явлене особі обвинувачення і прийшовши до переконання, що пред`явлене особі обвинувачення потрібно змінити, виносить постанову, в якій формулює нове обвинувачення та викладає мотиви прийнятого рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції про повернення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 прокурору для проведення додаткового розслідування і направити справу на новий судовий розгляд.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відповідно до судової практики розумним, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу на те, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України тривалий час знаходиться на розгляді в суді першої інстанції, що безумовно порушує право підсудного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, у зв`язку з чим суду першої інстанції необхідно вжити певні ефективні заходи для своєчасного розгляду справи по суті та забезпечити належне виконання сторонами своїх прав та обов`язків, постановити законне, обґрунтоване і справедливе рішення по справі.

Колегія суддів наголошує на тому, що судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

Керуючись ст. ст.362,365,366,369,370 379 КПК України 1960 року, п. 15 розділу ХI «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах підсудного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2017 року про повернення справи на додаткове розслідування скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_5

ОСОБА_14