АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/212/18 Справа № 177/197/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000067 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року частково задоволено клопотання слідчого Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000067 від 01.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та накладено арешт на :

- автомобіль марки «ДАФ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , яка мешкає АДРЕСА_1 , законним користувачем якого є ОСОБА_6 , шляхом заборони будь-кому розпоряджатися ним та відчужувати його до прийняття рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту.

- причіп марки «Trouiller st 3350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , який мешкає АДРЕСА_1 , -шляхом заборони будь кому будь яким чином розпоряджатись та використовувати його до прийняття рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту, окрім слідчого, прокурора для забезпечення збереження речових доказів, та/або подальшого звернення в дохід держави/законних власників, з метою забезпечення збереження речових доказів та виконання завдань кримінального провадження;

- колоди напиляних дерев, які щільно завантажені у причепі автомобіля марки «ДАФ» реєстраційний номер НОМЕР_1 - шляхом заборони будь-кому будь-яким чином розпоряджатись та використовувати їх до прийняття рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту, окрім слідчого, прокурора для забезпечення збереження речових доказів, та/або подальшого звернення в дохід держави/законних власників, з метою забезпечення збереження речових доказів та виконання завдань кримінального провадження.

Залишено автомобіль марки «ДАФ» реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідальному зберіганні у законного володільця ОСОБА_6 до закінчення досудового розслідування та судового провадження.

У порядку виконання рішення суду щодо арешту тимчасово вилученого майна, причіп марки «Trouiller st 3350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , колоди напиляних дерев, які щільно завантажені у причепі - зберігати на території Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Каховська, 36.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що автомобіль марки «ДАФ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки «Trouiller st 3350», реєстраційний номер НОМЕР_2 - є знаряддям вчинення злочину, за допомогою якого здійснювалось перевезення незаконно здобутих дерев, а напиляні колоди дерев, які щільно заповнені у причепі зазначеного автомобіля є предметом кримінального правопорушення, що безумовно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому являються речовими доказами.В разі повернення зазначених речових доказів

власнику автомобіля без накладення арешту на них, вказане може призвести до знищення або приховування речових доказів у кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що в свою чергу створить труднощі під час доказування обставин кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі з урахуванням уточнень ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року скасувати та передати причіп марки «Trouillet st 3350», який належить ОСОБА_6 , на відповідальне зберігання ОСОБА_6 до закінчення досудового розслідування та судового провадження.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, ОСОБА_6 посилається на те, що ухвала суду винесена необґрунтовано у зв`язку з тим , що в ухвалі вказано, зі слів слідчого, що він рухався, але він стояв на місці і дрова йому підвозили на автомобілі « ДЖАК». Вказує, що не є учасником правопорушення, яке передбачено ч.1 ст. 246 КК України. Причіп є його власністю, він неодноразово просив слідчого вигрузити дрова і звільнити його, взявши дрова на відповідальне зберігання працівниками поліції, оскільки криміналістичні експертизи будуть проводить не відносно причіпу, а відносно напиляних дерев. Зазначає, що у зв`язку з тим, що він не є учасником скоєння злочину, а є ФОП, який займається вантажоперевезенням, його причеп не можна розглядати як речовий доказ. Звертає увагу, що з 1 лютого 2018 року по теперішній час він займається охороною свого автомобіля та причепу та мешкає в машині, які працівники поліції не беруть на відповідальне зберігання , тому що на території райвідділу поліції не має для цього місця. Це, на думку апелянта, дає підстави вважати, що належним чином зберегти його майно, на яке накладено арешт у органу досудового розслідування немає. Те саме стосується і того, що речові докази можуть бути фактично знищені, оскільки не перебувають на території Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. Також слід взяти до уваги і несприятливі погодні умови, які псують колоди дерев. Таким чином , враховуючи, що частина майна була передана для відповідального зберігання, вважає, що решта майна, на яке було накладено арешт, теж може бути

передано для відповідального зберігання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляцію з урахуванням уточнень, та просив її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, полягає у тому, що 31.01.2018 до чергової частини Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, надійшло повідомлення від громадян про те, що 31.01.2018 року невстановлені особи, перебуваючи неподалік залізничного мосту в лісосмузі, поблизу ст. Мусіївка, Криворізького району, Дніпропетровської області, здійснюють незаконну порубку лісу.

По вказаному факту 01.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 внесено відомості за ч. 1 ст. 246 КК України.

В ході проведення 31.01.2018 невідкладної слідчої дії огляду місця події, яким є ділянка місцевості розташована у лісосмузі поблизу ст. Мусіївка, Криворізького району, виявлено та вилучено наступне: автомобіль марки «ДАФ», модель FТ ХF 105 410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причеп, який щільно заповнений деревиною різного виду та форми, під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , наданого для огляду водієм транспортного засобу автомобіля марки «ДАФ» реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_9 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 використуває вказаний автомобіль на підставі вказаного технічного паспорту, довіреного йому цивільною дружиною ОСОБА_9 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , причіп марки «Trouiller st 3350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , проживає за тією ж адресою.

Постановою слідчого від 01.02.2018 року виявлені та вилучені в ході огляду місця події автомобіль марки «ДАФ», модель FТ ХF 105 410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки «Trouiller st 3350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , колоди напиляних дерев, які завантажені у причепі марки «Trouiller st 3350» визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань апелянта на неоднакове застосування норм кримінального процесуального права в частині порядку виконання судового рішення, то вони є його особистою суб`єктивною оцінкою, що виражає незгоду з визначеним слідчим суддею місцем зберігання речових доказів та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000067 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3