Справа № 182/8510/14-к
Провадження № 1-кп/0182/18/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.10.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінальних правопорушень за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2014 № 0004299 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , не працює, з освітою середньо-технічною, одружений, на утриманні має доньку 2000 року народження, не судимий
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 20.10.2014 приблизно о 05.45 год., знаходячись біля будинку № 99 по пр. Трубників у м. Нікополі Дніпропетровської обл., побачив потерпілу ОСОБА_5 , яка йшла в сторону центральної прохідної ПАТ «НПТЗ» і в неї на передпліччі висіла жіноча сумка. Після чого у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , підійшовши зі спини до потерпілої ОСОБА_5 , з метою відкритого викрадення чужого майна з корисливих мотивів умисно, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, а саме: штовхнувши руками в спину, повалив потерпілу на землю та зняв сумку, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якій знаходився гаманець вартістю 100 грн з грошима в сумі 200 грн; мобільний телефон «Самсунг С3520» вартістю 700 грн, в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «МТС» (№ НОМЕР_1 ) вартістю 10 грн, на рахунку якої було 25 грн; окуляри вартістю 70 грн; пакет з ліками на загальну суму 100 грн, косметичка вартістю 50 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1 245 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Також, обвинувачений ОСОБА_3 24.10.2014 приблизно о 10.40 год., знаходячись біля КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР по вул. Альпова в м. Нікополі Дніпропетровської обл., побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка проходила біля вказаної лікарні. Після чого у нього виник умисел, направлений на напад на ОСОБА_6 з метою заволодіння майном останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 наздогнав потерпілу та умисно наніс один удар ззаду в область потилиці потерпілій ОСОБА_6 , від чого остання впала на асфальт, спричинивши їй, згідно висновку судово-медичної експертизи № 649 від 31.10.2014 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкіряної гематоми волосяної частини голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілій, тобто застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілої. Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи злочинні дії, діючи умисно з корисливих мотивів з правої руки потерпілої ОСОБА_6 зняв жіночу сумку вартістю 200 грн, в якій знаходилися гроші в сумі 130 грн; ключі від квартири, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, ідентифікаційний код та паспорт громадянина України на ім`я потерпілої, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 330 грн. З місця скоєння кримінального правопорушення зник, викрадений розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої та за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково і показав суду, що у жовтні 2014 р. вранці, приблизно о 6-й год. біля центральної прохідної трубного заводу він побачив жінку, підбіг до нею ззаду, вихопив сумку і відразу втік. Жінка впала, почала кричати, але він не звертав на це уваги. Потім переглянув, що було у сумці. Там були гроші, які він забрав, приблизно 200 грн. Телефону там не було, сумку він викинув. В ході судового розгляду збитки потерпілій відшкодував повністю.
Через кілька днів у денний час він проходив біля забору міської лікарні № 1. Побачив жінку, яка йшла з сумкою. Підбіг до неї ззаду. Сумка у жінки була на плечі, він сильно потяг за сумку, вихопив її і жінка по інерції впала на землю, почала кричати. Ударів жінці він не наносив. Він побіг у напрямку стадіону, почув, що його окликнув чоловік. Він почав тікати від цього чоловіка, а чоловік став його переслідувати. По дорозі він викинув сумку жінки у кущі, нічого звідти не взяв. Чоловік його переслідував і затримав в районі «Еліт-клубу».
Ці злочини він вчинив, тому, що у той період у нього були проблеми з грошима. На даний час він повністю переглянув свою поведінку, щиро розкаюється у тому, що скоїв. Більше ніяких злочинів за тривалий час не вчиняв і ніколи вчиняти не буде. Просить врахувати, що у нього неповнолітня донька, дружина, він працює, але неофіційно, веде нормальний спосіб життя. Просить не позбавляти його волі.
Крім показів обвинуваченого, його винуватість підтверджується показами потерпілих, свідків, письмовими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_5 показала, що вранці 20.10.2014 о 06.00 год. вона йшла на роботу на першу зміну. Проходила біля будинку № 99 по пр. Трубників у м. Нікополі. Почула позаду швидкі кроки, хотіла оглянутися, однак не встигла. Нападник до неї підскочив ззаду і вхопив рукою за шию. Вона упала, почала кричати, чоловік почав закривати їй рот руками. Вирвав сумку, в якій був мобільний телефон, косметичка, гаманець з грошовими коштами у сумі 200 грн., окуляри, пакет з ліками та побіг. Бити він її не бив, однак збив з ніг. Обличчя нападника не бачила, бо було темно і нападник підійшов ззаду. Бачила лише, що він був невисокий на зріст. Обвинувачений сплатив їй у відшкодування спричиненої шкоди 1 245 грн., вона претензій до нього не має.
Потерпіла ОСОБА_6 показала, що 24.10.2014 близько 10.30 год. вона йшла на крапельницю в міську лікарню № 1 по вул. Альпова у м. Нікополі. Дійшла до середини забору і раптом щось почула ззаду. Хотіла обернутися, але не встигла. Вона була в капюшоні, раптом відчула удар по голові, від чого в очах потемніло. Вона тримала у руках сумку, відчула, що сумку у неї вирвали. Вона почала кликати на допомогу. Чи впала вона та як потрапила до лікарні, не пам`ятає. Вже пізніше зі слів їй стало відомо, що до неї підійшла незнайома жінка, яка зателефонувала до сестри і вже сестра викликала швидку медичну допомогу. Жінка сказала, що вона сиділа біля дерева, мобільний телефон у неї був в кишені і з нього жінка подзвонила сестрі. Уже в лікарні вона дізналася про те, що нападника наздогнав працівник міліції. Сумку їй повернули, однак грошей вже не було. Вона лежала в лікарні з 24.10.2014, приблизно протягом 10 днів. Від отриманого удару в голові було помутніння. Удар було спричинено в тильну частину голови. Особу нападника вона не бачила і впізнати його не може. Від обвинуваченого вона нічого не хоче.
Свідок ОСОБА_7 показав, що в кінці жовтня 2014, в першій половині дня він був в районі неврологічного відділення лікарні № 1 м. Нікополя. Коли сідав до автомобіля, почув жіночий крик за забором. Виїхав і побачив, що сиділа жінка під деревом, вона кричала, біля неї були люди, 4-ри чи 5-ть чоловік. Жінка сказала, що її ударили і забрали сумку. Запитав куди побіг нападник, його прикмети. Жінка сказала, що нападник був одягнений у темний одяг. Він поїхав в сторону вул. Краснодонської. Дорогою запитав у велосипедиста, чи не бачив той підозрілого чоловіка. Велосипедист сказав, що бачив, і показав, куди той побіг. Побіг у ту сторону. В районі покинутого тиру побачив чоловіка, схожого за прикметами на нападника, пішов за ним. Чоловік побачив його і почав втікати. Побіг за ним, наказував зупинитися, повідомив останнього про те, що він працівник міліції. Чоловік засунув руку до кишені, і почав кричати у мене ніж, я тебе поріжу. На пр.. Трубників, біля кафе Варна чоловік сів в таксі і сказав, що за ним женуться. Він перегородив дорогу автомобілю, і сказав, що він працівник міліції. Йому вдалося нападника затримати. Приїхали працівники СОГ. Повернулися на місце вчинення злочину. Потерпіла була вже в лікарні. На момент затримання у чоловіка нічого не було. Коли давав пояснення то говорив, що вирвав сумку, передивився її, так як там нічого цінного не було, викинув сумку біля футбольного поля. Коли приїхали на місце вчинення злочину, свідки сказали, що сумку знайшли. Коли він його затримував, то обвинувачений назвав інше прізвище і інше ім`я. Категорично стверджує, що це обвинувачений. Він його оглядав, ножа у нього не виявилося. Підозрюваний пояснював, що у нього хвора мати і тому він змушений скоювати злочини.
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що наприкінці жовтня 2014 р. у першій половині дня він був в районі лікарні № 1. Коли він виїжджав, почув жіночий крик. Коли він під`їхав, то побачив, що на землі сиділа жінка, кричала, що на неї напали, вдарили та забрали сумку. Він зі слідчим ОСОБА_7 побігли за нападником в сторону стадіону. Там він знайшов сумку, яка була у кущах, сумка вже була відкрита. Потім вони побачили чоловіка, який почав тікати. ОСОБА_7 викликав міліцію. Він запитав у ОСОБА_7 чи потрібна допомога, ОСОБА_7 відповів, що ні і він повернувся до жінки. Повернув їй сумку, жінка відповіла, що це її сумка, тому що там були її документи.
Винуватість обвинуваченого підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0004299 та були досліджені судом у судовому засіданні:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.10.2014 потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якої 20.10.2014 приблизно о 05-45 год. невідомий чоловік в районі буд. АДРЕСА_2 вихопив у неї сумку (а.п. 16-17);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2014, в ході якого свідок ОСОБА_9 з 4-ох фотознімків упізнала за фотографією ОСОБА_3 , як особу, котра 20.10.2014 продала йому мобільний телефон «Самсунг». Упізнає його за рисами обличчя, за кольором волосся, зачіскою (а.п. 32-33);
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.10.2014 потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якої 24.10.2014 приблизно о 10 год. невідома особа біля міської лікарні № 1 викрала у неї сумку, в якій знаходились її особисті речі (а.п. 42);
-висновком судово-медичної експертизи від 31.10.2014 № 649, відповідно до якої у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкіряної гематоми волосяної частини голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілій (згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або від ударів об такі предмети (а.п. 51-52);
- протоколом огляду від 04.10.2014 жіночої сумки, яку надала для огляду ОСОБА_6 і пояснила, що саме цю сумку у неї викрав невідомий чоловік (а.п. 60-61);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2014, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав як він скоював кримінальні правопорушення, з ДВД-диском до нього. (а.п. 78-82). Судом в судовому засідання було переглянуто вказаний відеозапис. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 , розповідаючи про обставини вчинених злочинів, підтвердив факт нанесення удару потерпілій ОСОБА_6 .
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими він обвинувачується.
Хоча обвинувачений у судовому засіданні й не підтвердив того, що штовхав потерпілу ОСОБА_5 , від чого вона впала, ця обставина підтверджується показами потерпілої у судовому засіданні, а також письмовими доказами. Цими ж показами та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками підтверджується і факт викрадення обвинуваченим мобільного телефону потерпілої, який знаходився у викраденій сумці. Також показами потерпілої ОСОБА_6 , висновком судово-медичної експертизи підтверджується факт нанесення зазначеній потерпілій удару ззаду, від якого потерпіла ОСОБА_6 впала. Тим більше, що ці факти обвинувачений ОСОБА_3 визнавав при проведенні слідчого експерименту.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої та за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; обставини справи; особу винного, який раніше судимим не був, офіційно не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку, 2000 р. народження, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно; обставини, що пом`якшують покарання часткове визнання вини, добровільне відшкодування спричиненої шкоди, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Але, враховуючи всі обставини справи, думку потерпілих, які не наполягали на позбавленні волі обвинуваченого, а також те, що з моменту вчинення злочинів минуло майже 3-ри роки і обвинувачений за цей час не вчиняв нових злочинів, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
По справі потерпілою ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 1 245 грн. матеріальної шкоди. Однак у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 відмовилася від своїх позовник вимог у зв`язку з відшкодуванням збитків, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди погашеними у добровільному порядку у повному обсязі.
Запобіжний захід застосовано в вигляді домашнього арешту, строк дії якого скінчився 29.12.2014 і більше не продовжувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речовий доказ: жіноча сумка, що передана на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити потерпілій.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України і призначити покарання:
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання ОСОБА_3 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим й остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі п 1), 2) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речовий доказ: жіноча сумка, що передана на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити потерпілій.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1