Справа № 1-228/2010р.
Номер провадження1-228/2010р.
ВИРОК

іменем України

"14" липня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого Закутського В. І.

При секретарі Григоренко О.С., Сиверин JI.A.

З участю прокурора Луценко С.В.

Потерпілого ОСОБА_1

Законного представника потерпілого: ОСОБА_2 захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 17.06.2008 року Заводським районним судом м. Миколаєва по ст.ст. 186 ч.2, 304 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ

9 грудня 2009 року біля 23.00 годин в парку імені Островського м. Вознесенська ОСОБА_5, з метою заволодіння чужим майном, напав на неповнолітнього ОСОБА_1 та, застосовуючи насилля у вигляді нанесення удару рукою в обличчя, яке є небезпечним для життя та здоров»я в момент заподіяння, в наслідок чого останній втратив свідомість, заволодів мобільним телефоном «Самсунг» М-610 вартістю 300 грн., сім-картою «МТС» вартістю 25 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 325 грн., та фізичної шкоди у вигляді легких тілесних ушкоджень - крововиливів в області голови, в верхніх кінцівках, передньої та задньої поверхні грудної клітини.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України не визнав і пояснив суду, що 9 грудня 2009 року ввечері він відпочивав в кафе «Міленіум» м. Вознесенська. Вийшов на поріг кафе, де побачив потерпілого, у якого дзвонив мобільний телефон, але він не відповідав на дзвінок. Він йому каже, щоб той відповів на дзвінок, але потерпілий сказав, що то дзвонить мама, якій він не хоче відповідати. Тоді він попросив у потерпілого мобільний телефон, щоб комусь зателефонувати і потерпілий дав йому телефон, з яким він зайшов в приміщення кафе, зателефонував, а коли вийшов на поріг, то потерпілого вже не було. Таким чином мобільний телефон потерпілого залишився у нього. Вдома він розповів про це мамі, яка віддала телефон потерпілому.

Але, незважаючи на невизнання своєї вини, вина підсудного ОСОБА_4 повністю підтвердилася в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_1, який суду пояснив, що 9 грудня 2009 року ввечері він з друзями ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відпочивали в кафе «Міленіум», вживали слабоалкогольні напої. Пізно ввечері він вирішив піти додому, йшов через парк імені Островського, в районі пам»ятника до нього підійшов підсудний, спитав як справи, потім він відчув удар, після чого втратив свідомість. Коли прийшов до тями, поруч були ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які сказали, що його мобільний телефон у ОСОБА_5, який бачила у нього ОСОБА_9 Він не давав підсудному телефон. Після цього до нього і до його мата*, чинився тиск зі сторони рідних підсудного, наполягали, щоб він поміняв показі погрожували. Телефон йому повернули працівники міліції 12 грудня 2009 року. Ніяка претензій до підсудного він не має, просить його суворо не карати.

Також вина підсудного підтвердилася в судовому засіданні показаннями свіда ОСОБА_2, яка суду пояснила, що її син ОСОБА_10 приїхав додому 9 грудня 2009 ро«| близько 23.00 годин на таксі з друзями. Телефона при ньому не було, на її питання сч відповів, що телефон у ОСОБА_8 і завтра він забере його у неї. На обличчі під оком у нього oj# синець. Він був у нормальному стані, не був п»яний. На другий день вона питала у ОСОБА_9 за телефон, на що ОСОБА_9 відповіла, що телефон у ОСОБА_4 Вона з синов пішли в міліцію і написали заяву, після чого на них був постійний тиск зі сторони мамі підсудного, яка просила змінити покази, а 3 квітня 2010 року був дзвінок від підсудного, який наполягав щоб змінили покази і погрожував, що сина зроблять калікою. Мамі підсудного віддала мобільний телефон в міліції. Вона ніяких претензій до підсудного ве має, просить не карати його.

Вина підсудного ОСОБА_4 також повністю підтвердилася в судовому засіданні дослідженими матеріалами кримінальної справи:

заявою ОСОБА_2 - законного представника неповнолітнього потерпілого, в якій вона просить притягти до відповідальності ОСОБА_5, який і грудня 2009 року в парку ім. Островського відкрито заволодів телефоном її сина ОСОБА_1 /а.с. 4/;

висновком експерта, згідно якого у потерпілого ОСОБА_1 виявлено крововилив в області голови, в верхніх кінцівках, передньої та задньої поверхні грудної клітини, як: відносяться до легких тілесних ушкоджень /а.с. 33-34/;

протоколом виїмки від 12 грудня 2009 року, згідно якого ОСОБА_11 видала працівникам міліції мобільний телефон марки «Самсунг» рожевого кольору, пояснивши, що цей телефон її віддав її син ОСОБА_4 /а.с. 24/;

зберігальною розпискою потерпілого ОСОБА_1. який отримав від працівників міліції свій мобільний телефон /а.с. 25/;

протоколом пред»явлення для впізнання від 13 грудня 2009 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_1 впізнав підсудного ОСОБА_4 як особу, яка 9 грудня 2009 року біля 23.00 годин в парку Островського з застосуванням насилля /удара кулаком в обличчя/ відібрала у нього його мобільний телефон /а.с. 28/;

речовими доказами /а.с. 65/, та іншими матеріалами кримінальної справи у сукупності.

Оскільки підсудний ОСОБА_4 скоїв розбій, тобто напад з t метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров»я особи, яка зазнала нападу, то суд його дії кваліфікує по ч. 1 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_7, які суду пояснили, що 9 грудня 2009 року ввечері вони разом з ОСОБА_1 відпочивали в кафе «Міленіум». Потерпілий ОСОБА_1 був п»яний. У нього зник мобільний телефон. ОСОБА_9 казала, що бачила мобільний телефон ОСОБА_1 у ОСОБА_4 Вони на таксі відвезли ОСОБА_1 додому. На досудовому слідстві вони говорили неправду, бо їх просив так говорити потерпілий ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що 9 грудня 2009 року вона також була в барі «Міленіум», там були ОСОБА_1, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 Вона бачила мобільний телефон потерпілого ОСОБА_1 у ОСОБА_5, питала у ОСОБА_4 де він взяв його, на що він відповів, що взяв подзвонити. У потерпілого ОСОБА_1 були пошкодження на обличчі, бо він падав п»яний.

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_12, яка суду пояснила, що працює слідчим Вознесенського MB УМВС і у неї в провадженні була кримінальна справа по звинуваченню ОСОБА_4 Вона допитувала свідка ОСОБА_9, яка

давала покази вільно, без примусу і тиску. Свідок пояснила суду, що законний представник неповнолітнього потерпілого неодноразово жалілася її, що на неї і на її сина чиниться тиск з боку рідні підсудного, погрожували їм.

В судовому засіданні оголошені показання неповнолітніх свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які вони давали на досудовому слідстві і згідно яких ОСОБА_8 та ОСОБА_7 знайшли потерпілого ОСОБА_1 непритомного в парку ім. Островського, якого привели до тями та відвезли на таксі додому, а свідок ОСОБА_9 показувала, що бачила в барі «Міленіум» у ОСОБА_4 мобільний телефон потерпілого ОСОБА_1 і на її питання звідки він у нього, ОСОБА_4 пояснив, що відібрав його у якогось хлопця в парку.

З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів - показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на досудовому слідстві, які співпадають з показаннями потерпілого в судовому засіданні, показань законного представника потерпілого ОСОБА_2 про неодноразовий тиск на неї та її сина з боку рідні підсудного з вимогами змінити покази, інших доказів - суд ставиться критично до показань неповнолітніх свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які вони давали в судовому засіданні, вважаючи, що на досудовому слідстві сказані свідки говорили правду.

Підсудний ОСОБА_4 не визнає своєї вини, стверджуючи, що потерпілий ОСОБА_1 сам передав йому на його прохання свій мобільний телефон, із якого віз подзвонив, а потім хотів віддати, але потерпілого вже не було біля бару, але, з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України - повністю доведена і невизнання своєї вини підсудним суд розцінює як бажання уникнути справедливої кари за скоєне.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом»якшують та обтяжують покарання підсудного.

В якості обставин, що пом»якшують покарання підсудного, суд враховує задовільні характеристики з місця проживання та прохання потерпілого і його законного представника суворо не карати його.

В якості обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд враховує рецидив злочинів.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2008 року ОСОБА_4 засуджений по ст.ст. 186 ч.2, 304 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, від призначеного покарання звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном 3 роки.

Новий злочин скоїв в період відбуття покарання за попереднім вироком.

З урахуванням всіх обставин справи, особи підсудного, який скоїв новий злочин в період відбування покарання за попереднім вироком, суд не знаходить підстав для призначення покарання не пов»язаного з позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2008 року і остаточно призначити ОСОБА_4 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 залишити тримання « і вартою, зарахувавши йому в строк відбуття покарання тримання під вартою з 12 гр-. -уі 2009 року.

Речові докази по справі - мобільний телефон «Самсунг», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_1 - залишити у ОСОБА_1

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області на протязі 15 діб.

Суддя: