Справа № 128/1515/14-к
УХВАЛА
26 лютого 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора- ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника- ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання захисника по кримінальному провадженні, яке внесене 23 листопада 2012 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000058 по обвинуваченню: ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.125 , ч.1 ст. 122 КК України, та ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні 26.02.2018 року у порядку ст.ст. 42,45-47,84,95 КПК України адвокатом ОСОБА_8 , заявлено клопотання, яке ним обґрунтовано тим, що 03.10.2017 року під час судового засідання у вказаній справі ним заявлено клопотання до суду про зобов`язання прокурора у даному кримінальному провадженні надати до суду рух кримінального провадження № 0000058, оскільки під час ознайомлення із матеріалами зазначеного кримінального провадження, виявлено постанову про призначення групи прокурорів керівника прокуратури Вінницького району Вінницької області ОСОБА_11 від 23.10.2012 року (т.1 а.с.37), в якій міститься посилання на матеріали кримінального провадження № 0000058, відомості за яким внесено до ЄРДР 23.10.2012 року, тобто до набрання чинності діючого КПК України (набрав чинності 19.11.2012 року), що у свою чергу ставить під сумнів законність всіх подальших слідчих та розшукових дій у вказаному кримінальному провадженні. При цьому, у вказаному клопотанні ним було зроблено посилання на як на вимоги КПК України ,так і на вимоги відомчих нормативних документів, які передбачають порядок внесення відповідних відомостей до ЄРДР, повноту та своєчасність внесення до ЄРДР таких відомостей та покладення контролю за законністю проведення слідчих дій на прокурора, зокрема, на «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затверджене наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.02.2012 року, «Положення про порядок ведення ЄРДР», затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року.
Вказує, що в задоволенні вищезазначеної ухвали йому відмовлено через його передчасність, оскільки на той час не було досліджено письмові докази.
Зазначає, що станом на 26.02.2018 року письмові докази, надані стороною обвинувачення, досліджено у судових засіданнях.
Вказує, що ним не здійснювався захист обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на стадії досудового розслідування зазначеного кримінального провадження та судового розгляду у суді 1-ї інстанції під час розгляду справи у складі суду (суддя ОСОБА_12 ) судом у новому складі було задоволено його клопотання про надання доступу до матеріалів кримінального провадження 0000058 у порядку ст. 317 КПК України.
Зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами зазначеного кримінального провадження ним виявлено окрім згаданої постанови про призначення групи прокурорів ще низку процесуальних документів, які свідчать про можливе здійснення досудового розслідування не уповноваженими слідчими, та здійснення контролю за досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні не уповноваженими прокурорами, що у свою чергу може бути приводом для порушення перед судом питання про визнання доказів, отриманих під час досудового розслідування очевидно недопустимими у порядку ч.2 ст. 89 КПК України. Окрім того, низка документів, на підставі яких було внесено відомості до ЄРДР слідчими оформлено з порушенням вимог чинного КПК України, що також ставить під сумнів законність отримання таких доказів.
Вказує, що у матеріалах кримінального провадження наявний витяг з ЄРДР (досліджений у судовому засіданні) за підписом реєстратора слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_13 від 01.12.2012 року. При цьому дата внесення відомостей до ЄРДР зазначена 23.11.2012 року, заявник або потерпілий - ОСОБА_4 .
Зазначає, що під час дослідження в ході судового розгляду письмових доказів оглянуто заяву ОСОБА_4 , у якій останній ставить питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_14 та ОСОБА_10 за умисне спричинення йому тілесних ушкоджень датована 04.12.2012 року (заява належним чином не оформлена, не зареєстрована, не має попередження заявника про кримінальну відповідальність за ст.. 383 КК України про завідомо неправдиве повідомлення про злочин), що у свою чергу вказує на те, що станом на 23.11.2012 року дату реєстрації та 01.12.2012 року дату формування витягу з ЄРДР у слідчого ОСОБА_13 не було підстав для внесення відомостей до ЄРДР (копію заяви ОСОБА_4 додаю)
Вказує, що у матеріалах кримінального провадження міститься повідомлення про початок досудового розслідування керівнику прокуратури Вінницького району Вінницької області ОСОБА_15 за підписом слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_16 (копію додаю). При цьому, постанови керівника СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області про створення слідчої групи, куди б включно або ОСОБА_13 , або ОСОБА_17 у матеріалах кримінального провадження не має. Таким чином, відповідно до вище приведених вимог КПК України уповноваженою особою щодо здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні був ОСОБА_18 , а ОСОБА_13 , який фактично проводив слідчі дії у кримінальному провадженні, є не уповноваженою на такі дії посадовою особою.
Зазначає, що у матеріалах кримінального провадження також міститься постанова керівника прокуратури Вінницького району Вінницької області ОСОБА_11 про призначення групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні від 23.10.2012 року (винесена до початку дії нового КПК України), у складі прокурорів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . При цьому, будь-які відомості про внесення відомостей до ЄРДР відомостей про цю групу прокурорів у матеріалах кримінального провадження відсутні (витягу з ЄРДР не має). Натомість керівник прокуратури Вінницького району Вінницької області ОСОБА_11 своєю постановою від 12.11.2013 року, тобто через рік після початку досудового розслідування призначив групу прокурорів у складі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .
Вважає, що процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні протягом року з 23.11.2012 по 12.11.2013 року, у час коли були зібрані практично усі наявні докази, здійснювалось групою не уповноважених прокурорів (призначених до набрання чинності новим КПК України та без документального підтвердження їх процесуальних повноважень (відсутній витяг з ЄРДР).
Вказує, що у матеріалах вказаного кримінального провадження міститься та досліджена у судовому засіданні постанова про скасування постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 17.10.2012 року заступника прокурора Вінницького району ОСОБА_24 . Постановою вказаного прокурора скасовано постанову про відмову у порушенні кримінальної справи старшого дільничного інспектора міліції ОСОБА_25 від 16.07.2012 року, який приймав вказане правове рішення за вимогами КПК України 1960 року лише за заявами ОСОБА_10 та ОСОБА_5 від 16.07.201 року. Вивченням зазначеної постанови встановлено, що про будь-яку заяву ОСОБА_4 взагалі мова не йдеться.
Зазначає, що далі у матеріалах кримінального провадження міститься також постанова про порушення кримінальної справи № к/с 12040300 слідчого ОСОБА_26 та прийняття її до свого провадження за результатами матеріалів ЖРЗПЗ № 3196/1.
Вказує, що подальша доля цієї кримінальної справ, порушеної за вимогами КПК України 1960 року за фактом спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості не відома. Оскільки будь-яких процесуальних рішень щодо реєстрації цієї кримінальної справи за правилами нового КПК України у матеріалах вказаного кримінального провадження відсутні.
Просить суд, задля перевірки законності реєстрації в ЄРДР зазначеного кримінального правопорушення, подальших слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні - зобов`язати прокурора надати в наступне судове засідання рух кримінального провадження № 0000058, оскільки контроль за законністю проведення слідчих дій покладено на прокурора, відповідно до «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затверджене наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.02.2012 року, «Положення про порядок ведення ЄРДР», затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року. При цьому, будь-яких обмежень доступу зазначений документ «рух кримінального провадження» не має.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання оскільки вважає, що усі документи які він вважав за необхідне надати суду згідно до норм КПК України в обґрунтування пред`явленого обвинувачення ОСОБА_27 ним надані, а суд не має повноважень зобов`язати прокурора надати такий документ як «рух кримінального провадження», оскільки таких рух є внутрішнім документом прокуратури і містить інформацію з обмеженим доступом.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та їх представники- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , також заперечували проти задоволення даного клопотання з підстав зазначених прокурором.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підтримали клопотання захисту з підстав зазначених ним.
Вислухавши заявлене клопотання , його обґрунтування , міркування сторін кримінального провадження щодо нього, суд вважає, що клопотання є необґрунтованим та таким що не підлягає до задоволення виходячи з такого.
Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно до ч.ч.1,2,6 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно до положень, викладених в ст.ст.84,85,86 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно до ст.ст.92,93,94 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно до ч.4 ст.291 , ч.2 ст. 109 КПК України, до обвинувального акту додається:1) реєстр матеріалів досудового розслідування;2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

Реєстр матеріалів досудового розслідування реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Отже , аналіз вище приведених норм права приводить суд до висновку про те, що судовий розгляд кримінального провадження проводиться судом лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту , стосовно особи, якій висунуте таке обвинувачення ; застосовуючи принцип змагальності сторін кримінального провадження , при чому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України , в тому числі, у збиранні доказів ; з урахуванням того, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Також суд вважає звернути увагу захисту на те, що діючим КПК України не передбачено повноважень суду витребувати документи , які прокурор не забажав надати в судовому засіданні в обґрунтування висунутого обвинувачення , оскільки такі дії суду порушує принцип змагальності сторін кримінального провадження.

При чому суд вважає , що такий документ як « рух кримінального провадження» , який по своєї суті є Додатком 5 до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (пункт 3 глави 2 розділу І) затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України 06.04.2016 № 139 та має назву « картка про рух кримінального провадження» є внутрішнім документом прокуратури та органів досудового розслідування і містить в собі інформацію з обмеженим доступом.

В свою чергу, не спростування належними та допустимим доказами прокурором приведені в обґрунтування клопотання позиції захисту щодо не законності проведення слідчих дій по даному провадженню , буде судом оцінені у сукупності із усіма дослідженими доказами в даному провадженні при винесені кінцевого процесуального рішення у даному провадженні.

При чому, суд також звертає увагу на конституційні принципи , зазначені у ст.62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах , одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись ст. 350 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 про зобов`язання прокурора надати документ « рух кримінального провадження» відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок або на ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів виховного та медичного характеру.

Повний текст ухвали складено 05.03.2018 року.

Суддя: