Справа № 152/148/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника

потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 03 червня 2017 року

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),
у с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , 02 червня 2017 року, в період часу з 16 до 17 години, з корисливих мотивів вирішив викрасти лісопродукцію у виді дров паливних твердих порід, які бачив під час виконання робіт по заготівлі деревини в складі робочої групи найманих працівників ПП « ОСОБА_6 », який виконував роботи щодо заготівлі деревини по договору №4 від 21 лютого 2017 року.

Так, ОСОБА_5 з метою крадіжки дров, домовившись з ОСОБА_7 про допомогу у навантаженні вказаних дров та подальшого їх перевезення, ввівши його в оману щодо правомочності права власності на вказані дрова, пояснивши що він має право на їх вивіз, тобто вказав на умови при яких вказана особа не усвідомлювала злочинного характеру дій ОСОБА_5 , проїхав до кварталу № 10 виділ 13 Шпиківського лісництва ДП «Тульчинського ЛМГ», розташованого на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, ОСОБА_5 виявивши складені дрова, забрав 3,8 м. куб дров, власником яких є ДП «Тульчинський ЛМГ» та які умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав, погрузивши на трактор, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1992,72 грн.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що на початку червня 2017 року, між 16 та 17 годинами, домовившись з трактористом та ще одним працівником ОСОБА_7 про їх допомогу у навантаженні дров та подальшого їх перевезення, проїхав до кварталу № 10 виділ 13 Шпиківського лісництва ДП «Тульчинського ЛМГ», розташованого на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, де погрузили дрова в кількості 3,8 м. куб. на трактор. Викрав вказані дрова для розрахунку за проживання. В подальшому під час транспортування дров був затриманий працівниками поліції, яким повідомив, що він ці дрова заробив.

Після цього разом з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Про вчинене шкодує, кається, просив суд суворо не карати.

Ураховуючи те, що обвинувачений, прокурор та представник потерпілого в судовому засіданні не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його особу, дослідженням висновку товарознавчої експертизи та доказів щодо речових доказів.

Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_5 , є визнання ним вини та щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт.

Окрім того, з урахуванням обставин справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думки прокурора, висновку органу пробації, щодо можливості виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, суд доходить висновку, що доцільним є застосування до ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Призначаючи зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

У провадженні наявні процесуальні витрати 495 гривень за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Підстав для застосування запобіжних заходів немає.

Керуючись ч. 3 ст. 349 статтями 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт, строком на вісімдесят годин.

Процесуальні витрати, в сумі 495 грн за проведення товарознавчої експертизи № 4613/17-21 від 07 серпня 2017 року стягнути з ОСОБА_5 на користь Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (, р/р 9135 в Державну казначейську службу України м. Київ, код банку 820172).
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1