справа №619/3598/17
провадження №1-кп/619/499/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дергачі
кримінальне провадження № 0000113 від 27 червня 2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Писарівка Сумської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, колишнього військовослужбовця військової частини № НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 03 квітня 2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), де наказом командира вказаної військової частини від 03 квітня 2014 року № 73-ос зарахований до списків особового складу даної військової частини, на всі види забезпечення та призначений на посаду заступника начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого у АДРЕСА_3 .

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і - військову службу», ст.ст. 1, 2, 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст. 2, 9, 11, 16 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України 26 травня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити місце служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, приблизно о 08 годині 26 травня 2014 року, в порушення вказаних вимог Закону, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив місце служби - відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » військової частини НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_4 та до 19 березня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 Ле98-ос від 01 квітня 2015 року ОСОБА_4 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1,2, 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив місце служби - відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » військової частини НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_4 та до 19 березня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не дов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину як це вказано в обвинувальному акті, не заперечував проти розгляду справи у порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України. Додатково пояснив, що змушений був тимчасово покинути розташування військової частини у зв`язку із хворобою дружини та необхідністю догляду за неповнолітніми дітьми, після повернувся у розташування військової частини № НОМЕР_1 відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». У даному разі саме із вказаними обставинами обвинувачений просить суд застосувати до нього п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування покарання, так як він має на вихованні двох неповнолітніх дітей : сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України - як самовільне залишення місця служби, без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про обвинуваченого який не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, разом з тим, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є визнання вини підсудним, щире каяття у вчиненому - суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні та вихованні двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи - не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;

Із матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Криничуватською сільрадою Устинівського району Кіровоградської області України 07.05.2010 року, а також має дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Криничуватською сільрадою Устинівського району Кіровоградської області України 20.12.2012 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України. Вказані кримінальні правопорушення він вчинив з травня 2014 року до березня 2015 року., тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Цивільні позови не заявлялися.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки позбавлення волі, обчислюючи строк відбування покарання з моменту затримання.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов по справі відсутній.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1