Справа № 360/1095/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1033/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 11.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
11 жовтня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в межах кримінального провадження №0000370 апеляційну скаргу прокурора на вирок Бородянського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Гребля Бородянського району Київської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, має одну малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Бородянського районного суду Київської області від 11.09.2000 року за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік; вироком Макарівського районного суду Київської області від 15.05.2001 року за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140 КК України, із застосування ст. 43 КК України, до 6 років позбавлення волі; вироком Бородянського районного суду Київської області від 27.01.2009 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; вироком Бородянського районного суду Київської області від 06.04.2011 року за ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 13.12.2013 року за ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.12.2013 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 10 днів,

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

Навесні 2017 року, точна дата та час не встановлені, на полі неподалік села Вабля Бородянського району Київської області, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, для власних потреб незаконно придбав, а саме зірвав рослини конопель, які в подальшому висушив, подрібнив та незаконно зберігав без мети збуту у сарайному приміщенні за місцем проживання - в АДРЕСА_1 , періодично вживаючи їх шляхом куріння з використанням саморобного пристрою, до 12 квітня 2017 року, коли при огляді сарайного приміщення на столі в двох паперових згортках був виявлений та вилучений особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 11,27 грама, та саморобний пристрій для куріння на внутрішніх поверхнях та всередині якого містився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 0,316 грама.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи вирок у частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його протиправних дій, зазначає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Так, на думку прокурора судом першої інстанції при ухваленні вироку не враховано належним чином тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи і необґрунтовано звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, має непогашені і не зняті у встановленому законом порядку судимості, за вироками суду від 15.05.2001 року і 06.04.2011 року відбував покарання у виді позбавлення волі реально та був звільнений з місць позбавлення волі умовно - достроково, однак, вчергове вчинив умисний злочин, що свідчить про те, що він належних висновків не зробив, а попередні покарання не сприяли його виправленню. Крім цього, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно, постійної роботи не має, зловживає спиртними напоями, що свідчить про його суспільну небезпечність і неможливість виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів без ізоляції його від суспільства.
Тому, на думку апелянта, суд безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання, не навівши у вироку належні доводи, які б вказували на можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.
В зв`язку з цим прокурор просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. У решті вирок суду залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити;

обвинуваченого, який проти апеляційної скарги прокурора заперечував та просив залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та кваліфікація кримінального правопорушення учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України не оскаржується учасниками процесу.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини дійшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч.1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На думку колегії суддів указаний строк покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості не беруться судом до уваги, оскільки як вбачається з вироку, судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на той же строк, що і прокурор просить в апеляційній скарзі, а саме 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного, та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування вимог ст. 75 КК України відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції при звільненні останнього від відбування покарання з випробуванням дотримався вимог, зазначених у вказаній статті кримінального закону, належним чином обґрунтувавши свій висновок.

Зокрема, судом було взято до уваги обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема розмір наркотичного засобу, що був предметом злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , на утриманні якого перебуває малолітня дитина, його щире каяття, а також висновки, що містяться в досудовій доповіді Бородянського районного відділу з питань пробації.

Крім цього, покладення судом на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, сприятиме контролю за його поведінкою в період іспитового строку з метою встановлення факту його виправлення.

Доводи, на які прокурор посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме на те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому достатньою мірою не врахував тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи і необґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та не є підставами згідно чинного законодавства, для незастосування до нього вимог ст. 75 КК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Бородянського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4