Справа № 314/3985/17
Провадження № 1-в/314/1187/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Сєвєродонецьк, Луганська область, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

По даній справі засуджений: 18.05.2015 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 121, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, зараховано в строк покарання строк його тримання під вартою з 13.09.2014 року по 18.05.2015 року.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання за вироком зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.09.2014 року по 18.06.2015 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.12.2016 року невідбуту частину покарання 1 рік 11 місяців 18 днів замінено на обмеження волі.

Початок строку: 18.05.2015 року, кінець строку: 09.11.2018 року,

про умовно-дострокове звільнення,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений на клопотанні наполягав, просив задовольнити та звільнити його від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишився, мотивуючи своє клопотання тим, що він є пенсіонером.
Представник адміністрації в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
В судовому засіданні прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 з 20.01.2017 року відбуває покарання в Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», був працевлаштований робочим дільниці № 1 с. Новософіївка, до праці ставиться задовільно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення, у відношенні з іншими засудженими не конфліктний, у відношенні до представників адміністрації грубість не проявляє.

Крім того, під час судового розгляду справи представник адміністрації пояснив, що засуджений ОСОБА_3 з самого початку відбування покарання при Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» сумлінно працював, за що отримує заробітну платню, про що в матеріалах справи міститься довідка.
Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.05.2015 року з урахуванням ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 04.03.2016 року та ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 21.12.2016 року, на невідбутий строк, що складає 1 рік 20 днів.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1
19.10.2017