Справа № 152/2001/17
В И Р О К
іменем України
28 лютого 2018 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника органу пробації ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

Обвинувачений ОСОБА_5 08.02.2016 року приблизно о 10 годині, з метою крадіжки чужого майна: грошей та матеріальних цінностей з житлового будинку ОСОБА_7 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з особами, щодо яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження (за обвинувальним актом від 29.11.2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ), приїхавши в с. Калитинка на автомобілі «КІА Sportage» з іноземною реєстрацією, що знаходиться в користуванні особи, щодо якої виділено матеріали в окреме кримінальне провадження (за обвинувальним актом ОСОБА_9 ), зупинився неподалік від будинку ОСОБА_7 , після чого вийшов із автомобіля і пішов до зазначеного будинку, тоді як особи, щодо яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, залишилися біля автомобіля.
Підійшовши до житлового будинку потерпілого, ОСОБА_5 відмовився від вчинення крадіжки та повернувся до автомобіля, де його очікували особи, щодо яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, повідомивши останнім, що не вчинятиме крадіжки.
Після цього особи, щодо яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, з метою підбурювання обвинуваченого ОСОБА_5 , умовляючи останнього, схилили його до вчинення крадіжки з будинку ОСОБА_7 .
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.3 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 29.11.2017 року.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.76).
ОСОБА_4 , залучена до участі в кримінальному провадженні як потерпіла на підставі ухвали суду від 28.02.2018 року (а.с.88-89), не заперечує щодо розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч.3 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 29.11.2017 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які викладені в обвинувальному акті і ніким не оспорюються.
При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 та потерпілій ОСОБА_4 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 29.11.2017 року, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену з проникненням у житло та за попередньою змовою групою осіб, а саме: 08.02.2016 року приблизно о 10 годині, з метою крадіжки чужого майна: грошей та матеріальних цінностей з житлового будинку ОСОБА_7 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 за попередньою змовою з особами, щодо яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження (за обвинувальним актом від 29.11.2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ), приїхавши в с. Калитинка на автомобілі «КІА Sportage» з іноземною реєстрацією, що знаходиться в користуванні особи, щодо якої виділено матеріали в окреме кримінальне провадження (за обвинувальним актом ОСОБА_9 ), зупинився неподалік від будинку ОСОБА_7 , після чого вийшов із автомобіля і пішов до зазначеного будинку, тоді як особи, щодо яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, залишилися біля автомобіля.
Підійшовши до житлового будинку потерпілого, ОСОБА_5 відмовився від вчинення крадіжки та повернувся до автомобіля, де його очікували особи, щодо яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, повідомивши останнім, що не вчинятиме крадіжки.
Після цього особи, щодо яких матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, з метою підбурювання обвинуваченого ОСОБА_5 , умовляючи останнього, схилили його до вчинення крадіжки з будинку ОСОБА_7 .
Отже, обвинувачений ОСОБА_5 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.3 ст.185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_5 злочин, що передбачений ч.3 ст.185 КК України, є тяжким злочином.
ОСОБА_5 щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував заподіяні злочином збитки. Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті від 29.11.2017 року, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Тячівського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 14.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 за зареєстрованим місцем проживання відсутній, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, до Тячівського районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні не звертався, до Тячівського РЦСССДМ не звертався, до адміністративної відповідальності Тячівським ВП не притягувався, вчинив умисний тяжкий злочин, але щиро покаявся. Ризик повторного вчинення злочину оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку укладача досудової доповіді старшого інспектора Тячівського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_11 , виправлення обвинуваченого можливе без обмеження чи позбавлення його волі (а.с.68-72).
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обтяжуючих покарання обставин і особи ОСОБА_5 , загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, відшкодував збитки, з врахуванням думки потерпілої ОСОБА_4 , яка в судових дебатах просила не карати ОСОБА_5 суворо, так як не має до нього матеріальних та моральних претензій, приймаючи до відома соціально-психологічну характеристику представником органу пробації ОСОБА_5 та погоджуючись із висновком про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, оскільки суд вбачає мотивацію обвинуваченого до позитивних змін, так як обвинувачений запевняв суд, що не вчинятиме в майбутньому злочинів, відшкодував потерпілим заподіяні злочином збитки, суд вбачає підстави для застосування до ОСОБА_5 пробації системи наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі ( п.6 ч.1 ст.2 ЗУ «Про пробацію»).
Таким чином, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі, без його реального відбування, тобто з випробуванням та іспитовим строком в силу вимог ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, встановлених ч.1 ст.76 КК України.
При цьому, суд призначаючи ОСОБА_5 зазначене вище покарання виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.
Так, щире каяття обвинуваченого та відшкодування збитків, заподіяних злочином, як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, позитивно характеризують його особу після вчинення злочину, та, на переконання суду, хоч вчинений ним злочин і порушує конституційні права потерпілих на вільне володіння своїм майном, але ОСОБА_4 в судових дебатах зазначила, що збитки, заподіяні ОСОБА_5 під час вчинення злочину, відшкодовано і вона не має претензій до обвинуваченого.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Бронежилет чорного кольору «Модуль ВВ» та чорну шкіряну сумку-планшет марки «Langsa», що визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.с.108) і знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Шаргородського ВП до вирішення кримінальної справи слід, відповідно до ст.100 КПК України, повернути потерпілій ОСОБА_4 .
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.
Зокрема, експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено: 05.09.2017 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №5042-5049/17-21 (а.с.109-113), вартість експертизи становить 792 грн. (а.с.114).
Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 792 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 .
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.3 ст.185 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за якою засудити до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у один рік не вчинить нового злочину.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 протягом встановленого судом іспитового строку у один рік обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не застосовувати.
Речові докази: бронежилет чорного кольору «Модуль ВВ» та чорну шкіряну сумку-планшет марки «Langsa», повернути володільцю ОСОБА_4 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України: 792 (сімсот дев`яносто дві) гривні за проведення товарознавчої експертизи 05.09.2017 року за №5042-5049/17-21.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1