"07" лютого 2018 р. Справа № 363/2556/17
УХВАЛА
07 лютого 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000455 відносно ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК Українии, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 виникла необхідність розгляду питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, так як ризики передбаченні ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого не змінились та продовжують існувати, а саме те що обвинувачений може переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 , яка не була допитана в судовому засіданні, крім того вчинив тяжкий злочин.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити на більш м`який запобіжний захід, а саме на домашній арешт. Обґрунтовував тим, що обвинувачений перебуває під вартою більш як пів року, а ризики, на які посилається прокурор є недоведеними. Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, характеризується позитивна та на утриманні у нього знаходяться хворі батьки.

Обвинувачений ОСОБА_6 також заперечував щодо продовження йому строку тримання під вартою, просив змінити на домашній арешт.

Прокурор заперечував щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпіла щодо заявленого клопотання про зміну запобіжного заходу поклалася на розсуд суду.

Судом встановлено, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 11 лютого 2018 року.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Як вбачається із наданої копії паспорта ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ..

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та проходження служби характеризується позитивно, на утриманні має хворих батьків, а також не доведення стороною обвинувачення збереження ризиків переховування обвинуваченого від судового слідства та незаконного впливу на свідка, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

При цьому, суд зазначає, що сама тільки тяжкість покарання за ч.2 ст.121 КК України не може бути підставою для продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - задовольнити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 331, 369 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт строком на два місяці, тобто до 07 квітня 2018 року.

Звільнити ОСОБА_6 негайно з-під варти в залі суду та покласти на нього зобов`язання прибувати до суду за першою вимогою; у період часу з 21 години до 07 години не залишати місце постійного проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , а також не відвідувати місця масового відпочинку та розважальні заклади.

Строк дії ухвали до 07.04.2018 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Кам`янське відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого мають право з» являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1