Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2096/17
У Х В А Л А
27.03.2018 року м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів заяву засудженого ОСОБА_4 від 06.03.2018 року про застосування п. "в" ст. 1 ЗУ "Про амністію" №1810-VIII від 22 грудня 2016 року відносно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, засудженого вироком Виноградівського районного суду від 09.08.2017 року, -
Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.08.2017 року, ОСОБА_4 , засуджено за ч.1 ст. 263 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

06.03.2018 року засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся в суд із заявою про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ "Про амністію у 2016 році". Заява мотивована тим, що він на день набрання чинності цим законом має на утриманні дітей, яким не виповнилося 18 років, отже він підпадає під дію п. „в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

В судове засідання представник Виноградівського РВ з питань пробації не з`явився за невідомими суду обставинами, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином своєчасно в установленому законом порядку.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився за невідомими суду обставинами, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином своєчасно у встановленому законом порядку.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, оскільки засуджений скоїв злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що відповідно до ст.12 КК України рахується тяжким злочином.

Суд заслухавши думку прокурора, перевіривши та дослідивши матеріали заяви, особову справу №52/2017, вважає, що засуджений не підпадає під дію ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки він засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України, а тому, на підставі ст. 4 ЗУ «Про амністію у 2016 році», до нього не можуть застосовуватись положення згаданого Закону.

Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно ч.2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

У відповідності до ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання на підставі Закону України про амністію.

Згідно ст.152 Кримінально-виконавчого кодекс України, підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року (далі ЗУ «Про амністію»), звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років. Окрім того, він звернувся із заявою після набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про амністію» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

ОСОБА_4 засуджений вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.08.2017 року до основного покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 13 ЗУ «Про амністію» особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до цього Закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня опублікування цього Закону.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за вчинення умисного злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» ним не було відбуто половину призначеного строку основного покарання, тобто зміст ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» виключає можливість застосування амністії до засудженого.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі ст. 85, 86 КК України, ст.537, 539 КПК України, ст.4, 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 від 05.12.2017 року про застосування відносно нього Закону України «Про амністію в 2016 році» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд, протягом семи днів, з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1