11-кп/775/115/2018(м)
264/2996/17

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 15 грудня 2006 року Апеляційним судом Донецької області за ч.2 ст.115, ч.4 ст. 189, ч.1 ст.70, ч.2 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 10 років з конфіскацією майна, 29 квітня 2013 року постановою Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 8 місяців 29 днів, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Стягнувши з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 завдану матеріальну шкоду в розмірі 10500 гривень, моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 600 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 23 травня 2017 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, маючи мету таємного викрадення чужого майна, проник через вхідні двері до приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме: телевізор «LG 42 LH340T» чорного кольору вартістю 3750 грн., ноутбук «Asus Х550 CC-XX030D» сіро-чорного кольору вартістю 3300 грн., безпровідну комп`ютерну мишку сірого кольору вартістю 100 грн., модуль умовного доступу «Neotion Irdeto Cloa Ked CA (T2)» сірого кольору вартістю 300 грн., зарядний пристрій до вищевказаного ноутбуку вартістю 250 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном втік, розпорядившись в подальшому майном на власний розсуд, заподіявши своїми діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 7700 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. На підставі статті 75 КК України призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. На підставі ст. 75 КК України призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та відповідно кваліфікував дії останнього.

Суд розглянув справу у відповідності за ст. 349 КПК України.

А тому висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступень тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, на обліках у диспансерах міста Маріуполя не значиться, за місцем проживання характеризується посередньо, дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків. Також правильно враховано, що останній одружений, має на утриманні неповнолітню дитину. Крім того, судом першої інстанції правильно прийнято до уваги та враховано обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття та думка потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, та призначив необхідне і достатнє мінімальне покарання передбачене санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обрано дуже сурове покарання та не в повному обсязі враховано обставини, що характеризують його особу, являються безпідставними, оскільки при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було прийнято до уваги та враховано всі обставини, необхідні для правильного та законного розгляду кримінального провадження.

Переконливих доводів, які б спростували висновки місцевого суду в частині призначеного покарання, а також свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, захисником та потерпілою у апеляційних скаргах не наведено.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання ніж передбачене санкцією інкримінованої статті, а саме на підставі ст. 75 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Касаційний кримінальний суд Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: