АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/1198/16-к Номер провадження 11-кп/786/407/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 31 січня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта професійно технічна, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, не працюючий, раніше не судимий, -

визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 в частині позовних вимог про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу відмовлено.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , визнаний винним у тому, що 27 жовтня 2016 року близько 16:00 години на вул. Гоголя в с-щі Решетилівка Полтавської області обвинувачений, в ході сварки, що виникла на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, протиправно, рукою, стиснутою в кулак, завдав потерпілому ОСОБА_9 удар в область обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа зі
зміщенням, синця в області обох повік лівого ока з переходом на ліву спинку носа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно до висновку судово медичної експертизи № 227 від 3.11.2016 року.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 не оспорюючи фактичні обставини справи кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду щодо Травки скасувати у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді 6 місяців арешту; цивільний позов про відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу задовольнити в повному обсязі.
При цьому вказує, що ним було надано суду першої інстанції документальне підтвердження фактично понесених процесуальних витрат, зокрема платіжне доручення № 20 від 12.-1.2-17 року про сплату 4 000 грн. за надані юридичні послуги. Оплату вказаної суми гонорару адвокату ОСОБА_10 було здійснено його дружиною з її рахунку, коштами від діяльності, як ФОП, які є їх спільною власністю.

Крім того зазначає, що судом не наведено у вироку мотивів визнання обвинуваченому пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття, оскільки визнання ОСОБА_11 вини носить формальний характер без щирого жалю з приводу скоєного та осуду своєї поведінки, а тому призначення покарання останньому у виді громадських робіт є занадто м`яким.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційного скарги потерпілого та просили вирок суду залишити без зміни, думку прокурора про залишення вироку щодо ОСОБА_7 без зміни, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_10 надали до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд провадження без їх участі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Тому колегія суддів виходить з того, що було встановлено вироком місцевого суду.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 125 КК України, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідає і вимогам ст.ст.50 та 65 КК України і призначене ОСОБА_7 покарання, яке обране з врахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щирого каяття та відсутності обтяжуючих вину обставин.

Призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів, є достатнім для виправлення обвинуваченого та профілактики вчинення ним нових кримінальних правопорушень і підстав для його посилення, колегія суддів не вбачає.

Відмовляючи потерпілому у задоволенні цивільного позову в частині відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу, місцевий суд виходив з положень ст.ст. 120, 124 КПК України.

Статтею 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі адвокат у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст. 79, ст.ст. 84,88,89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів провадження, до позову додане платіжне доручення № 20 від 12.01.2017 року на суму 4 000 грн., з призначенням платежу «за юридичні послуги для ОСОБА_9 », отримувач ОСОБА_12 . Разом з тим, фактичним платником згідно даного доручення є ФОП ОСОБА_13 та гроші перераховані із її розрахункового рахунку(а.с.32).

Заявлена сума до відшкодування за надання правової допомоги потерпілому ОСОБА_9 не підтверджена жодними фактичними доказами, а відповідно до доданого документу про оплату юридичних послуг, фактично вони сплачені іншою особою, а не потерпілим по справі.

Крім того, потерпілим ОСОБА_9 не надано, як до суду першої, так і другої інстанції, розрахунку вартості наданих йому адвокатом ОСОБА_10 послуг з надання правової допомоги, а також не надано документального підтвердження того, що ці процесуальні витрати саме в сумі 4 000 грн. ним понесені, та доказів про кількість годин, які затрачені адвокатом для надання правової допомоги.

За цих обставин, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про недоведеність факту потерпілим ОСОБА_9 витрат на правову допомогу та розмір цих витрат.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог потерпілого.

За цих обставин, колегія суддів вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 31 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3