Провадження №1-кп/748/135/17
Єдиний унікальний № 748/2282/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі : головуючого - судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 жовтня 2016 року за № 0000087, відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дружба, Ічнянського району, Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2016 № 204 військовослужбовця строкової військової служби солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця-зенітника зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону та зараховано до списків особового складу вказаної військової частини.

Відповідно до п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов"язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов"язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та 24.09.2016 року, діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини, з особистих мотивів самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

30.09.2016 року солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Так, солдат ОСОБА_3 був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 в період з 24.09.2016 року по 29.09.2016 року, перебуваючи в м. Чернігові, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У подальшому, 12.10.2016 року солдат ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,діючи повторно, з особистих мотивів, з прямими умислом, направленим на нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та вчинив нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

15.10.2016 року солдат ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , приблизно о 14-35 год., був затриманий уповноваженими службовими особами в порядку ст. 208 КПК України та доставлений до органу досудового розслідування військової прокуратури Чернігівського гарнізону.

У період з 12.10.2016 року по 15.10.2016 року солдат ОСОБА_3 перебував у м. Чернігові та за адресою реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково, пояснивши, що дійсно самовільно залишав військову частину в період з 24.09.2016 та перебував у місті Чернігові, в подальшому 30.09.2016 був затриманий та доставлений до військової частини. Коли перебував в госпіталі, то після виписки не повернувся до частини, спочатку залишився у госпіталі, а наступного дня покинув госпіталь і до частини не повернувся. Відсутній на службі був з особистих причин. Ці обставини він визнає та щиро кається у вчиненому. Проте, заперечує, що він у цей період був військовослужбовцем строкової служби, оскільки з наказом про його переведення на строкову службу його ніхто не ознайомлював. Сержант лише сказав йому, що він переведений на строкову службу та відвів його в роту молодого поповнення, де офіцер ОСОБА_7 йому показав ліжко та його місце. Грошове забезпечення після цього він отримував як контрактник в сумі близько 7000 грн.. Після повернення до військової частини 30.09.2016 його знову перевели до контрактників. На даний час він є військовослужбовцем за контрактом, бо 22.08.2017 знову уклав контракт.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що при переводі на строкову службу командир військової частини видає наказ, який зберігається у стройовій частині. Після переведення на строкову службу з ОСОБА_3 проводились бесіди та йому усно роз`яснювалося, що він був переведений та є військовослужбовцем строкової служби. Коли обвинуваченого переводили на строкову службу, то у військовий квиток вносилися відповідні зміни та він здавався до штабу, а потім був повернутий. Грошове забезпечення солдата строкової служби десь на 300 грн. менше від забезпечення солдата за контрактом.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_3 проходив службу у його підрозділі роті молодого поповнення військової частин НОМЕР_2 (колишня назва НОМЕР_1 ). У цій роті перебували військовослужбовці строкової служби. При переведені до його роти обвинуваченого, йому представили його та сказали, що він був переведений з контрактної служби на строкову. При цьому був присутній сам ОСОБА_3 і йому усно доводили, що він переведений на строкову службу. Він жив з військовослужбовцями строкової служби, які на відміну від військовослужбовців за контрактом не могли покидати військову частину на ніч. В кінці вересня обвинувачений зник з розташування військової частини. Були вжиті пошукові заходи, телефонували йому, його матері, шукали контакти в соціальних мережах. Потім він з`явився та почалося службове розслідування, але обвинувачений ліг у госпіталь. З госпіталя він знову не повернувся. До цих випадків ОСОБА_3 також зникав на незначний час. був відсутній в розташуванні військової частини з 24.09.2016 та 30.09.2016 був доставлений правоохоронцями. В подальшому ОСОБА_3 не повернувся з госпіталю, де проходив лікування та внаслідок вжитих заходів до його розшуку був доставлений у військову частину.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні відмовилася давати показання щодо свого сина ОСОБА_3 .

Як слідує з витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 204 від 18.08.2016 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військовослужбовців строкової служби з 18 серпня 2016 року ( а.п. 67).

У військовому квитку обвинуваченого міститься відповідний запис про його переведення на строкову військову службу відповідно до цього наказу.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 дали показання, що про зазначений наказ обвинувачений був повідомлений усно та знав, що був переведений на строкову службу.

Ці докази спростовують показання ОСОБА_3 , що він вважав, що перебуває на службі за контрактом, оскільки з наказом його ніхто не ознайомив. Враховуючи, що офіцери ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначили, що ОСОБА_3 усно було доведено, що він переведений на строкову військову служби, він був переведений до роти молодого поповнення, де перебували лише військовослужбовці строкової служби, різницю в умовах несення строкової служби та за контрактом, суд приходить до висновку, що на час інкримінованих обвинуваченому діянь він перебував на строковій військовій службі та усвідомлював це.

Також, під час проведення службового розслідування встановлено факт самовільного залишення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 24.09.2016 ( а.п.32-34).

Факт самовільного залишення військової частини 24.09.2016 ОСОБА_3 зафіксовано в книзі обліку незаконно відсутнього особового складу військової частини НОМЕР_1 ( а.п. 41-42).

Витягом з наказу № 246 від 04.10.2016 доводиться, що ОСОБА_3 вибув у госпіталь 04 жовтня 2016 року ( а.п. 43).

У відповідності до виписного епікризу та листа ТВО командира військової частини НОМЕР_3 від 12.10.2016 ОСОБА_3 був виписаний з госпіталю 11.10.2016, однак продовжував залишатись в інфекційному відділенні. 12.10.2016 виявлено відсутність ОСОБА_3 та пошуки результатів не дали ( а.п.44-46).

Досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності узгоджуються між собою та показами допитаних в судовому засіданні обвинуваченого та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , що підтвердили факт самовільного залишення військової частини та нез`явлення до військової частини з лікувального закладу.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_3 у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем строкової військової служби, а також нез`явленні вчасно без поважних причин останнього на службу з лікувального закладу тривалістю понад три доби, а його дії кваліфікуються за ч.1 ст. 407 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення злочину повторно.

ОСОБА_3 є раніше не судимим в силу ст.89 КК України, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження служби характеризується негативно.

Враховуючи викладене, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів призначити йому покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоніу межах санкції ч.4 ст.407 КК України.

До строку відбування покарання слід зарахувати попереднє ув"язнення ОСОБА_3 , що мало місце в межах даного кримінального провадження з 15 жовтня 2016 року по 18 жовтня 2016 року у відповідності до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі (тримання у дисциплінарному батальйоні).

Цивільний позов, речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід на даний час у обвинуваченого відсутній, підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 407 КК України, і призначити йому за цей злочин покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоністроком на 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання. Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 15 жовтня 2016 року по 18 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі (тримання у дисциплінарному батальйоні).

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1