АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартоюзалишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк призначеного ОСОБА_7 покарання рахувати з 31.07.2017 року.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 31 липня 2017 року близько18 год. 10 хв.,перебуваючи за адресою: м. Київ, В. Кільцева дорога, неподалік ресторану «Ель Гаучо», що по вул. Газопровідна,4, де біля дороги побачив автомобіль марки "KIA SPORTAGE", д.н.з. НОМЕР_1 , підійшовши до вказаного автомобіля, ОСОБА_7 побачив невідому йому раніше потерпілу ОСОБА_8 , яка перебувала на задньому сидінні та годувала немовля. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито, ОСОБА_7 відчинив задні дверцята автомобіля та з метою придушення волі потерпілої до опору, висловив погрозу застосувати до потерпілої ОСОБА_8 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я у випадку, якщо вона не надасть йому грошові кошти.

Зважаючи на обстановку, що склалась, усвідомлюючи погрозу застосування насильства як реальну, потерпіла ОСОБА_8 звернулась до ОСОБА_7 із проханням не застосовувати до неї насильство. У ході розмови ОСОБА_7 побачив, що поруч із потерпілою знаходиться жіноча сумка, яка належить їй. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 взяв вказану сумку, відчинив її та виявив всередині гаманець, із якого дістав грошові кошти у сумі 207 грн., тим самим відкрито ними заволодів, користуючись тим, що потерпіла не чинить опору внаслідок перебування під впливом погрози з його боку.

Після цього ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , порушує питання про скасування вироку Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року, як незаконного, необґрунтованого, постановленого з порушенням вимог КПК України та ухвалення нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. Вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання є явно несправедливим внаслідок його суворості; суд не врахував у повній мірі особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також думку потерпілої, яка не вбачала необхідності застосовувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Згідно ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.
ДіїОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК Україникваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин у справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_7 покарання за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та вважає, що саме таке покарання у данному випадку буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Так, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин та призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання у виді позбавлення волі, мінімальне, передбачене санкцією частини 2 статті 186 КК України

Разом з цим колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обґрунтовуючи питання про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, яке належить відбувати реально, суд першої інстанції не врахував положень ч. 2 ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Суд першої інстанції не навів переконливих мотивів того, що саме в умовах ізоляції від суспільства буде досягнута мета призначеного кримінального покарання.
Враховуючи дані про особу винного, який раніше не судимий, вперше вчинив злочин, обставини справи, зважаючи на те, що з часу затримання обвинувачений тривалий час перебував під вартою в Державній установі «Київській слідчий ізолятор» (понад 8 місяців), думку потерпілої, яка вважала, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а тому вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга захисника - частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У решті вирок залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти у залі суду.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-кп/796/673/2018 Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1