Провадження № 1-кп/521/287/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, що має середню освіту, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

02.09.2015 року приблизно о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_13 , знаходячись біля будинку №2 6, який розташований за по вул. В. Терешкової в м. Одесі, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні ударів руками, зжатих у кулаки, в область обличчя та корпусу тіла потерпілого ОСОБА_14 . чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, по одній садні області ліктьового суглобу, області лівого лучезап`ястного суглобу, які згідно висновку експерта № 2146 від 28.09.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, заволодів його майном, а саме: сумкою, чоловічого типу, чорного кольору, вартістю 200 гривень; грошовими коштами в сумі 3000 гривень; банківською карткою «Ощадбанк», на рахунку якої грошових коштів не було, яка матеріальної цінності не представляє; банківською карткою «Альфабанк», на рахунку якої грошових коштів не було, яка матеріальної цінності не представляє; банківською карткою «Дельтабанк», на рахунку якої грошових коштів не було, яка матеріальної цінності не представляє; банківською карткою «Марфінбанк», на рахунку якої грошових коштів не було, яка матеріальної цінності не представляє; паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , який матеріальної цінності не представляє; водійським посвідченням на ім`я ОСОБА_14 , яке матеріальної цінності не представляє; посвідченням громадської організації «Захист бізнесу - незалежний антикорупційний контроль» на ім`я ОСОБА_14 яке матеріальної цінності не представляє; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Форд Транзит», д/н НОМЕР_1 , яке матеріальної цінності не представляє; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на причіп, д/н НОМЕР_2 , яке матеріальної цінності не представляє; ключами від автомобілю марки «Форд Транзит», д/н НОМЕР_1 , в кількості двох штук, ідентичними, вартість одного ключу складає 150 гривень, загальною вартістю 300 гривень. Після чого ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3500 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 просив суд змінити порядок, а саме обрати порядок згідно зі ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим, ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому злочину визнав в повному обсязі, та показав, що він дійсно скоїв вищевказаний злочин, які викладені в обвинувальному акті. В теперішній час, він у скоєному ним злочину розкаюється, просить суд суворо його не наказувати, та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, зі застосуванням ст. 72 КК України.

Окрім повного визнання своєї провини, винність обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочину повністю доказана і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасникам судового процесу обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони буде позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд визнає ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, і кваліфікує його дії за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, він має постійного місця реєстрації та місце проживання на території м. Одеса, за яким характеризується з позитивної сторони, він не одружений, його соціальний стан, характер, мотиви та обставини скоєного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Суд вважає за необхідне визнати обставинами пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_9 щире каяття, позитивна характеристика, бажання стати на путь виправлення, відсутність матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи наявність вказаних обставин, що пом`якшують та обтяжуючих покарання, суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_9 беззастережно визнав свою винуватість, раніше не судимий, встав на шлях виправлення, має постійне місце реєстрації та мешкання, має позитивну характеристику з місця проживання, тому суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 року), що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прикінцевими положеннями закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (24.12.2015 року) та застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом, набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Відповідно до припису ч. 1 ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 знаходиться у режимі попереднього ув`язнення з 16.10.2015 року по теперішній час.

Ув`язнення, який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увезення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинуваченого у порівнянні з попередньою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України (закон № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16.10.2015 року по день набрання вироку законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 16.10.2015 року.

Відповідно зі ст. 72 ч. 5 КК України ( в редакції від 24.12.2015 року), зарахувати ОСОБА_9 строк відбування покарання з моменту його попереднього ув`язнення з 16.10.2015 року до 06.12.2017 року, звільнив ОСОБА_9 з під варту у залі суду, у зв`язку із відбуттям фактичного строку покарання за вчинений злочин.

Речовий доказ сумку чорного кольору, з грошовими коштами в сумі 3000 гривень; банківською карткою «Ощадбанк», банківську картку «Альфабанк», банківську картку «Дельтабанк», банківську картку «Марфінбанк», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , водійське посвідченням на ім`я ОСОБА_14 , посвідчення громадської організації «Захист бізнесу - незалежний антикорупційний контроль» на ім`я ОСОБА_14 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Форд Транзит», д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причіп, д/н НОМЕР_2 , ключ від автомобілю марки «Форд Транзит», д/н НОМЕР_1 , в кількості двох штук вважати повернутими власнику ОСОБА_14 .

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1