Номер провадження: 11-сс/785/134/18
Номер справи місцевого суду: 522/843/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000377 від 14 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею не надано належну оцінку доказам, які обґрунтовують підозру ОСОБА_9 у вчиненні даного злочину. Також, прокурор зазначає, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, враховуючи те, що він не має соціальних зв`язків, не зареєстрований на території міста Одеси та не має постійного місця проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_9 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею не були виконані вимоги вказаних норм права.

Так, положеннями ч.1 ст.194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що слідчий суддя, в ході розгляду клопотання слідчого не дослідив та не розкрив зміст доказів, які були додані слідчим до його клопотання, не обґрунтовував своїх висновків про те, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, є необґрунтованою.

Відповідно до вимог ст.410 КПК України, така неповнота судового розгляду, яка полягає в недосліджені обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Крім того, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя взагалі не вмотивував своє рішення, не дав оцінки наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та не врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, які обґрунтовують існування вказаних ризиків.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про невідповідність ухвали слідчого суді вимогам статей 196, 370, 372 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Встановлені апеляційним судом неповнота судового розгляду, та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у відповідності з положеннями статей 409, 410 412 КПК України, є підставами для скасування оскарженої ухвали.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу, якою в даному випадку має бути прийняте рішення стосовно клопотання слідчого про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу.

Розглядаючи по суті клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційний суд дійшов висновку про таке.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Так, з клопотання слідчого вбачається, що 14 січня 2018 приблизно о 02:00 годині ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , знаходячись біля будинку № 81 по вул. Катерининська в м.Одесі, помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_13 , який в цей час вийшов з бару «Горіх» розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Троїцька, буд. 50, та рухався в напрямку дому.

В цей час у ОСОБА_9 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , раптово виник злочинний намір на відкрите викрадення майна, яке знаходилось у потерпілого ОСОБА_13 , при цьому розуміючи, що у останнього можуть бути при собі певні цінні речі, які вони визначили предметом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , вирішивши, що для ефективного та безперешкодного заволодіння чужим майном, необхідно зненацька застосувати насильство до потерпілого, а саме нанесення ударів руками в обличчя, що призведе до падіння та втрати орієнтації, та надасть можливість обшукати його одяг з метою виявлення цінного майна, яким можливо заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_12 підійшли до ОСОБА_13 та ОСОБА_9 зненацька, одразу наніс два удари в обличчя потерпілому, від яких останній впав на землю та втратив свідомість.

Далі, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_12 , розуміючи, що ОСОБА_13 перебуває в безпорадному стані, безперешкодно обшукати потерпілого, та заволоділи його майном на загальну суму 8 000 гривень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_14 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом затримання ОСОБА_9 в порядку ст.208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину; протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який став очевидцем розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 , та в подальшому повідомив працівників поліції про злочин, та вказав місцезнаходження осіб, які вчинили злочин; протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_13 , відповідно до якого потерпілий впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка вчинила відносно нього злочин; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_15 , згідно з яким ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_9 , як особу, що вчинила злочин відносно ОСОБА_13 ; протоколом огляду речей, вилучених в ході огляду місця події, а саме куртки чорного кольору із слідами речовини бурого кольору, яка належить потерпілому; протоколом огляду предмета цифрового DVD-R диску, на якому міститься один відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м.Одеса, вул.Катерининська, 81; іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України, питання про встановлення вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, згідно з вимогами ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим ризик того, що у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Так, після постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали від 16 січня 2018 року ОСОБА_9 залишив територію м.Одеси та виїхав за місцем свого проживання до м.Миколаїв.

Згідно рапорту слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 21 січня 2017 року в вечірній час доби залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього, ОСОБА_9 вимкнув свій телефон та двічі без поважних причин не з`явився в судові засідання апеляційного суду, по розгляду апеляційної скарги прокурора.

В зв`язку з цим 24 січня 2018 року апеляційним судом була постановлена ухвала про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_9 з метою його приводу в судове засідання Апеляційного суду Одеської області.

В судовому засіданні прокурор повідомив про те, що ОСОБА_9 був затриманий у м.Миколаїв 31 січня 2018 року, де йому було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Беручи до уваги вказані обставини та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_9 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може продовжити переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує та є обґрунтованим.

Вказаний ризик також підтверджується відсутністю у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки він не має постійного місця проживання на території м.Одеси, не має родини та утриманців, раніше вже був судимий за ч.2 ст.185 КК України.

Більш того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні корисливого злочину, на теперішній час він не працевлаштований, а отже не має законних джерел доходу, а тому перебуваючи на свободі може продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші злочини.

Крім того, характер та обставини вчиненого злочину, який інкримінується ОСОБА_9 та, відповідно до клопотання слідчого був вчинений групою осіб з особливою зухвалістю свідчить про реальність ризику того, що у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованою апеляційну скаргу прокурора, і вважає, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 та дозволить органу досудового розслідування контролювати його місце перебування, а також зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, про які апеляційний суд зазначив в мотивувальній частині ухвали.

Крім того, оскільки інкримінований ОСОБА_9 злочин був вчинений із застосуванням фізичного насильства до потерпілого, апеляційний суд керуючись положеннями п.1 ч.4 ст.183 КК України не визначає розмір застави, в якості альтернативного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 .

Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 194, 309, 376, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року про відмову у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000377 від 14 січня 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Застосувати до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 13 березня 2018 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду

Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4