Справа № 750/5400/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/934/2017
Категорія - ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07 квітня 2017 року за № 0002792, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2017 року щодо обвинуваченого

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2017 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 07.04.2017, близько 12 год. 35 хв., ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в місті Чернігові по вулиці Всіхсвятська зі сторони вулиці Рокосовського в напрямку вулиці Генерала Пухова.

Рухаючись у вказаному напрямку, під час виконання повороту праворуч з проїзної частини вулиці Всіхсвятська на прилеглу територію будинку № 2 по вул. Всіхсвятська у м. Чернігові, ОСОБА_10 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку та, виїхавши на правий тротуар відносно напрямку свого руху, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , після чого скоїв зіткнення із автомобілем марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані, власником якого являється ОСОБА_11 та продовживши рух скоїв наїзд на будівлю магазину павільйону за адресою: АДРЕСА_3 .

У результаті наїзду, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми зі струсом головного мозку, синців та забиття м`яких тканин правої верхньої кінцівки, закритої травми грудної клітки з множинними двобічними переломами ребер, синцями та забиттям м`яких тканин правої половини грудної клітки, ускладненої двобічним гідротораксом, закритої травми живота з численними розривами печінки, синцями та забиттям м`яких тканин живота, ускладненої гемоперитонеумом, геморагічним шоком 4 ст., які у своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи № 435 від 26.05.2017 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_10 , порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3б), 10.1, 11.13 Правил дорожнього руху України, що стало умовою та причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

На вирок суду потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій оскаржує вирок суду лише в частині цивільного позову. Вважає, що визначена судом до відшкодування моральна шкода є явно заниженою. Так, у зв`язку з ушкодженням здоров`я потерпілому була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищах.

Крім того, як вказує потерпілий, судом першої інстанції не враховано, що наслідки події потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, що дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Отже, судом неправильно було визначено глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, пояснення потерпілого та його представника з приводу достатності підстав для задоволення апеляційної скарги, позицію обвинувачено та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та наполягали на законності ухваленого судом вироку, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 6 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого про те, що судом першої інстанції необґрунтовано визначений розмір моральної шкоди, який стягнутий на його користь з обвинуваченого, то вони на думку колегії суддів, є слушними.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом не в повній мірі були дотримані вимоги закону в частині вирішення цивільного позову, а саме при визначенні саме такого розміру моральної шкоди не наведено аргументів в обґрунтування прийнятого рішення, а також не враховано глибину пов`язаних із вчиненням кримінально правопорушення фізичних та моральних страждань потерпілого ОСОБА_7 та порушення нормального укладу його життя.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При визначенні розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди, районний суд не в повній мірі врахував характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, тривалість часу для повного відновлення здоров`я потерпілого.

Відповідно до вимог ст.408 КПК України апеляційний суд має право лише на зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Тому, колегія суддів вважає за доцільне в частині збільшення розміру відшкодування моральної шкоди апеляційну скаргу потерпілого задовольнити частково, вирок районного суду змінити та збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до 70 000 тисяч гривень.

В решті вирок суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2017 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_10 змінити в частині цивільного позову.

Збільшити суму відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 та стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 70 000 (сімдесят) тисяч гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала в частині залишення вироку суду першої інстанції без змін може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4