Справа № 372/3941/17
Провадження 1-кс-166/18
ухвала
Іменем України
07 березня 2018 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання т.в.о заступника начальника відділу начальник слідчого відділення Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Т.в.о заступника начальника відділу начальник слідчого відділення Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001717 від 29.11.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке обґрунтовує тим, що до ЧЧ Обухівського ВП надійшла заява ОСОБА_4 , про те, що її колишній чоловік, ОСОБА_5 , 07.12.2016 року, шляхом обману заволодів, спільним будинком, який розташовується за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою розташованою за вказаною адресою з кадастровим номером :01:102:0261 площею (0,0103 га). В ході досудового слідства в якості потерпілої була допитана ОСОБА_4 , яка в ході допиту зазначила, що з 2007 року, вона проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.10.2009 року, офіційно побрались та узаконили свої відносини. Під час спільного проживання в шлюбі, за спільні кошти була придбана земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер якої :01:102:0261 площею (0,0103 га) та в подальшому на вказаній земельній ділянці за спільні кошти було побудовано будинок який 26.03.2014 року, був введений в експлуатацію. 16.06.2015 року, в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , який був збудований за спільні грошові кошти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , була прописана остання разом зі своєю донькою. В 2016 році відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , почали погіршуватись і остання мала намір розлучитись. Дізнавшись про це ОСОБА_5 , почав погрожувати ОСОБА_4 , фізичною розправою, у зв`язку з чим остання не відважилась на офіційне розлучення. В подальшому ОСОБА_5 , погрожуючи фізичною розправою батькам ОСОБА_4 почав вимагати, щоб остання уклала з ним договори дарування на земельну ділянку та будинок розташовані за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки :01:102:0261. В подальшому ОСОБА_5 , пообіцяв, якщо ОСОБА_4 , укладе з ним вище вказані договори дарування то останній сплатить грошову компенсацію в сумі 50 тис. доларів США за вказане майно. Після чого 07.12.2016 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , були укладені договори дарування земельної ділянки з кадастровим номером :01:102:0261 та будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаними договорами, дарувальник ОСОБА_4 передає, а обдаровуваний приймає безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:102:0261 площею (0,0103 га) та будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу ОСОБА_5 , обіцяні грошові кошти за укладені 07.12.2016 року, договори дарування ОСОБА_4 не сплатив, ввівши останню в оману. У відповідності до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер :01:102:0261 площею (0,0103 га) належать на праві приватної власності ОСОБА_5 . В ході досудового розслідування Т.в.о заступника начальника відділу начальником слідчого відділення Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітаном поліції ОСОБА_3 було винесено постанову про визнання речовим доказом будинку, який розташовується за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером :01:102:0261 площею (0,0103 га).

Слідчий в судове засідання не з`явився, в поданому клопотанні просив проводити судове засідання за його відсутності, клопотання підтримав в повному обсязі, та просив не здійснювати фіксацію судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до висновку про його часткове задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001717 від 29.11.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

15.02.2018 року постановою т.в.о. заступника начальника відділу начальника СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області будинок розташований за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 97/3, загальною площею 177.7 (кв.м) та земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером :01:102:0261 (площею 0,0103 га), визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0001717 від 29.11.2017 року.

Згідно ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою недопущення подальшого відчуження майна та для проведення всебічного розслідування кримінального провадження, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання т.в.о заступника начальника відділу начальник слідчого відділення Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майна, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , а саме:

-Будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 177.7 (кв.м);

-Земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер :01:102:0261 площею (0,0103 га).

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1