Ухвала
Іменем України
31 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 562/1000/16-к

провадження № 51-276 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2017 року,
встановив:
вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за частиною 3 статті 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Також, цим вироком засуджено ОСОБА_5 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2017 рокувирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
На підставі частини 5 статті 72 КК України ОСОБА_4 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 13 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року, включно. Із 21 червня 2017 року по 23 листопада 2017 року, включно, ОСОБА_4 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовлено.
У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 3 статті 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду від 26 грудня 2017 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.
При цьому йому роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК України, відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК України.

Як убачається з повторно поданої касаційної скарги, засуджений вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не конкретизує, які саме технічні несправності фіксації судового процесу були ним виявлені, оскільки з огляду на вимоги пункту 7 статті 412 КПК України, лише відсутність журналу судового засідання, або технічного носія такої інформації можуть вказувати на такі істотні порушення.
Крім того, засуджений повторно не визначився з предметом оскарження у суді касаційної інстанції, оскільки вказує на порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, а у прохальній частині просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду.
До того ж, засуджений, окрім іншого, просить Верховний Суд надати роз`яснення щодо застосування порядку обчислення судами строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, однак такі вимоги не узгоджуються з повноваженнями суду касаційної інстанції при оскарженні вказаних судових рішень та не відповідають змісту статті 436 КПК України.
Оскільки засуджений не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, то його касаційна скарга підлягає поверненню.
При цьому, відповідно до частини 4 статті 428 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Окрім зазначеного, звертаємо увагу засудженого і на те, що касаційна скарга адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тоді як, у відповідності до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК України (в редакції Закону України №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
На підставі викладеного та керуючись статтею 5 КПК України, пунктом 1 частини 3 статті 429 цього Кодексу, суд
постановив:
повернути касаційну засудженому ОСОБА_4 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2017 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3