Справа № 471/930/17-к
Провадження №1-кп/471/13/18
Номер рядка звіту 18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське Миколаївської області кримінальне провадження зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 11.11.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новіставки Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, освіта середня, в силу с. 89 КК України не судимий, не військовозобов`язаний, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.11.2017 року у ОСОБА_4 , який проживає в с. Іванівка Братського району Миколаївські області та достовірно знав, що у мешканця вказаного села ОСОБА_5 є в наявності вулики, які розташовані позаду домоволодіння, що не огороджено, виник умисел на крадіжку вулика, який належить потерпілому ОСОБА_5 . ОСОБА_4 маючи прямий умисел направлений на крадіжку вулика, в цей же день близько 22:00 години прибув до домоволодіння останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, зі сторони городу проник на територію домоволодіння, де розташовані вулики. Реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне таємне заволодіння чужим майном, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та може чинити перешкоду, ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав вулик типу лежак без рамок та бджолосімей, вартістю 500 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми умисним протиправними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку.

08.11.2017 року у ОСОБА_4 виник умисел на повторну крадіжку вулика, який належить потерпілому ОСОБА_5 . ОСОБА_4 маючи прямий умисел направлений на крадіжку вулика, в цей же день близько 22:00 години прибув до домоволодіння останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, зі сторони огороду проник на територію домоволодіння, де розташовані вулики. Реалізуючи свій злочинний умисел не протиправне таємне заволодіння чужим майном, упевнившись, що за його ними ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоду, ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав вулик типу лежак без рамок бджолосімей, вартістю 500 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми умисний протиправними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку.

09.11.2017 року у ОСОБА_6 виник умисел на повторну крадіжку вулика, який належить потерпілому ОСОБА_5 . ОСОБА_7 маючи прямий умисел направлений на крадіжку вулика, в цей же де близько 22:00 години прибув до домоволодіння останнього, за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, зі сторони огороду проник на територію домоволодіння, де розташовані вулики. Реалізуючи свій злочинний умисел на протиправне таємне заволодіння чужим майном, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоду, ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав вулик типу лежак без рамок бджолосімей, вартістю 500 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд. З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми умисним протиправними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини злочину і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитаний щодо кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам злочину, також зазначив, що два вулики продав, а один оставив собі. Матеріальний збиток потерпілому відшкодував.

За таких обставин, враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України - крадіжка, вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи досудову доповідь органу з питань пробації, згфдно якої можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, суд вважає за можливе у даному конкретному випадку, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 року позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України; та покарання у виді 2 років позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст.. 70 КК України остаточно призначити покарання 2 роки позбавлення волі, застосувавши ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на обвинуваченого встановлені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Речовий доказ: вулики типу лежак без рамок та бджолосімей в кількості трьох штук, згідно вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, необхідно повернути законному володільцю.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлений.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 слідуючі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: вулики типу лежак без рамок та бджолосімей в кількості трьох штук - повернути законному володільцю.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1