14 вересня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу цивільного відповідача ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,
За указаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни апеляційним судом,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Западинців Летичівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (4250 грн) без позбавлення права керування транспортними засобами.
Постановлено стягнути:
з ОСОБА_5 на користь держави в особі Департаменту охорони здоров`я Хмельницької ОДА 7339,61 грн;
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 90 000 грн та витрати на лікування 30 603, 12 грн;
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди 69 154, 81 грн;
з ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на користь Управління Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 49 490 грн;
з ОСОБА_4 на користь Управління Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 23 876, 52 грн та 950 грн витрат визначення вартості матеріального збитку.
Зобов`язати ПрАТ «Страхова компанія «Перша» виплатити ОСОБА_6 4134 грн щомісяця протягом 24 календарних місяців.
Зобов`язати ОСОБА_4 виплатити ОСОБА_6 4134 грн щомісяця протягом 10 календарних місяців.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 29 грудня 2015 року, керуючи мікроавтобусом «Volkswagen LT 35» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) та рухаючись у м. Хмельницькому по Вінницькому шосе з боку вул. Профспілкової у напрямку вул. Трудової, під час виконання маневру лівого повороту на вул. Трудову в порушення пунктів 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю марки «Daewoo Lanos TF69Y ZNH» (державний нормений знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо по просп. Миру з боку Старокостянтинівського шосе в напрямку вул. Профспілкової, і допустив зустрічне зіткнення, в результаті чого пасажир автомобіля марки «Daewoo Lanos TF69Y ZNH» ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного скасувати в частині стягнення коштів з ОСОБА_4 та відмовити в задоволенні цивільних позовів щодо нього.
Розглянувши касаційну скаргу, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Доведеність винуватості ОСОБА_5 , правильність кваліфікації його діяння за ч. 1 ст. 286 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів про неправильне вирішення місцевим судом цивільних позовів ОСОБА_6 про стягнення шкоди, заподіяної життю та здоров`ю; ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу та Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області про стягнення матеріальної шкоди, то вони є не обґрунтованими.
Вирішуючи питання про майнову відповідальність за шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, місцевий суд правильно виходив з положень ч. 1 ст. 1172 ЦК, якими встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.
При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
Враховуючи, що засуджений під час заподіяння ОСОБА_6 шкоди перебував у трудових відносинах з ОСОБА_4 , що підтверджується трудовим договором від 30 грудня 2014 року, керував мікроавтобусом «Volkswagen LT 35» (який належить ОСОБА_4 ) та виконував свої трудові (службові) обов`язки, що підтверджується подорожнім листом № 138 та показаннями самого засудженого, то саме ОСОБА_4 повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником.
Доводи скаржника про те, що судами належним чином не було встановлено, що ОСОБА_5 виконував службові обов`язки, адже ДТП сталося, коли засуджений їхав в гараж, є необґрунтованими, тому що, повернення з маршруту в гараж також є виконанням службових обов`язків, які зумовлені трудовим договором.
Таким чином, місцевим судом було правильно вирішено заявлені цивільні позови у відповідності до норм законодавства.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження у межах своїх повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК, за апеляційною скаргою цивільного відповідача за доводами, аналогічними доводам касаційної скарги, ретельно перевірив їх, дав їм належну оцінку, перевірив законність розв`язання цивільного позову місцевим судом, й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Переконливих доводів про необхідність скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного з касаційної скарги цивільного відповідача не вбачається.
Таким чином, оскільки зі скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити цивільному відповідачу ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3