Справа № 683/227/13- к
1-кп/683/1/2017

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові Хмельницької області кримінальне провадження № 0000011 про обвинувачення

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Ізяслав Хмельницької області, українець, громадянин України, з середньої освітою, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,

встановив:

20 вересня 2012 року в другій половині дня обвинувачений ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , який вироком Старокостянтинівського районного суду від 27 травня 2013 року засуджений за даний злочин, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , шляхом обману, який виразився в отриманні авансу в сумі 5300 грн. за замовлення товару та виконання роботи по встановленню метало-пластикових вікон, використовуючи підроблений договір, виготовлений обвинуваченим ОСОБА_11 , умисно заволоділи вищевказаною сумою, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5300 грн.

Крім того на протязі вересня 2012 року обвинувачений ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , який вироком Старокостянтинівського районного суду від 27 травня 2013 року засуджений за даний злочин, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою ОСОБА_13 , шляхом обману, який виразився в отриманні товару магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 на суму 3766 грн. за замовлення метало-пластикових вікон та дверей, умисно повторно заволоділи вищевказаною сумою, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

Крім того 03 жовтня 2012 року в другій половині дня обвинувачений ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , який вироком Старокостянтинівського районного суду від 27 травня 2013 року засуджений за даний злочин, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_9 по АДРЕСА_4 , шляхом обману, який виразився в отриманні авансу в сумі 500 грн. за замовлення товару та виконання роботи по встановленню метало-пластикових вікон, використовуючи підроблений договір, виготовлений обвинуваченим ОСОБА_11 , умисно повторно заволоділи вищевказаною сумою, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн.

Крім того 10 жовтня 2012 року в другій половині дня обвинувачений ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , який вироком Старокостянтинівського районного суду від 27 травня 2013 року засуджений за даний злочин, з метою заволодіння чужими грошима, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_10 по АДРЕСА_5 , шляхом обману, який виразився в отриманні авансу в сумі 1200 грн. за замовлення товару та виконання роботи по встановленню метало-пластикових вікон, використовуючи підроблений договір, умисно повторно заволоділи вищевказаною сумою, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 грн.

Крім того 20 вересня 2012 року обвинувачений ОСОБА_11 з метою подальшого вчинення шахрайства за допомогою комп`ютерної техніки самостійно виготовив завідомо неправдивий договір № 26 від 20 вересня 2012 року від імені неіснуючого приватного підприємця ОСОБА_14 , відповідно до якого останній зобов`язувався виготовити та передати у власність потерпілій ОСОБА_7 чотири метало-пластикових вікна та супутнє обладнання, а остання зобов`язується сплатити за надані послуги 6740 грн. В подальшому обвинувачений ОСОБА_11 підписав договір від імені неіснуючого приватного підприємця ОСОБА_14 , надав його для підписання потерпілій ОСОБА_7 та отримав завдаток у сумі 5000 грн., які привласнив та використав на власні потреби.

Крім того 03 жовтня 2012 року обвинувачений ОСОБА_11 з метою подальшого вчинення шахрайства за допомогою комп`ютерної техніки самостійно повторно виготовив завідомо неправдивий договір про завдаток на купівлю метало-пластикових вікон та вхідних дверей від 03 жовтня 2012 року від імені неіснуючого приватного підприємця ОСОБА_14 , відповідно до якого останній зобов`язується виготовити та передати у власність потерпілій ОСОБА_9 метало-пластикові вироби та супутнє обладнання, а остання зобов`язується сплатити за надані послуги 1250 грн. В подальшому обвинувачений ОСОБА_11 підписав договір від імені неіснуючого приватного підприємця ОСОБА_14 , надав його для підписання потерпілій ОСОБА_9 та отримав завдаток у сумі 500 грн., які привласнив та використав на власні потреби.

Крім того 10 жовтня 2012 року обвинувачений ОСОБА_11 з метою подальшого вчинення шахрайства за допомогою комп`ютерної техніки самостійно повторно виготовив завідомо неправдивий договір № 27 від 10 жовтня 2012 року від імені неіснуючого приватного підприємця ОСОБА_15 , відповідно до якого останній зобов`язується виготовити та передати у власність потерпілій ОСОБА_10 метало-пластикові вікна та супутнє обладнання, а остання зобов`язується сплатити за надані послуги 6700 грн. В подальшому обвинувачений ОСОБА_11 підписав договір від імені неіснуючого приватного підприємця ОСОБА_15 , надав його для підписання потерпілій ОСОБА_10 та отримав завдаток у сумі 1200 грн., які привласнив та використав на власні потреби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину визнав і пояснив, що у вересні 2012 року запропонував ОСОБА_12 оформляти фіктивні договори, щоб їх в подальшому не могли встановити, з особами, котрі звернулись до них із замовленнями на встановлення метало-пластикових вікон та дверей, а отримані гроші в якості завдатку привласнювати. Згідно домовленості ОСОБА_12 домовлявся із замовниками на виконання робіт, а він особисто укладав фіктивні договори. Задля чого він за допомогою комп`ютерної техніки самостійно виготовляв завідомо неправдиві договори від імені неіснуючих приватних підприємців ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , відповідно до яких він зобов`язувався виготовити та передати у власність потерпілих метало-пластикових вікна та супутнє обладнання, а останні зобов`язувались сплатити за надані послуги. Він уклав договори з потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 від імені ОСОБА_14 , а з потерпілою ОСОБА_10 від імені ОСОБА_15 . У такий спосіб вони заволоділи коштами потерпілої ОСОБА_7 в сумі 5000 грн., потерпілої ОСОБА_9 в сумі 500 грн., потерпілої ОСОБА_10 в сумі 1200 грн. Отримані кошти вони порівну поділили між собою.

Незалежно від показань обвинуваченого ОСОБА_11 , його винність у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується показаннями потерпілих та іншими документами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що у вересні 2012 року домовилась з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про встановлення в її будинку металопластикових вікон. ОСОБА_12 сказав їй сплатити 75 % вартості вікон та роботи по їх встановленню. В той же день вона передала йому завдаток в сумі 1000 грн. Через деякий час до неї приїхав ОСОБА_11 , який зробив заміри вікон, уклав договір. Після цього вона передала йому ще 4000 грн. Крім того, вона домовилась з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що вони покладуть плитку на ганку і передала останньому завдаток в сумі 300 грн. До цього часу вони зазначені роботи не виконали. ОСОБА_12 повернув їй 2650 грн.

Її показання узгоджуються зі змістом договору № 26 від 20 вересня 2012 року, укладеного з нею від імені ПП ОСОБА_14 про продаж їй 4 метало-пластикових вікна на загальну суму 6740 грн., з попередньою оплатою авансу в розмірі 5000 грн. Виконавець зобов`язувався доставити замовлені металопластикові вікна на протязі 20 днів, після чого замовник зобов`язувався оплатити виконавцю 1740 грн. На виконання умов договору потерплій ОСОБА_7 були виписані накладні № 21 від 20 вересня 2012 року та 10 серпня 2012 року про оплату останньою внесків.

Потерпіла ОСОБА_9 до суду подала заяву про те, що завдана їй злочином шкода відшкодована в повному обсязі, про відсутність претензій матеріального та морального характеру, при цьому просила розглянути справу без її участі.

03 жовтня 2012 року з потерпілою ОСОБА_9 було укладено договір про завдаток на купівлю метало пластикових вікон та вхідних дверей від імені представника салону «Вікна-Двері» ОСОБА_14 на загальну суму 1300,50 грн. зі сплатою завдатку в розмірі 220+300 грн.

Потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що вона домовилась з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про встановлення в квартирі металопластикових вікон. Через деякий час до неї на квартиру приїхав ОСОБА_11 , який провів обміри та склав договір. В договорі було зазначено, що його укладав ОСОБА_15 . Згідно договору вона передала ОСОБА_11 в якості попередньої оплати 1200 грн. Оскільки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не виконували вказану роботу, то її чоловік через ОСОБА_15 встановив їх особи. Зрозумівши, що її ошукали, вона звернулась в міліцію. Після цього ОСОБА_16 повернув їй 600 грн.

Дані показання підтверджуються даними договору №27 від 10 жовтня 2012 року, стосовно якого він був укладений між ОСОБА_15 та потерпілою про купівлю-продаж металопластикових вікон. Однією із умов договору є внесення попередньої оплати в сумі 1200 грн.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що в жовтні 2012 року до нього, як до власника магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", звернулись ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з пропозицією, що вони будуть постійними покупцями магазину і попросили зробити знижку на товар. Він погодився з такою пропозицією, зробив для них знижку на двері і вікна, та дав вказівку продавцям відпускати товар після сплати авансу. Після цього з ними працювали продавці магазину, які через деякий час заявили, що останні не повертають борг і не відповідають на телефонні дзвінки. Злочином йому заподіяна матеріальна шкода на суму 3766 грн. за замовлення металопластикових вікон, які йому не відшкодовано.

Його показання узгоджуються з оформленими замовленнями.

Згідно даних протоколу добровільної видачі від 06 листопада 2102 року ОСОБА_12 добровільно видав мастичну печатку ПП ОСОБА_12 № НОМЕР_1 в пластмасовій основі.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, доведена, тому його дії за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковані вірно, а також прийшов до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 в підроблені документів, печаток, штампів та використанні підроблених документів, печаток, штампів, вчиненими повторно, тому його дій за ч. 3 ст. 358 КК України кваліфіковані вірно.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, зокрема, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, за період судового розгляду справи неодноразово не з`являвся в судові засідання, в зв`язку з чим перебував у розшуку, запевняючи потерпілих відшкодувати завдану шкоду, так на протязі чотирьох років цього не виконав, виправдовуючись відсутністю роботи та коштів, що дає підстави вважати, що останній не в повній мірі зрозумів протиправність своїх дій та ставить під сумність щирість його розкаяння, разом з тим по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд визнає визнання вини, часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_11 потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 завдана шкода, тому позовні вимоги підлягають стягненню.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) в сумі 514,92 грн. у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо долі речових доказів підлягає вирішенню згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,

засудив:

ОСОБА_11 визнати винним за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України і обрати йому покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України три роки позбавлення волі

- за ч. 3 ст. 358 КК України три роки шість місяців позбавлення волі

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку три роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_11 матеріальну шкоду на користь: ОСОБА_7 в розмірі 2650 грн., ОСОБА_10 в розмірі 600 грн. і ОСОБА_8 в розмірі 3766 грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 514,92 грн.

Речовий доказ: мастичну печатку ПП ОСОБА_12 № НОМЕР_1 в пластмасовій основі залишити ОСОБА_17 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя _______________