Номер провадження 1-кп/754/416/18
Справа№754/1786/18
Вирок
Іменем України
26 лютого 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002197 від 07.07.2017 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Новосибірськ Російської Федерації,

громадянина Російської Федерації, тимчасово не

працюючого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, -
за участю сторони обвинувачення: - прокурора ОСОБА_4 ,
за участю сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_3 ,
- захисника ОСОБА_5 -
В С Т А Н О В И В :
До Деснянського районного суду м. Києва з Генеральної прокуратури України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002197 від 07.07.2017 року відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 209 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між ОСОБА_3 та прокурором.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 вчинив дії, спрямовані на приховання та маскування незаконного походження майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, чи володіння ним, прав на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, переміщення, зміну його форми (перетворення), а так само набуття, володіння та використання іншого майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, за наступних обставин.

Невстановлені особи, перебуваючи на території Російської Федерації, у невстановлений час не пізніше січня 2017 року, вчиняли злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів в особливо великих розмірах, невизначеному колу осіб на території міст Російської Федерації. Кримінальна відповідальність за вчинення зазначених діянь передбачена ст. 307 КК України, а також ст. 228-1 КК Російської Федерації.

Одна із невстановлених осіб, яка була причетна до розповсюдження наркотичних засобів на території Російської Федерації перебуваючи в невстановленому місці, використовуючи власний нікнейм « ОСОБА_6 », з метою приховання та маскування незаконного походження грошових коштів, одержаних в результаті незаконного обігу наркотичних засобів, джерела його походження, місцезнаходження, переміщення, зміну його форми (перетворення), підшукував користувачів у мережі internet.

Приблизно у квітні 2017 року, точного часу не встановлено, перебуваючи в невстановленому місці на території м. Києва та Київської області ОСОБА_3 , отримавши інформацію про можливий заробіток у мережі internet від своєї знайомої ОСОБА_7 , використовуючи власний нікнейм « ОСОБА_8 » у Web-версії месенджеру «Telegram», підшукав користувача вказаного ресурсу з нікнеймом « ОСОБА_6 » (далі - особа « ОСОБА_6 »). Внаслідок спілкування ОСОБА_3 з особою « ОСОБА_6 » протягом квітня 2017 року між ними склались ділові відносини та останній запропонував здійснити обмін наявних у нього так званих електронних грошей торгової марки QIWI Wallet, а саме QIWI-рублів на так звану криптовалюту під назвою bitcoin за винагороду у вигляді 15% від перерахованої ним кількості QIWI-рублів.

В травні 2017 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , під час листування з особою « ОСОБА_6 », дізнався від останнього, що QIWI-рублі, які той повинен конвертувати у bitcoin, отримані від незаконного обігу наркотичних засобів на території Російської Федерації, а суть його діяльності полягає в тому, що він займається реалізацією наркотичних засобів на території РФ через закладки (спосіб реалізації наркотичних засобів, шляхом приховування його в певному місці, за результатами оплати на QIWI-гаманці покупець отримує точну адресу знаходження наркотичного засобу).

ОСОБА_3 погодився на пропозицію особи « ОСОБА_6 » на постійній основі здійснювати обмін QIWI-рублів отриманих від продажу наркотичних засобів на території РФ на bitcoin за винагороду у вигляді 15 % від перерахованої ним кількості QIWI-рублів, а також здійснювати технічну підтримку по налаштуванню QIWI-гаманців та їх прикріплення до спеціальних облікових записів у месенджері «Telegram», що управляються автоматизованими програмами (далі Telegram bot) за щомісячну винагороду у вигляді Певної кількості bitcoin еквівалентної 300 доларів США на певну дату обміну на так званих біржах криптовалют.

Так, починаючи з травня по листопад 2017 року ОСОБА_3 перебуваючи в невстановленому місці на території м. Києва та Київської області, точного часу не встановлено, достовірно знаючи, що QIWI-рублі отримані внаслідок незаконної реалізації наркотичних речовин на території РФ, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, маючи на меті надання вигляду правомірності володіння, користування та розпорядження QIWI-рублів особи « ОСОБА_6 », вчинив дії, спрямовані на приховання та маскування незаконного походження QIWI-рублів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, володіння ними, а також прав на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, переміщення, зміну його форми (перетворення), а так само набуття, володіння та використання QIWI-рублів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння.

У вказаний період ОСОБА_3 , діючи із зазначеною метою, використовуючи власний ноутбук через internet-ресурс за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 реєстрував -гаманці за допомогою заздалегідь придбаних стартових пакетів операторів мобільного зв`язку, для отримання на них QIWI-рублів від особи « ОСОБА_6 », для подальшого їх обміну на bitcoin за допомогою власних накопичень на bitcoin-гаманцях та за допомогою internet-ресурсу за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою зміни форми (перетворення) отриманих QIWI-рублів.

При цьому ОСОБА_3 , бажаючи укрити факт особистої участі у вчиненні кримінального правопорушення, використовував номери заздалегідь придбаних ним сім-карт мобільних операторів без зазначення будь-якої особистої інформації, що сприяло анонімному та прихованому перерахуванню QIWI-рублів.

Так, з травня по листопад 2017 року ОСОБА_3 , діючи із зазначеною метою, перебуваючи в невстановленому місці на території міста Києва та Київської області, отримував від особи « ОСОБА_6 » на зареєстровані ним QIWI-гаманці заздалегідь обумовлену кількість QIWI-рублів.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у той же період ОСОБА_3 , діючи із зазначеною метою, перебуваючи в невстановленому місці на території міста Києва та Київської області, за допомогою internet-ресурсу за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходив конкретні internet-ресурси з обміну QIWI-рублів на bitcoin.

В подальшому ОСОБА_3 на обраному internet-ресурсі вводив дані зареєстрованих QIWI-гаманців і кількість QIWI-рублів та отримував на власні bitcoin-гаманці з утриманням комісії internet-ресурсу 7% обміняні bitcoin. Після цього, отримані в результаті такого обміну bitcoin, ОСОБА_3 з власних bitcoin-гаманців перераховував на надані особою « ОСОБА_6 » bitcoin-гаманці заздалегідь обумовлену їх кількість за вирахуванням власної винагороди у розмірі 8% від кількості bitcoin.

З травня по листопад 2017 року, ОСОБА_3 здійснив вказані вище обмінні операції та отримав за це винагороду від особи « ОСОБА_6 » на власний bitcoin-гаманець bitcoin у кількості, еквівалентній 7 500 доларів США. Загальна кількість отриманих від особи « ОСОБА_6 » для обміну QIWI-рублів склала близько 2 000 000 штук.

Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи в невстановленому місці на території міста Києва та Київської області, в період з лютого по листопад 2017 року, достовірно знаючи, що QIWI-рублі отримані від незаконної реалізації наркотичних речовин на території РФ, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, маючи на меті надання вигляду правомірності володіння, користування та розпорядження bitcoin, обміняв вказаним вище способом QIWI-рублів у кількості 2 000 000 штук, що еквівалентно 2 000 000 російських рублів (по курсу НБУ на 22.11.2017 -880 000 грн.), чим вчинив дії, спрямовані на приховання та маскування незаконного походження іншого майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, чи володіння ним, прав на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, переміщення, зміну його форми (перетворення).

В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою набуття у власність реальних грошових коштів за допомогою internet-ресурсу за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходив конкретні internet-ресурси з обміну bitcoin на долари США. Після цього ОСОБА_3 на обраному internet-ресурсі вводив дані зареєстрованих bitcoin-гаманців і кількість ВТС, необхідних для обміну, та отримав нарочно від кур`єра internet-ресурсу грошові кошти у доларах США.

Набувши таким способом у власність близько 7 500 доларів США, маючи реальну можливість ними розпоряджатись, ОСОБА_3 витратив їх на особисті потреби, чим вчинив набуття, володіння та використання коштів та іншого майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України, тобто вчинив дії, спрямованї на приховання та маскування незаконного походження іншого майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, чи володіння ним, прав на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, переміщення, зміну його форми (перетворення), а так само набуття, володіння та використання іншого майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

16 січня 2018 року між прокурором Генеральної прокуратури України старшим радником юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор і обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 209 КК України, істотних обставин для даних кримінальних проваджень, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 209 КК України, виходячи з вимог ст.ст. 65-67, 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 25.000 (двадцяти п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без призначення додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України у виді позбавлення права займатися певною діяльністю та конфіскації майна.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.
Вислухавши думку ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 , які просили затвердити угоду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 в повному обсязі розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, який є особою молодого віку, наявності обставин, що пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття, активне сприяння підозрюваним ОСОБА_3 розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось у повідомленні ним про всі обставини вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень; характер і тяжкість обвинувачення ОСОБА_3 , який діяв виключно з метою отримання винагороди; вчинення ним тяжкого злочину; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, суд вважає, що покарання сторонами угоди із застосуванням ст.69 КК України визначено у відповідності до положень ст.ст.50,65-67 КК України. При цьому, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю та конфіскації майна.
Як встановлено судом, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Генеральної прокуратури України старшим радником юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання без призначення додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України у виді позбавлення права займатися певною діяльністю та конфіскації майна.
При вирішенні питання щодо застосованого запобіжного заходу та повернення внесеної за ОСОБА_3 застави у розмірі 475.740 грн., суд враховує клопотання захисника ОСОБА_5 , підтримане обвинуваченим та прокурором, у якому захисник просив частково звернути внесену заставу у розмірі 425.000 грн. у рахунок виконання вироку в частині майнового стягнення, а також надав суду письмову заяву-згоду заставодавця ОСОБА_9 від 20.02.2018 року на здійснення часткового звернення внесеної застави у рахунок майнового стягнення на виконання вироку суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 16 січня 2018 року між прокурором Генеральної прокуратури України старшим радником юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 209 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 25.000 (двадцяти п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425.000 (чотириста двадцять п`ять тисяч) грн. без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю та конфіскації майна.
При вирішенні питання про повернення застави, згідно ч. 11 ст. 182 КПК України суд враховує згоду заставодавця ОСОБА_9 та, відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 26.03.1999 року № 6 «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу», вважає за необхідне заставу, внесену за ОСОБА_3 - ОСОБА_9 04 січня 2018 року за квитанцією № 1130, в розмірі 475.740 (чотириста сімдесят п`ять тисяч сімсот сорок) грн., частково звернути на виконання вироку в частині майнових стягнень, а саме: у розмірі 425.000 (чотириста двадцять п`ять тисяч) грн.
Частину застави, внесеної ОСОБА_9 за квитанцією № 1130 від 04 січня 2018 року, яка залишилась не звернутою на виконання вироку в частині майнового стягнення у розмірі 50.740 (п`ятдесят тисяч сімсот сорок) грн. повернути заставодавцю - ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1