Справа № 344/1911/18
Провадження № 11-сс/779/138/2018
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2018 року про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_11 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити, постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 22 січня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002005, скасувати і направити кримінальне провадження прокурору для проведення досудового розслідування.

Вважає, що оскаржувана ухвала винесена з недотриманням положень чинного законодавства, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. На його думку, слідчий суддя не дослідив всіх обставин справи та невірно вирішив, що постанова про закриття кримінального провадження є законною. Зауважує, що слідчим та прокурором не врахованого того факту, що два кримінальні провадження об`єднано до кримінального провадження № 0002005, про це не згадано у постанові та слідчий не наводить жодних обставин щодо обґрунтованості закриття кримінального провадження по епізодах за ч. 2 ст. 384 КК України. Зазначає, що матеріалів кримінальних проваджень не було надано для вивчення слідчому судді. Вказує, що постанова слідчого є зневагою до судового акту та проявом правового нігілізму, посилаючись на те, що прокурора Івано-Франківської міської прокуратури зобов`язано в судовому порядку повідомити про підозру та на заінтересованість правоохоронних органів в закритті кримінального провадження. Зазначає, що 01 червня 2017 року слідчим ОСОБА_13 було підготовлено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, Наводить зміст підозри. Вказує, що у зв`язку з бездіяльністю прокурора відносно погодження повідомлення про підозру, зверталися до слідчого судді, який зобов`язав прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_14 невідкладно забезпечити проведення окремої процесуальної дії - вручення повідомлення про підозру винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, в порядку передбаченому статтями 276-278 КПК України. Наголошує, що після заміни прокурора на ОСОБА_10 , саме він повинен був забезпечити виконання наведеної ухвали. Вважає, що наявні правові підстави для оголошення підозри. Вказує, що в рамках досудового розслідування зібрано достатню кількість доказів необхідних для того, щоб стверджувати про вчинення ОСОБА_15 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, та наводить мотиви, з яких на його думку, в її діях може бути склад даного кримінального правопорушення, в тому числі наводячи спростування твердження про малозначність діяння. Зазначає, що діяння ОСОБА_15 могло спричинити істотну шкоду ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та правосуддю, а тому дії є суспільно небезпечними, у зв`язку з чим, на його думку, очевидним є те, що не може йти мова про малозначне діяння. Наголошує на нездійсненні слідчим необхідних процесуальних дій в рамках досудового розслідування, а саме невиконанні ухвал слідчих суддів від 12 липня 2017 року, 27 вересня 2016 року, не розгляді клопотання та заяви ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , а саме про вчинення окремих процесуальних дій, про доручення документів та матеріалів судової практики, щодо погрози вбивством та щодо забезпечення безпеки. Посилається на те, що слідчий не взяв до уваги окрему заяву про неправдиві свідчення ОСОБА_15 в судовому засіданні в іншій непов`язаній судовій справі. Також мотивує тим, що слідчий у постанові не спростував тверджень заявника, що відображались у заяві про вчинення злочину від 04 квітня 2016 року та долучених до матеріалів кримінального провадження клопотаннях.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження № 0002005 від 22 січня 2018 року.

Слідчий суддя вважав законним процесуальне рішення слідчого у формі постанови про закриття кримінального провадження. Аналізуючи фактичні дані досудового розслідування, належна оцінка яким надана в оскаржуваній постанові, на думку слідчого судді, об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_15 складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 384 КК України, в ході досудового розслідування кримінального провадження не здобуто. Підстав для висновку, що в ході нового досудового розслідування можуть бути встановлені додаткові обставини, які вкажуть на наявність в діях ОСОБА_15 складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 384 КК України, немає та заявник в поданій скарзі не зазначає, які додаткові перевірочні дії, на його думку, необхідно вчинити в даному провадженні.

Під час апеляційного розгляду:

- скаржник ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній;

- прокурори просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Завданням слідчого судді відповідно до вимог чинного КПК України є контроль законності рішень, дій чи бездіяльності, зокрема слідчого, на досудовому розслідуванні.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Слідчий суддя розглядаючи скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, повинен був перевірити дотримання слідчим вимог закону при прийнятті рішення, і постановити мотивовану ухвалу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України у мотивувальній частині ухвали зазначають встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

Так, доводи апеляційної скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність і необґрунтованість рішення про закриття кримінального провадження є слушними та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду рішення слідчого судді суду першої інстанції.

На думку суду апеляційної інстанції, орган досудового розслідування, закриваючи кримінальне провадження № 0002005, в повному обсязі не з`ясував зазначені заявником обставини кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 384 КК України, не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не провів необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, що свідчить про передчасність висновку про відсутність складу злочинів та ставить під сумнів законність постанови про закриття кримінального провадження.

Згідно із ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

В постанові про закриття кримінального провадження слідчим викладено узагальнюючий зміст заяви та пояснень ОСОБА_8 про погрозу фізичною розправою його колишньою дружиною ОСОБА_15 , зазначено пояснення ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , після чого вказано про застосування заходів особистої безпеки до ОСОБА_8 , про те, що за вказаний період часу зібрано достатньо відомостей щодо відсутності загрози життю чи здоров`я ОСОБА_8 , та що останній 15 лютого 2017 року повідомив про вбачає загрозу своєму життю чи здоров`ю. Виходячи з наведеного та ст. 129 КК України зроблено підсумок про те, що в ході досудового розслідування не виявлено фактів, які б вказували на наявність складу кримінального правопорушення. Далі по тексту постанови про закриття кримінального провадження вказано, що в ході проведення слідчих дій по кримінальному провадженню № 0002005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, допитана ОСОБА_15 , будучи попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів неодноразово, а саме під час допитів як свідка 17 квітня 2015 року та 17 червня 2015 року, а також при проведенні одночасного допиту кількох осіб 04 листопада 2015 року дала завідомо неправдиві показання, та зроблено основний висновок про те, що її показання щодо спільного її проживання з будь-якими іншими особами, в тому числі ОСОБА_16 є, згідно з нормами статей 32-33 Конституції України, її особистим життям, воно не має будь-якого відношення щодо підтвердження або спростування вчинення нею будь-яких інших кримінальних правопорушень, а також не може бути самостійним кримінальним правопорушенням. Щодо виконання ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2017 року, вказав, що під час досудового розслідування не зібрано достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, тобто, відсутні передумови для виконання зазначеного рішення суду.

В той час, слідчий не відобразив у постанові встановлених фактичних обставин за ч. 1 ст. 129 КК України, не навів будь-якої оцінки доказів, пославшись на зміст пояснень, не вказав що і які докази підтверджують, а що спростовують, не пояснив чому критично поставився до доводів заявника, не обґрунтував свій висновок в частині відсутності складу кримінальних правопорушень конкретними доказами, не вказав які саме фактичні дані підтверджують правильність висновку про необхідність закриття кримінального провадження, належним чином не обґрунтував підставу для закриття кримінального провадження, не зазначив в якому конкретно діянні відповідної особи відсутній склад кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 129 КК України, а також не зазначив переконливих мотивів неможливості виконання ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 липня 2017 року, якою зобов`язано прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_14 невідкладно забезпечити проведення окремої процесуальної дії вручення повідомлення про підозру винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК України.

Оскільки законодавцем встановлено різні підстави для закриття кримінального провадження, зокрема, встановлена відсутність події кримінального правопорушення, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, у разі закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, на що посилається слідчий у даному випадку, постанова обов`язково повинна містити зазначення події, яка мала місце, і пояснення того, чому результат діянь певної особи не мав характеру кримінального правопорушення, зокрема чи це відсутність відповідного елементу складу кримінального правопорушення чи непричетність особи до події.

За таких обставин, у слідчого судді відсутня можливість обґрунтовано зробити висновок щодо правильності закриття кримінального провадження у зв`язку в відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчим суддею не були належним чином перевірені доводи ОСОБА_8 , викладені у скарзі, такі обставини залишились без дослідження, в оскаржуваній ухвалі не наведено переконуючих мотивів неврахування доводів скарги, належним чином не спростовано їх.

На думку суду апеляційної інстанції, ані слідчий, ані слідчий суддя не з`ясували всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі, не дали системної оцінки всіх допустимих і належних доказів у сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення по справі.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що під час розслідування кримінального провадження органами досудового розслідування не виконані вимоги, щодо розумності строків судового розгляду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Частиною 2 ст. 28 КПК України встановлено, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Дотримання розумних строків кримінального провадження є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом

Так, в справі «Любов Єфіменко проти України» Європейський суд з прав людини» вказав на те, що розслідування має бути швидким і достатньо оперативним, незважаючи навіть на те, що в певній ситуації можуть існувати складнощі та перепони, які перешкоджають його прогресу, а в справі «Риженко проти України» суд вказав на те, що ефективність розслідування втілює в собі вимоги щодо оперативності та розумної швидкості. Навіть якщо існують перешкоди або труднощі, які перешкоджають прогресу розслідування у конкретній ситуації, оперативне реагування національних органів влади є надзвичайно важливим для підтримання громадської віри в їх відданість принципам верховенства права та їх здатність запобігати проявам сприяння незаконним діям або терпимості до них. Більше того, з перебігом часу перспектива проведення будь-якого ефективного розслідування зменшується.

Разом з тим, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проводиться з 2014 року та до теперішнього часу органи досудового розслідування не встановили з достатньою повнотою фактичні обставини подій.

Так, як вказані недоліки досудового розслідування залишилися поза увагою слідчого судді при розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження, то ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги не може вважатись законною, а тому підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, згідно з вимогами ч. 4 ст. 407 КПК України.

Постановляючи нову ухвалу, суд апеляційної інстанції вважає необхідним задовольнити скаргу ОСОБА_8 , скасувати постанову СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 22 січня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002005 від 23 липня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, у зв`язку в відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, та за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, у зв`язку в відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2018 року про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_8 задовольнити, постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 22 січня 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002005, скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3