УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №293/468/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

за участю : прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
його представника ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Яблунець Ємільчинського району, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено попередній особисте зобов?язання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь:
- ОСОБА_7 39 038, 72 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди;
-держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні 5 279 грн, 28 грн.
Постановлено стягнути з ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранськ Груп на користь ОСОБА_7 :
-матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля ЗАЗ-110207 в розмірі 47 846 грн.;
-страхове відшкодування в звязку зі смертю ОСОБА_11 49 608 грн.;
-відшкодування на поховання ОСОБА_11 5 075 грн.;
-матеріальну шкоду на лікування ОСОБА_11 13 988,38 грн.
-моральну шкоду в розмірі 16 536 грн.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Як визнав суд, 12.01.2016 близько 09 год. 07 хв. ОСОБА_10 , керуючи легковим автомобілем Ford-escort 1/6 I реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Черняхів-Малин-Термохівка. На 17 км+900 м вказаної автодороги, поблизу с. Нераж, Черняхівського району Житомирської області в напрямку м. Малин, водій ОСОБА_10 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, змінивши напрямок руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110207, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_7 , перевозячи пасажирів: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Внаслідок дорожньої транспортної пригоди пасажир автомобіля ЗАЗ-110207, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_11 , яка перебувала на передньому сидінні вказаного автомобіля, отримала травматичний масивний розрив печінки, що ускладнився масивною внутрішньою крововтратою та розвитком геморагічного шоку, від чого настала її смерть. Водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді ран в ділянці правої нижньої кінцівки, перелому зовнішнього відростка правої стегнової кістки, синців на обличчі, які в своїй сукупності відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров?я.
В даній дорожній обстановці ОСОБА_10 порушив вимоги п.п.2.3.б), 10.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час руху не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, що позбавило можливості постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухаючись по дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, змінивши напрямок руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався по своїй смузі руху.
Грубе порушення водієм ОСОБА_10 правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв?язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
На вирок суду подані апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_15 та захисник ОСОБА_9 вирок суду просять змінити, звільнити ОСОБА_15 від відбування призначеного покарання з випробуванням.Посилаються на те, що призначене судом ОСОБА_15 покарання, є надмірно суворим і таким, що не відповідає даним про особу обвинуваченого та обставинам, що пом?якшують покарання.Вказують на те, що ОСОБА_15 визнав вину, добровільно частково відшкодував заподіяну злочином шкоду, має на утримання малолітню дитину.
Потерпілий ОСОБА_7 вирок суду в частині призначення покарання просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 286 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.Вважає, що покарання, призначене судом ОСОБА_15 є несправедливим внаслідок м`якості.Посилається на те, що внаслідок ДТП він втратив дружину, тривалий час знаходився на лікуванні, зазнав значних моральних страждань, обвинувачений перед ним не вибачився.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги та залишити без задоволення апеляційну скаргу потерпілого і крім цього просили звільнити ОСОБА_15 від відбування призначеного покарання внаслідок акту амністії, потерпілого та його представника про задоволення апеляційної скарги потерпілого та про залишення без задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і захисника, прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Висновок суду про винність ОСОБА_15 у вчинені злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обгрунтованим.
Дії ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковані правильно.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував, що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання, думку потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, а тому призначив йому покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для скасування призначеного покарання з мотивів його м?якості та постановлення нового вироку про, що зазначає в апеляційній скарзі потерпілий, так і підстав для звільнення ОСОБА_15 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням про, що зазначено в апеляційних скаргах захисника і обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.
Між тим, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника та обвинуваченого про звільнення ОСОБА_15 від відбування призначеного покарання на підставі ст.1 п. в Закону України від 22.12.2016 року Про амністію у 2016 році, оскільки він вчинив злочин з необережності, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, має дочку ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої не позбавлений батьківських прав.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_9 потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 24.04. 2017 року щодо ОСОБА_10 без змін.
Звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного судом покарання на підставі ст.1 п. в Закону України від 22.12.2016 року Про амністію у 2016 році.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: