УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року Місто Одеса
З клопотання слідчого вбачається, що підставами для внесення відомостей до ЄРДР стало звернення ОСОБА_5 , про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом, підробивши документи, незаконно заволоділа 317/1000 частиною приміщенням його квартири АДРЕСА_1 .
Так, ОСОБА_5 являється сином ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про народження від 03.06.1993 № НОМЕР_1 , виданого повторно Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 07.08.2009.
Відповідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про, що ОСОБА_5 дізнався лише через 6 місяців після смерті батька, тому не змін своєчасно вступити в спадок.
Так, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.04.2017 встановлено, що власником 317/1000 квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 14.06.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .
Також в матеріалах кримінального провадження мається довіреність посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , однак, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 згідно наданого свідоцтва про смерть повторно, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а довіреність яка нібито була надана ОСОБА_9 згідно якої останній уповноважив гр. ОСОБА_10 , подарувати від його імені 317/1000 квартири АДРЕСА_2 , видана приватним нотаріусом ОСОБА_8 , 29.12.2014 року тобто через 20 днів після смерті ОСОБА_9 .
Також відомо, що ОСОБА_10 12.01.2015 року діючи на підставі довіреності, яка видана на підставі підроблених документів уклав договір-дарування, та подарував 317/1000 квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_11 , після чого 10.02.2015 року ОСОБА_11 уклав договірдарування згідно якого подарував 317/1000 квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_12 , після чого остання уклала договір-дарування 317/1000 квартири АДРЕСА_2 згідно якого подарувала вищевказаний об`єкт нерухомості ОСОБА_13 , яка в свою чергу 03.10.2017 року на підставі договору купівлі-продажу №1637, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , здійснила відчуження 317/1000 частки даної квартири ОСОБА_15 , який до цього на праві приватної власності( спільна/Часткова) володів 683/1000 даної квартири, а уклавши даний договір став власником 1000/1000 тобто всієї комунальної квартири АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що довіреність була видана через 20 днів після смерті ОСОБА_9 , тобто останній станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 вже помер та не міг видати вказану довіреність.
Так, згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що право власності на 317/1000 квартири за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_16 .
Враховуючи викладене, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на об`єкт нерухомості, яке на праві власності належить: ОСОБА_16 , а саме: об`єкт житлової нерухомості, а саме 317/1000 частки квартири АДРЕСА_1 з забороною будь-яке відчуження вказаного майна.
Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши думку слідчого, вивчивши надані до клопотання матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що необхідно накласти арешт на об`єкт нерухомості, яке на праві власності належить: ОСОБА_16 , а саме: об`єкт житлової нерухомості, а саме 317/1000 частки квартири АДРЕСА_1 з забороною будь-яке відчуження вказаного майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомості, яке на праві власності належить: ОСОБА_16 , а саме: об`єкт житлової нерухомості, а саме 317/1000 частки квартири АДРЕСА_1 з забороною будь-яке відчуження вказаного майна.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Портофранківського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 .
Копію ухвали про арешт майна направити слідчому та прокурору.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1