Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні № 0004390, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просив накласти арешт на об`єкти нерухомості: квартиру номер АДРЕСА_1 ; квартиру номер АДРЕСА_2 . Заборонити проведення будь-яких дій щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на об`єкти нерухомості: квартиру номер АДРЕСА_1 ; квартиру номер АДРЕСА_2 до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження за № 0004390 від 10.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 повідомила, що починаючи приблизно з 1999 року по 2015 рік постійно працювала та проживала в Італії. Так, наприкінці серпня чи на початку вересня 2013 року ОСОБА_5 зателефонували з ПАТ Укрсоцбанк з питанням коли вона планує внести платіж за кредитом. Оскільки потерпіла не отримувала ніякого кредиту в ПАТ Укрсоцбанк, то вона так і відповіла представнику банку.

В грудні 2013 року ОСОБА_5 на адресу за місцем мешкання ( АДРЕСА_3 ) надійшов лист з Державної виконавчої служби м. Києва, в якому було зазначено, що на її квартиру АДРЕСА_4 в цьому ж будинку накладено арешт на підставі напису нотаріуса. Отримавши цей лист ОСОБА_5 наступного дня звернулась до ДВС та отримала копії всіх документів, які містились в матеріалах виконавчого провадження.

Після цього, потерпіла негайно подала до Подільського районного суду позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В 2015 році, було винесено заочне рішення, яким суд задовільнив позов ОСОБА_5 .

Після цього представники ПАТ Укрсоцбанк подали позов до третейського суду, який знаходився по вул. Марини Раскової, 15. Третейське провадження було закрито за непідсудністю навесні 2015 року.

11 вересня 2017 року ОСОБА_5 отримала лист з ПАТ Укрсоцбанк в якому було заначено, що починаючи з 11 жовтня 2017 року на підставі ЗУ Про іпотеку її нерухоме майно може бути стягнуте в рахунок погашення боргу за кредитом, який потерпіла ніколи не отримувала. На сьогоднішній день, ПАТ Укрсоцбанк на підставі підроблених документів вимагає у потерпілої 673223.05 дол. США.

В ході допиту, ОСОБА_5 повторно зазначила, що жодних кредитів в ПАТ Укрсоцбанк не отримувала та нікого на це не уповноважувала, оскільки станом на дату підписання договорів з банком остання знаходилась за межами території України, що підтверджується нотаріально завіреною копією закордонного паспорту виданого на її ім`я.

Отже, наведене може свідчити про те, що невстановлені особи на підставі підроблених документів отримали в ПАТ Укрсоцбанк кредит, та на даний момент представники банку намагаються стягнути з ОСОБА_5 грошові кошти., або нерухоме майно, яке належить їй на праві власності.

Під час досудового розслідування встановлено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення тяжкого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи та застосуванням такого виду заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

Досудовим розслідуванням встановлено, що злочинні дії невстановлених осіб прямо спрямовані на незаконне заволодіння вищевказаних об`єктів нерухомого майна та права на його розпорядження та незастосування арешту майна призведе до його відчуження.

З огляду наведеного, вважає необхідним накласти арешт на вказані об`єкти нерухомого майна з метою недопущення порушення законних прав власника (потерпілого) та забезпечення збереження речового доказу до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення.

У судовому засіданні слідчий клопотання про арешт майна підтримав з викладених вище підстав, просив його задовольнити.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені у ході досудового розслідування, вважаю за необхідне розглядати клопотання на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України за відсутності власника майна.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження прийшов до висновку про його відмову в його задоволенні виходячи з наступних підстав.

У провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0004390, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказане майно слідчий зазначив, що така необхідність виникла з метою збереження речових доказів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Беручи до уваги зазначені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає за відсутністю достатніх доказів про наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0004390, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .