Справа №582/138/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/575/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

виправданого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 13 травня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим за ст. 286 ч. 1 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, за наступних обставин.

3 березня 2012 року, близько 3 год. 30 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «CHEVROLET Aveo 1.5»i, реєстраційний № НОМЕР_1 , рухався по автодорозі напрямком «Київ Суми Юнаківка».

Рухаючись у с. Коровинці, Недригайлівського p ну, Сумськоъ обл. в напрямку м. Ромни, не врахував дорожню обстановку під час снігопаду, не впорався з керуванням автомобіля, порушив вимоги п. п. 10.1; 11.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу руху та зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ 3302», реєстраційний № НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_9 , що рухався на зустріч.

У результаті дорожньо транспортної пригод, пасажир автомобіля марки «CHEVROLET Aveo 1.5i», реєстраційний № НОМЕР_1 , ОСОБА_10 батько обвинуваченого, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалюючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що надані стороною обвинувачення докази, з огляду на положення ст. 94 КПК України, не є належними та достатніми для беззаперечного доведення вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від прокурора у кримінальному провадженні в якій ставиться питання про скасування вироку суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовував тим, що суд, даючи оцінку протоколу огляду місця події, від 3 березня 2012 року, та протоколам відтворення обстановки та обставин місця події, від 28 березня 2012 року, не врахував, що дані протоколи складалися безпосередньо після дорожньо транспортної пригоди за участі її учасників та понятих, що відповідає вимогам КПК України. Протоколи відтворення обстановки та обставин місця події проведенні за участі ОСОБА_7 та ОСОБА_12 від яких не надходило зауважень чи доповнень під час проведення слідчої дії.

На думку прокурора, твердження суду про те, що протоколом слідчого експерименту, від 1 квітня 2016 року, спростовуються докази отримані під час протоколу огляду місця події, від 3 березня 2012 року, та протоколи відтворення обстановки та обставин, від 28 березня 2012 року, є необгрунтованим, оскільки вказаний слідчий експеримент проводився за інших погодних умов, в іншу пору року та доби і базується у більшості на показах ОСОБА_7 .

Також прокурор зазначає, що судом безпідставно не враховано висновок судово авто технічної експертизи № 2935, від 30 липня 2012 року, згідно якого в діях ОСОБА_7 вбачаються невідповідність вимогам п. п. 10.1, 11.2, 11.3 Правил дорожнього ружу України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо транспортною пригодою та, що ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього ружу України.

Прокурор вказує й на те, що суд, пославшись на показання потерпілого щодо не підтвердження версії органу досудового розслідування про винні дії ОСОБА_7 , не врахував ту обставину, що потерпілий і обвинувачений є батьком і сином, а тому потерпілий є зацікавленою особою щодо не притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 .

Наголошує прокурор й на тому, що у кримінальному провадженні було проведено ряд експертиз щодо відповідності дій водіїв автомобілів, учасників дорожньо транспортної пригоди, вимогам правил дорожнього руху та причинного зв`язку між їх діями та настанням дорожньо транспортної пригоди, які містять суттєві розбіжності між собою, проте суд поклавши в основу вироку висновок експерта № 213, від 5 серпня 2016 року, не здійснив належного обґрунтування достатності даного висновку експерта іншим експертним висновкам.

Зазначає прокурор й про те, що суд безпідставно не врахував покази свідка ОСОБА_9 надані під час судового розгляду про те, що ОСОБА_7 заснув за кермом, а висновок суду, що ОСОБА_7 не підтвердив показів ОСОБА_9 є сумнівним у зв`язку з тим, що обвинувачений не визнає свою вину.

Крім того, прокурор вказує, що суд, ухвалюючи виправдувальний вирок у резолютивній його частині зазначив, що виправдовує ОСОБА_7 з підстав недоведеності в його діянні складу кримінального правопорушення, у той час, як у мотивувальній частині вироку суд зазначив, що виправдовує ОСОБА_7 з підстав недоведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, не пославшись на норму кримінально процесуального закону, яка б передбачала таку підставу для виправдання особи і ухвалення виправдувального вироку.

Посилаючись на такі обставини та, внісши зміни в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, прокурор просив, у зв`язку з допущеним судом істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , про підтримку апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 та пояснення виправданого ОСОБА_7 про заперечення апеляційної скарги, повторно дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, колегією суддів за клопотанням прокурора у судовому засіданні суду апеляційної були повторно дослідженні докази у кримінальному провадженні які, на думку прокурора, свідчать про необхідність скасування виправдувального вироку суду та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

З протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди, від 3 березня 2012 року, та фототаблиці і схеми до нього, вбачається, що місце дорожньо транспортної пригоди розташоване в с. Коровинці, Недригайлівського р ну, Сумської обл. по вул. Леніна, в районі буд. 5.

Ділянка дороги, де була пригода, темна, неосвітлена, йде снігопад. Автомобіль марки «CHEVROLET Aveo 1.5i», реєстраційний № НОМЕР_1 , розташований на правій стороні руху передньою частиною в напрямку м. Ромни. Автомобіль марки «ГАЗ 3302» реєстраційний № НОМЕР_2 , у правому кюветі у перевернутому стані. Обидва автомобілі пошкоджені, сліди шин не зазначені, сліди бамперу чорного кольору на правій смузі руху, фрагменти матеріалу чорного кольору також на лівому узбіччі та на краю правого узбіччя, а також сліди волочіння на правому узбіччі і кюветі та ін. (т. 1 а. п. 49 65, 66).

Надаючи оцінку зазначеним процесуальним документам, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції встановлено, що дорожньо транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_7 та ОСОБА_9 сталася 3 березня 2012 року, близько 3 ї год. 30 хв., однак, згідно даних протоколу, слідчі дії проводились з 4 ї год. 40 хв. до 6 ї год. 30 хв. при нульовій температурі повітря в умовах снігопаду, як зазначено у протоколі сніг рихлий, мокрий, товщиною 3 см, що зокрема, підтверджується й фототаблицею до зазначеного протоколу.

Крім того, з схеми до протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди, від 3 березня 2012 року, вбачається, що на схемі відсутні підписи учасників дорожньо транспортної пригоди, що на думку колегії суддів підтверджує покази ОСОБА_7 та його захисника з приводу не ознайомлення учасників дорожньо транспортної пригоди з цим процесуальним документом під час його складання.

За таких обстави, колегія суддів погоджується з висновком суду, що вищевказані докази не є достатніми для доведення вини ОСОБА_7 , оскільки в зазначених доказах, від 3 березня 2012 року, в силу погодних умов та тривалого часу між настанням дорожньо транспортної пригоди та фіксуванням її технічних даних, не зафіксовані всі дані, які могли підтверджувати або спростовувати вину ОСОБА_7 , зокрема дані за якими можливо б було встановити місце зіткнення автомобілів, оскільки не відображено місце розташування уламків автомобілів, осип з автомобілів та наявність чи відсутність слідів гальмування на чому в судовому засіданні апеляційного суду зосереджує увагу прокурор.

Також колегією суддів були досліджені й протоколи відтворення обстановки та обставин події та схеми до них, від 28 березня 2012 року (т. 1 а. п. 67 74), від 3 липня 2012 року (том 1 а. п. 92 99) та від 1 квітня 2016 року (т. 2 а. п. 43 49).

Колегія суддів враховує, що слідчий експеримент, від 1 квітня 2016 року, проводився на підставі ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 16 березня 2016 року, за клопотаннями, як сторони захисту, так і сторони обвинувачення (т. 1 а. п. 32 33, 35), з метою усунення розбіжностей між двома попередніми слідчими експериментами щодо відтворення обстановки та обставин події.

Також, колегією суддів встановлено, що як підчас проведення слідчого експерименту, від 28 березня 2012 року, так і підчас проведення слідчого експерименту, від 3 липня 2012 року, для орієнтування на місці дорожньо транспортної пригоди, на проїзній частині автодороги крейдою було нанесено кінцеве положення автомобіля марки «CHEVROLET Aveo 1.5i», реєстраційний № НОМЕР_1 , та місця знаходження уламків бамперу, які були взяті за орієнтир при огляді місця події (т. 1 а. п. 68, 72, 93, 97).

У той час, як підчас проведення слідчого експерименту, від 1 квітня 2016 року, для кращого орієнтування на місці дорожньо транспортної пригоди, від 3 березня 2012 року, на місці пригоди було нанесено лінію орієнтиру, яка використовувалась під час огляду місця події дорожньо транспортної пригоди, кінцеве положення обох транспортних засобів, слідові картину та розташування уламків згідно протоколу огляду місця події, від 3 березня 2012 року (т. 2 а. п. 44).

Вказані обставини фіксації технічних даних дорожньо транспортної пригоди, на думку колегії суддів, давали суду підстави покласти в основу вироку саме протокол відтворення обстановки та обставин події та схеми до нього, від 1 квітня 2016 року, оскільки він проведений з максимальною прив`язкою до місцевості.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що протокол слідчого експерименту, від 1 квітня 2016 року, ґрунтується лише на показах ОСОБА_7 не свідчать про порушення судом першої інстанції вимог кримінально процесуального закону, оскільки колегією суддів встановлено, що під час проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_9 , який є іншим учасником дорожньо транспортної пригоди, відмовився надавати пояснення, пославшись на пояснення які він надавав під час проведення слідчого експерименту, від 3 липня 2012 року (том 2 а. п. 46 49).

Не може колегія суддів погодитись й з зауваженнями прокурора відносно розбіжності в поясненнях ОСОБА_7 наданих ним під час проведення зазначених слідчих експериментів щодо швидкості руху його автомобіля до настання дорожньо транспортної пригоди та відстані від його автомобіля до узбіччя, оскільки вказані дані ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті ОСОБА_7 і щодо даних швидкості. Як було встановлено, у двох із трьох випадків пояснення ОСОБА_7 співпадають та мають невелику розбіжність, а дані щодо відстані зазначені прокурором в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ґрунтуються на математичному розрахунку прокурора з урахуванням ширини автомобіля.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що розбіжності щодо швидкості та відстаней під час проведення зазначених слідчих дій спостерігаються не лише в поясненнях ОСОБА_7 , а й в поясненнях ОСОБА_9 , який є іншим учасником дорожньо транспортної пригоди, що на думку колегії суддів пояснюється не умислом вказаних осіб спотворити дані пригоди, а суб`єктивним сприйняттям зазначених осіб та тривалим проміжком часу між настанням дорожньо транспортної пригоди та проведеними слідчими діями.

Також колегією суддів в ході апеляційного розгляду були досліджені висновки експертиз проведених за час кримінального провадження.

Так, з висновку автотехнічної експертизи № 59, від 18 травня 2012 року, вбачається, що вихідні дані прийняті експертом з постанови про призначення експертизи, від 18 квітня 2012 року. По зазначеним водіями транспортних засобів технічно неспроможним вихідними даними, які не мали місця в даній ситуації, експерт не вправі здійснювати оцінку дій даних водіїв, оскільки це призводить до помилкових висновків. Показання водіїв є технічно неспроможними (т. 1 а. п. 79 81).

З висновку автотехнічної експертизи № 53, від 18 травня 2012 року, та фототаблиці до нього, вбачається, що у зв`язку з відсутністю інформаційних ознак слідової картини, зафіксованої при огляді місця пригоди, визначити місце зіткнення двох автомобілів відносно смуг руху не уявляється можливим (т.1 а. с. 101 108).

Досліджуючи висновок судово автотехнічної експертизи № 2935, від 30 липня 2012 року, та схеми № 1 до нього (т. 1 а. п. 83 90), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу неналежності цього доказу для доведеності вини ОСОБА_7 , оскільки з цього висновку вбачається, що вихідними даними для проведення експертизи були взяті обставини дорожньо транспортної пригоди, виходячи з протоколу огляду місця події, від 3 березня 2012 року та схеми до нього, а також матеріалів відтворення обстановки та обставин події, від 3 липня 2012 року, під час проведення якого, як було встановлено колегією суддів, не в повній мірі була врахована прив`язка до місцевості відносно розташування автомобілів та їх уламків після настання дорожньо транспортної пригоди.

Крім того, проводячи зазначену експертизу, експерт виходив із слідової картини автомобілів, у той час, як було встановлено, що у вищевказаному протоколі огляду місця події, від 3 березня 2012 року, крім слідів волочіння в кюветі, ніяких інших слідів транспортних засобів не зазначено, що також підтверджується й вищевказаним висновоком автотехнічної експертизи № 53, від 18 травня 2012 року.

З висновків експертів автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи № 5965/5966/14 52, від 30 грудня 2014 року (т. 1 а. п. 109 127) та комплексної автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи № 9 67, від 17 лютого 2014 року (т. 1 а. п. 132 157), вбачається, що вихідними даними для проведення зазначених експертиз були взяті дані зафіксовані в протоколі огляду місця події, від 3 березня 2012 року та схеми до нього, і в протоколах відтворення обстановки та обставин події та схеми до них, від 28 березня 2012 року (т. 1 а. п. 67 -74) та, від 3 липня 2012 року, (т. 1 а. п. 92 99), у той же час вони мають протилежні висновки щодо можливої вини водія ОСОБА_7 .

За таких обставин колегія суддів погоджується з тим, що суд ухвалюючи вирок, виходив з висновку експерта № 213, від 5 серпня 2016 року, та фототаблиці до нього (т. 2 а. п. 78 105), який був проведений з урахуванням всіх вищевикладених експертних висновків, протоколу огляду місця події, від 3 березня 2017 року, та схеми до нього, а також вище перелічених протоколів відтворення обстановки та обставин події та схем до них, зокрема, і протоколу про проведення слідчого експерименту, від 1 квітня 2016 року, який був здійснений з максимальною прив`язкою до місцевості та урахуванням більш детальних технічних даних дорожньо транспортної пригоди.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності стороною обвинувачення вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, оскільки суд вірно тлумачив на користь обвинуваченого ОСОБА_7 усі сумніви щодо доведеності його вини, зокрема розбіжності та суперечності в вищевикладених висновках експертиз.

Також колегія суддів не може погодись і з вимогами прокурора щодо необхідності скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, зокрема з мотивів необхідності допиту в судовому засіданні експертів, які проводили вищевказані експертизи, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що прокурором, який приймав участь у судовому провадженні суду першої інстанції, клопотань про допит експертів не вносилось, а виходячи з принципу змагальності та свободи сторін у поданні суду доказів, вказана обставина не є підставою для скасування вироку суду.

Не заслуговують на увагу й апеляційні вимоги з приводу неврахування судом родинних стосунків обвинуваченого та потерпілого, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що про їх родинні стосунки суду першої інстанції було відомо і у суду не було даних, які б піддавали сумніву надані під присягою показання потерпілого у судовому засіданні.

Також не впливають на висновки суду й посилання прокурора в апеляційній скарзі на покази свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 заснув за кермом, оскільки такі показання свідка, який є іншим учасником дорожньо транспортної пригоди, не знайшли свого підтвердження під час дослідження інших матеріалів провадження, а крім того до вказаних пояснень необхідно відноситись критично.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши докази обвинувачення, піддавши їх аналізу, зокрема й ті на які прокурор посилається в апеляційній скарзі, погоджується з висновком суду, що надані прокурором докази, з огляду на положення ст. 94 КПК України, не є належними та достатніми для беззаперечного доведення вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Крім того, колегія суддів погоджується й з висновком суду першої інстанції в частині необхідності виправдання ОСОБА_7 з підстав недоведеності вини ОСОБА_7 у настанні дорожньо транспортної пригоди, яка стала наслідком заподіяння потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочину не доведена, то в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Апеляційні вимоги прокурора щодо відсутності правової підстави для ухвалення виправдувального вироку за недоведеністю вини не спростовують вказаних висновків суду, оскільки з тексту вироку вбачається, що суд ухвалив виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 на підставі ст. 373 ч. 1 п. 3 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів враховує, що склад злочину це сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, що відтворюють певне суспільно небезпечне діяння, яке визнається злочином, а вина, в свою чергу є ознакою суб`єктивної сторони кримінального правопорушення злочину.

Крім того, виходячи з засад, закріплених в ст. 6 п. 2 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, недоведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є прямою підставою для виправдання особи та ухвалення виправдувального вироку.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 , а відповідно, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 13 травня 2017 року, яким ОСОБА_7 , визнано невинуватим за ст. 286 ч. 1 КК України, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, без задоволення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4