Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/782/17 Головуючий у суді І-ої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Доповідач у суді ІІ-ої інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, матеріали клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання за апеляційною скаргою останнього на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2017 року, якою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого; раніше судимого:
30.04.2010 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;
17.06.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.309, ч.1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років 1 дня позбавлення волі.
29.10.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі,
відмовлено в задоволені клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до районного суду з заявою про умовно - дострокове звільнення його від відбування покарання, мотивуючи це тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2017 року відмовлено в задоволені вказаного клопотання.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що за час відбування покарання неодноразово (4 рази) порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалися у порушенні розкладу дня, зберіганні заборонених речей, намаганні відкрити локальну дільницю, порушенні локалізації, за що засуджений отримував догани; участі у суспільному житті установи виконання покарань не приймає, безвідповідально ставиться до робіт з благоустрою установи. Така поведінка засудженого в більший проміжок строку відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.
Окрім цього, клопотання засудженого ОСОБА_7 та матеріали особової справи останнього не містять відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що у нього наявні 3 заохочення, а не 1.
Також він з травня 2015 року по липень 2016 року працював в ремонтно-будівельній ділянці.
Разом з тим він просить взяти до уваги те, що упродовж останнього року він не порушував порядок відбування покарання. За час відбування покарання допустив 4 порушення встановленого порядку, однак стягнення погашені у встановленому порядку.
Також він навчався у виправному центрі та отримав спеціальність маляр.
Він щиро кається у вчинених злочинах та неодноразово просив пробачення у потерпілих.
Має намір офіційно працевлаштовуватись, допомагати своїм батька, створити сім`ю.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення. Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2014 року за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
За час відбування покарання ОСОБА_7 допустив чотири порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Наявність порушень правил режиму відбування покарання свідчить про його поведінку за час відбування покарання.
Крім того, на засіданні адміністративної комісії Кіровоградської ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_7 також було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 36 від 27.10.2016 року, а.о.с. 60-61, Т.1 ч.2).
Також колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 є раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів.
Разом з тим, навіть наявність 3 заохочень не може бути підставою для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Більш того, згідно характеристики, наданої адміністрацією установи де він відбуває покарання, ОСОБА_7 на даний час уникає виконання робіт із благоустрою установи, перекладає їх виконання на інших засуджених, що не засвідчує успішності процесу виправлення засудженого.
Посилання на те, що він з 2015 року по 2016 рік займався працею, колегією суддів не може бути враховано оскільки у відповідності до вимог 81 КК України, враховуєтьсяставлення до праці засудженого за весь час відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання в місцях позбавлення волі своєю поведінкою і ставленням до праці - не довів свого виправлення.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2017 року, якою відмовлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в задоволені клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4