Справа № 464/2243/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/704/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солонки, Пустомитівського району, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання за ч.2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч.2 ст. 185 КК України - 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 10 грудня 2012 року строком один місяць позбавлення волі та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання вирішено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 10 грудня 2016 року, близько 03 год., перебуваючи біля будинку № 99 на вул. Стрийській у м. Львові, повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, за допомогою викрутки, зламав замок водійських дверей, проник в салон автомобіля марки ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , та в подальшому зламавши кришку механізму запалення, вирвав дроти запалення та з`єднав їх, таким чином запустивши двигун автомобіля, незаконно заволодів транспортним засобом та поїхав на ньому в напрямку с. Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, де і покинув автомобіль.

Крім того, ОСОБА_6 10.02.2017 року, близько 04 год., перебуваючи біля будинку № 24 на вул. Гашека у м. Львові, повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, за допомогою ножика, зламав замок водійських дверей, проник в салон автомобіля марки ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_10 , в подальшому зламавши кришку механізму запалення, вирвав дроти запалення та з`єднав їх, таким чином, запустивши двигун автомобіля, незаконно заволодів транспортним засобом та поїхав на ньому в напрямку вул. Скорини у м. Львові, де і покинув автомобіль.

Крім того, ОСОБА_6 10.02.2017 року, близько 03.40 год., повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на вул. Гашека, 24 у м. Львові, шляхом вільного доступу, таємно викрав з салону автомобіля ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_3 , автомагнітолу «Pioneer», вартістю 1000 грн., що належить потерпілому ОСОБА_11 , після чого зняв клеми акумулятора «Іскра», вартістю 800 грн., що належить потерпілому ОСОБА_11 , який знаходився під капотом автомобіля ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_3 , після чого викрав вказаний акумулятор та поставив його у автомобіль ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований неподалік.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити його. Просить призначити йому покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі з застосуванням ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Щодо невідбутої частини покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 10 грудня 2012 року застосувати вимоги ч.4 ст. 71 КК України щодо поглинання одного покарання іншим і остаточно призначити покарання з урахуванням невідбутої частини покарання 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

З урахуванням особи обвинуваченого, відповідно до ст. 75 КК України просить звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з встановленням іспитового терміну три роки.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи і є обгрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо покарання, з яким сторона захисту не погоджуються, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів (згідно з ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості, злочин, передбачений ч.2 ст. 289 КК України, є тяжким злочином); обране з врахуванням обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття у вчиненому злочині; особи обвинуваченого, який раніше судимий, є інвалідом ІІ групи, не працює та призначене в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинені злочини. Суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі та своє рішення мотивував у вироку.

Покликання сторони захисту на неврахування судом обставин, що характеризують особу обвинуваченого, як на підставу зміни вироку, колегія суддів до уваги не бере.

Призначивши ОСОБА_6 покарання один рік позбавлення волі, що не є максимальним для даного виду покарання, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а також покарання п`ять років позбавлення волі, що є мінімальним покаранням, передбаченим ч.2 ст. 289 КК України, що відповідає вимогам санкції ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України, суд першої інстанції тим самим врахував усі обставини справи, наслідки злочинів, особу обвинуваченого, про що зазначив у вироку.

У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим суд першої інстанції остаточно визначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з чим колегія суддів погоджується.

Крім того, як вбачається з вироку, на підставі ст. 71 КК України суд першої інстанції частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 10 грудня 2012 року строком один місяць та остаточно призначив ОСОБА_6 покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі без конфіскації майна, яке за своїм розміром не перевищує максимальний розмір покарання, передбачений ч.2 ст. 289 КК, а відтак, з врахуванням тяжкості вчиненого правопорушення, обставин справи та даних про особу обвинуваченого не можна стверджувати про те, що призначене йому покарання є явно несправедливим унаслідок суворості.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через тяжкість покарання, немає. Доводи апеляційної скарги безпідставні.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 як на підставу застосування ст. 75 КК України, зважаючи на обставини злочину, особу обвинуваченого та на призначене покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром, колегія суддів до уваги не бере.

За змістом ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України може мати місце лише за наявності передбачених законом передумов і є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів з урахуванням в сукупності усіх обставин справи та особи обвинуваченого підстав для пом`якшення покарання, застосування ст. 75 КК України чи обрання покарання не пов`язаного з позбавлення волі ОСОБА_6 не вбачає.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необгрунтованою і приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у вигляді п`яти років одного місяця позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст. ст. 370-376 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни немає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для обвинуваченого в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_12
ОСОБА_13