АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1428/14 ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника апелянта
ТОВ «Сантагро» - ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2014 року задоволено клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління 15 прокуратури Харківської області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Сантагро», а саме: на врожай сільськогосподарських культур, який засіяний і підлягає зберіганню в 214 році та знаходиться в полях на землях, що знаходяться у власності та/або користуванні ТОВ «Сантагро» кукурудза в обсязі 4 320 тон на полях площею 540 га, сою в обсязі 1 242 тони на полях площею 540 га та соняшник в обсязі 2 430 тони на полях площею 900 га, що розташовані на теріторії Іванівської сільської ради (с. Іванівка) Вовчанського району Харківської області.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Сантагро», який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши надані матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає з наступних підстав :
У розумінні положень ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя чи суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Зокрема, згідно п.3 ч.2 ст.167 КПК України, якщо зазначене майно є предметом кримінального правопорушення.
Приймаючи рішення про накладення арешту на спірне майно, суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на відомості, які містяться у матеріалах кримінального провадження, зазанчений врожай сільськогосподарських культур, що належить ТОВ «Сантагро» та знаходиться в полях на землях, що знаходиться у власності ТОВ «Сантагро», яке, відповідно до ст.167 КПК України, є предметом кримінального правопорушення. Такий висновок слідчого судді випливає із поданого органами досудового розслідування клопотання та доданих до нього матеріалів.
На початку 2013 року у ОСОБА_10 , який є службовою особою групи компаній «Агрейн», виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння майном українських компаній агрохолдингу, шляхом зміни структури управління всіма українськими компаніями агрохолдингу.
Зокрема, в березні 2013 року посадові особи, щодо яких проводиться розслідування, за розпорядженням ОСОБА_10 та інших, підписали протоколи загальних зборів учасників українських компаній агрохолдингу. Згідно даних документів на таких зборах було прийнято рішення про створення в кожній з українських компаній Наглядової ради та про внесення відповідних змін до статутів українських компаній. Відповідно до ст. 11 Статутів українських компаній новостворені Наглядові ради були уповноважені приймати рішення про розпорядження майном цих українських компаній та укладення кредитних договорів, договорів забезпечення, що раніше відносилось до компетенції лише загальних зборів учасників українських компаній.
Водночас, законодавством України не передбачено створення та існування в товариствах з обмеженою відповідальністю такого органу управління, як Наглядова рада. Внаслідок прийнятих рішень повноваження щодо розпорядження майном українських компаній перейшло від вищого органу управління, яким є загальні збори учасників, до штучно створеного органу, існування якого не передбачено законодавством.
Зазначена вище зміна структури управління українськими компаніями агрохолдингу призвела до концентрації повноважень з управління вказаними компаніями в руках ОСОБА_10 та інших. Тобто, фактично всі права користування, володіння, розпорядження всім майном українських підприємств агрохолдингу зосередились у осіб, які не є юридичними власниками аграрного холдингу або їх уповноваженими представниками, що фактично надало ОСОБА_10 та іншим право безконтрольного розпорядження всім майном агрохолдингу, в тому числі: рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, транспортом, сільськогосподарською технікою, виробленою сільськогосподарською продукцією, грошовими коштами та інше.
З огляду на викладене, є правомірно обгрунтованою позиція слідчого та слідчого судді про те, що все майно українських компаній аграрного холдингу, яке обліковується на їх балансі (зокрема, але не виключно: рухоме та нерухоме майно, цінні папери, транспортні засоби, сільськогосподарська техніка, вироблена сільськогосподарською продукція, грошові кошти та інше), є предметом кримінального правопорушення.
Отже, вироблена українськими компаніями сільськогосподарська продукція також є предметом кримінального правопорушення, оскільки є не тільки майном цих підприємств, але й найліквіднішим видом майна, на яке спрямовані незаконні дії ОСОБА_10 та інших осіб, оскільки дозволяє за короткий проміжок часу його обернути на користь третіх осіб або незаконно відчужити, привласнивши отримані прибутки.
Наслідком вищезазначеної зміни структури управління українськими компаніями холдингу стало те, що протягом 2013-2014 років передача у власність сільгосппродукції, вирощеної українськими компаніями аграрного холдингу, відбувалась на користь іншої компанії, акціонером та головою правління якої є ОСОБА_10 . Крім того, внаслідок отриманих вказаною групою осіб повноважень основні фонди українських компаній агрохолдингу було передано в забезпечення кредитів отриманих у ПАТ АБ «Південний» та ПАТ «Альфа-Банк» на загальну суму 73 000 000 доларів США. Так, у квітні та вересні 2013 року між ТОВ «Агрейн Трейдинг» та ПАТ АБ «Південний» було оформлено кредитні договори на оформлення вищевказаного кредиту. Зобов`язання ТОВ «Агрейн Трейдинг» за вказаними кредитними договорами забезпечені практично всім майном компаній агрохолдингу.
Рішення щодо отримання кредитів та надання забезпечень за ними приймались новоствореними Наглядовими радами українських підприємств агрохолдингу, тобто особами, які не є власниками або уповноваженими представниками власників холдингу.
Загальна сума збитків складає 1 110 715 547,00 грн.
Також, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що існує реальна загроза вчинення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та/або підконтрольними ним особами дій, кінцевою метою яких є подальше привласнення майна підприємств аграрного холдингу, в тому числі майна апелянта, всупереч волі власників. При цьому саме одним із найшвидших та найприбутковіших способів незаконного відчуження майна є відчуження сільськогосподарської продукції, що вироблена українськими компаніями агрохолдингу.
Як було зазначено, одним з підприємств, що входять до структури аграрного холдингу є ТОВ «Сантагро», учасником якого є компанія Agrein Overseas Limited та Agrein Investmens Limited , що володіють 99% та 1% корпоративних прав ТОВ «Сантагро».
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, на підставі протоколу Загальних зборів ТОВ «Сантагро, у березні 2013 року у ТОВ «Сантагро» було створено Наглядову раду, до повноважень якої всупереч законодавству України та поза волею іноземних засновників було віднесено виключні повноваження загальних зборів, серед іншого - у частині розпорядження всім майном підприємства.
Таким чином, з квітня 2013 року всі права щодо розпорядження майном ТОВ «Сантагро» перейшли до осіб, що не є юридично власниками аграрного холдингу, або їх уповноваженими представниками, а є лише організаторами та виконавцями злочинних дій (за версією органу досудового розслідування) щодо заволодіння всім майном підприємств, що входять до складу аграрного холдингу.
З огляду на це, все майно ТОВ «Сантагро», у тому числі, але не виключно: нерухоме майно, грошові кошти, транспортні засоби, сільськогосподарська техніка, готова продукція (врожай в полях та зерно, що зберігається на зернових складах), права розпорядження яким фактично отримали ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , та інші підконтрольні ОСОБА_10 особи, є предметом кримінального правопорушення. При цьому, враховуючи те, що основним предметом діяльності ТОВ «Сантагро» є вирощування сільськогосподарської продукції, саме майно апелянта у вигляді зерна на зернових складах є найліквіднішим товаром та найбільш легко може бути відчужене з метою подальшого привласнення цього майна або грошових коштів від його продажу ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 та ін. Крім того, виходячи із фактичних обставин кримінального правопорушення, саме на заволодіння зазначеним майном апелянта наразі направлений злочинний умисел перелічених осіб.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, яке належить ТОВ «САнтагро». Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування. Підстав для сумнівів у співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження не вбачається.
Доводи директора ТОВ «Сантагро» ОСОБА_8 про те, що майно, на яке накладений арешт не є майном підозрюваного у кримінальному провадженні і апелянт не нестиме цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями винних осіб, не можуть бути підставами для скасування арешту, накладеного на майно апелянта, відповідно до ухвали слідчого судді, оскільки арешт на майно, яке перебуває у власності апелянта накладено з інших правових підстав. При цьому, слід зазначити, що закон не пов`язує можливість накладення арешту на предмет злочину виключно із наявністю у особи конкретного процесуального статусу.
Серед інших обставин апелянт також зазначає, що ТОВ позбавлено можливості розпоряджатися вирощеною продукцією, вказує на необхідність врахування співмірності розміру можливої шкоди з кількістю арештованого майна, однак в підтвердження вказаних обставин, починаючи з 14 листопада 2014 року ніяких доказів суду першої та апеляційної інстанцій не надав.
Те ж саме стосується посилань апелянта на заподіяння підприємству непоправної шкоди у вигляді неможливості сплати податків, зборів та заробітної плати.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.2,4 ст.173 КПК України. Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність необхідності арешту майна, зазначеного в клопотанні слідчого. Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, зміст якої відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України, з чим погоджується і апеляційний суд.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2014 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий -
Судді -