Справа № 164/2256/17
п/с 1-в/164/243/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2017 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 15 травня 2014 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, про застосування Закону України „Про амністію у 2016 році, -

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про застосування щодо нього Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що, на його думку, він підпадає під дію Закону України „Про амністію у 2016 році, а тому просив застосувати щодо нього вказаний Закон.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заявлені в поданому до суду клопотанні вимоги підтримав у повному обсязі, просив застосувати щодо нього Закон України „Про амністію у 2016 році.

Представник адміністрації державної установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання засудженого не підтримав, просив в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації установи, який клопотання засудженого не підтримав, висновок прокурора, який з клопотанням засудженого не погодився, оскільки вважає, що положення Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року не поширюються на даного засудженого, проаналізувавши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України „Про амністію у 2016 році не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 85 КК України на підставі закону України про амністію або акта помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 1.10.1996 року амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно п. „в ст. 4 Закону України „Про застосування амністії в Україні амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до п. „а, „б, „в ст. 9 Закону України „Про амністію у 2016 році амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України ,,Про застосування амністії в Україні, а також до осіб які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин; які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин; які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

В судовому засіданні з пояснень учасників судового провадження, матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_5 вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2014 року засуджений за ч. 2 ст. 186 КК, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2010 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 190 КК, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2013 року покарання у виді позбавлення волі було замінено на обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць 22 дні. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2013 року ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на строк 1 рік 5 місяців. Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2010 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 186 КК, ч.2 ст. 186 КК, ст. 70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України - із звільненням від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки.

Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинив умисний злочин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього амністії слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 369-372, 395, 532, 537, 539 КПК України, ст.ст. 74, 85, 86 КК України, ст.ст. 1-8 Закону України „Про застосування амністії в Україні від 1.10.1996 року, ст.ст. 7, 9-11, 13, 15, 18 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016 року, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України „Про амністію у 2016 році відмовити.

Копію ухвали направити у державну установу „Маневицька виправна колонія № 42 та засудженому для відому.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1