"11" січня 2018 р. Справа № 363/4798/17
У Х В А Л А
Іменем України
11.01.2018р. Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгорода клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001069 від 29.10.2017р. відносно:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Теперівка, Деражнянського району Хмельницької області, громадянки України, українки, яка має середньо-спеціальну освіту, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.259, ч. 2 ст.259 КК України,

ВСТАНОВИВ:
07.12.2017 року до Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001069 від 29.10.2017р. за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259, ч.2 ст.259 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що 28.10.2017 року, приблизно о 21 годині 23 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Києві, поблизу станції метро «Контрактова площа», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зателефонувала з номеру таксофона ( НОМЕР_1 ) на лінію екстреного виклику «102» та повідомила працівникам поліції про загрозу вибуху приблизно о 02 годині 00 хвилин 29.10.2017 року, через можливість закладення вибухового пристрою на дамбі Київського водосховища на 6-му метрі зі сходу, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Крім того, 29.10.2017 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Києві, поблизу станції метро «Контрактова площа», діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зателефонувала з номеру таксофона ( НОМЕР_1 ) на лінію екстреного виклику «102» та повідомила працівникам поліції про загрозу вибуху о 02 годині 00 хвилин 30.10.2017 року, через можливість закладення вибухового пристрою на дамбі Київського водосховища на 6-му метрі зі сходу, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.
Також, 04.11.2017 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік Львівської площі у м. Києві, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зателефонувала з номеру таксофона ( НОМЕР_2 ) на лінію екстреного виклику «102» та повідомила працівникам поліції про загрозу вибуху о 03 годині 00 хвилин 05.11.2017 року, через можливість закладення вибухового пристрою на дамбі Київського водосховища на 6-му метрі зі сходу, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.
Також встановлено, що 11.11.2017 року, приблизно о 21 годині 38 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Києві, поблизу станції метро «Контрактова площа», діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зателефонувала з номеру таксофона ( НОМЕР_1 ) на лінію екстреного виклику «102» та повідомила працівникам поліції про загрозу вибуху о 03 годині 00 хвилин 12.11.2017 року, а також загрозу вибуху о 02 годині 00 хвилин 13.11.2017 року, через можливість закладення вибухового пристрою на дамбі Київського водосховища на 6-му метрі зі сходу, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.
Таким чином, ОСОБА_6 надала завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що є кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч. 1 ст.259 КК України, а також вчинила повторно завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що є кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч. 2 ст.259 КК України.

В ході досудового слідства була проведена судово-психіатрична експертиза, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 613 від 22.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_6 страждала під час скоєння інкримінованих їй дій і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію. За своїм психічним станом ОСОБА_6 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може. В період інкримінованих їй дій ОСОБА_6 у стані фізіологічного афекту та іншому емоційному стані, який би міг здійснити суттєвий вплив на її свідомість та діяльність, не перебувала. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує примусових заходів медичного характеру госпіталізації
За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру, передбачених ч.3 ст.94 КК України , а саме госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Протипоказань для такого лікування у неї не виявлено.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши всі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру з наступних підстав.

Вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння за ознаками ч.1 ст.259, ч.2 ст.259 КК України підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме.

Даними з повідомлень про замінювання від 28.10.2017р., 29.10.2017р., 04.11.2017р., 11.11.2017р., а саме того, що готується підрив дамби Київського моря, а саме планується закласти вибуховий пристрій приблизно на шостому метрі зі сходу.

Даними з актів перевірки об`єктів на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 28.10.2017р., 29.10.2017р., 04.11.2017р., 11.11.2017р., під час яких здійснено зовнішній огляд споруд Київської ГЕС та прилеглої території, під час якого вибухових пристроїв та речовин не виявлено.

Даними з протоколу огляду місця події від 11.11.2017 року, об`єктом огляду була територія ГЕС, що знаходиться з обох сторін від відбійника ГЕС навпроти КПП ГЕС, під час якого вибухових речовин та пристроїв не виявлено.

Даними з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.11.2017 року , під час якого свідок ОСОБА_7 , впізнав особу жіночої статті, яка телефонувала близько о 21.40 год. 11.11.2017р. з таксофону, неподалік станції метро «Контрактова площа».

Даними з протоколу огляду (прослуховування) речового доказу від 01.12.2017 року, а саме ком пакт диску на якому в електронно-цифровому вигляді містяться аудіо-записи телефонних розмов між ОСОБА_6 та оператором лінії екстреного виклику «102».

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 та ч.2 ст.259 КК України завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, а також вчинення цих дій повторно.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно із ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно із ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 613 від 22.11.2017р. вбачається, що ОСОБА_6 страждала під час скоєння інкримінованих їй дій і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію. За своїм психічним станом ОСОБА_6 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. В період інкримінованих їй дій ОСОБА_6 у стані фізіологічного афекту та іншому емоційному стані, який би міг здійснити суттєвий вплив на її свідомість та діяльність, не перебувала.
Зазначений висновок з точки зору його наукової обґрунтованості, переконливості й вмотивованості, згідно зі статтями 84, 94, 101 КПК України, є доказом у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час скоєння суспільно-небезпечного діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно ч.1, ч.2 ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно-небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні та наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечні діяння мали місце, вина ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду і кваліфікація її дій є правильною за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, а також ці ж дії вчиненні повторно.

В той же час, зважаючи на те, що ОСОБА_6 скоїла суспільно небезпечне діяння, перебуваючи у стані неосудності й на даний час вона також не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними, ОСОБА_6 , з підстав визначеними положеннями ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання під час скоєння суспільно небезпечного діяння, потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Вирішуючи питання щодо виду примусових заходів медичного характеру, суд враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченою діяння, її психічний стан на момент розгляду справи судом і небезпечність хворої для оточуючих, що випливає із захворювання, вважає, що до ОСОБА_6 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Суд приходить до висновку про те, що заявлене клопотання не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому є всі передбачені законом підстави для застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки в період вчинення суспільно небезпечних діянь вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання і на даний час не видужала.

Речові докази по справі у відповідності до ст. 100 КПК України,а саме: компакт диск DVD-R марки «Arena», який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, слід залишити на зберігання у матеріалах даної справи.

Керуючись ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.19, 93, 94 КК України, ст.ст.292, 503, 506, 508, 512, 513 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001069 відносно ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.259, ч.2 ст.259 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_6 до психіатричного закладу залишити до набрання ухвали законної сили.

Речові докази: компакт диск DVD-R марки «Arena», який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити на зберігання у матеріалах даної справи.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1