Справа №592/9306/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - Князєв
Номер провадження 11-кп/788/461/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальні провадження, внесені до ЄРДР № 0003810 від 28 червня 2015 року, № 0004835 від 28 серпня 2015 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Суми, раніше судимого:

1) 09.04.2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 грн.,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання: за ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 675 грн. 18 коп. витрат на залучення експертів.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, 27 червня 2015 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , з метою пошуку металобрухту, через необладнаний дверима прохід проник у двір домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 76 грн. 38 коп. Після цього ОСОБА_7 за допомогою драбини проник на другий поверх жилого будинку, де в подальшому був помічений потерпілим ОСОБА_9 , якому ОСОБА_7 за допомогою дерев`яного бруса наніс два удари в область правої гомілки, спричинивши легкі тілесні ушкодження у виді: садна лінійної форми розміром 1,5 на 0,4 см. під коричневою кіркою вище рівня оточуючих тканин, після чого втік з викраденим.

27 серпня 2015 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебуваючи на території фабрики по виробництву спецодягу, за адресою: м. Суми вул. Горького, 12 у м. Суми, з автомобіля марки "ЗІЛ-5301", реєстраційний номер НОМЕР_1 , намагався таємно викрасти майно належне ОСОБА_11 на суму 2184 грн., однак вчинене не довів до кінця оскільки був затриманий охоронцями.

Згідно уточнюючої апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, вирок суду є незаконним, відповідно прокурор просить скасувати судове рішення у зв`язку з допущеним судом неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. Призначаючи покарання суд не врахував тяжкість вчиненого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, також під час розгляду одного кримінального провадження, ОСОБА_7 27 серпня 2015 року вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України. Визнання як обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття, не знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів. Обвинувачений вину визнає частково, за місцем мешкання характеризується посередньо, стоїть на обліку у лікаря нарколога з 2014 року з діагнозом: епізодичне вживання опіатів, завдану матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував. При ухваленні вироку суд не дотримався вимог, передбачених ст. 374 КК України, а саме зазначивши у мотивувальній частині про часткове задоволення цивільних позовів та відшкодування потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди в сумі 808 грн. і моральної шкоди в сумі 2 000 грн., ОСОБА_11 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2184 грн., у резолютивній частині вироку ці позови не вирішено. Отже, судом допущено неприпустимі суперечності мотивувальної та резолютивної частини. Крім того, потерпілий ОСОБА_11 не погодився з вартістю викраденого майна та проінформував суд про наявність у нього документів, що підтверджують дійсну вартість майна, також довів право на відшкодування за рахунок ОСОБА_7 вартості відновлюваних робіт.

Потерпілий ОСОБА_9 згідно поданої апеляційної скарги просить вирок суду змінити та стягнути з ОСОБА_7 на його користь 880 грн. відшкодування матеріальних збитків та 2000 грн. спричиненої моральної шкоди, оскільки в резолютивній частині вироку не зазначено рішення стосовно поданого ним цивільного позову, що не відповідає змісту мотивувальної частини вироку.

Потерпілий ОСОБА_11 відповідно апеляційної скарги просить вирок суду в частині вирішення його цивільного позову скасувати та призначити новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Висновки суду в частині відмови у задоволенні вимог цивільного позову ОСОБА_11 не відповідають дійсним та фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на тих належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були надані потерпілим для обґрунтування позовних вимог. Крім того резолютивна частина вироку не відповідає змісту мотивувальної частини судового рішення

Вислухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_9 та прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг, обвинуваченого з захисником, які прохали частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви, та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 374 КПК України вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частини. Зі змісту вказаної норми випливає, що резолютивна частина це заключна частина єдиного документа суду і вона повинна логічно випливати з попередніх його частин. Невідповідність резолютивної частини вступній і мотивувальній частинам може призвести до необґрунтованості вироку. У резолютивній частині вироку повинна обов`язково даватися відповідь на всі без винятку питання, які вирішив суд у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку і які обґрунтовані у мотивувальній частині, вона має узгоджуватися з висновками мотивувальної частини і логічно з неї випливати, а отже не повинна містити протиріч, які ставлять під сумнів законність і обґрунтованість постановленого рішення. Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи вирок, суд в описово-мотивувальній частині дійшов висновку про задоволення у повному обсязі заявленого позову ОСОБА_9 про стягнення матеріальних збитків, а позову ОСОБА_11 частково на підставі ст. 22, ст. 1166 ЦК України, оскільки обвинувачений завдав потерпілим матеріальну шкоду та про стягнення з ОСОБА_7 в межах пред`явленого обвинувачення та наданих доказів: на користь ОСОБА_9 808 грн. на відшкодування витрат по ремонту пістолета та на користь ОСОБА_11 2184 грн. вартість електропроводки згідно автотоварознавчої експертизи № 250 від 09.09.2015 року. Крім того суд з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння обвинуваченого, фізичних та моральних страждань потерпілого ОСОБА_9 , якому були заподіяні легкі тілесні ушкодження та завдана матеріальна шкода, заявлений ним позов про стягнення моральної шкоди суд мотивував задовольнити частково на підставі ст. 23, ст. 1167 ЦК України, встановивши, що ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 моральну шкоду, розмір якої суд визначив в сумі 2000 грн.

Разом з тим, резолютивна частина вироку не містить рішення про вирішення цивільних позовів.

Згідно з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 24 постанови від 29.06.1990 року № 5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", резолютивна частина обвинувального вироку повинна бути викладена чіткі і ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині, зокрема цивільного позову.

Таким чином, описово-мотивувальна частина вироку в даному випадку не відповідає його резолютивній частині, що є грубим порушенням кримінального процесуального закону та кримінального закону, відповідно судове рішення є незаконним і необґрунтованим, що є підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд. Відповідно уточнена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст. 374 КПК України наряду з формулюванням обвинувачення і наведенням доказів, на яких ґрунтується висновок суду щодо обвинуваченого, суд зобов`язаний мотивувати призначене покарання, в тому числі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України більш м`яке покарання призначається за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину та з урахуванням даних про особу винного.

При розгляді даного кримінального провадження суд не дотримався цих вимог кримінального процесуального закону. Призначаючи покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст.69 КК України суд не навів у висновку які саме обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Не надана оцінка обставинам та даним про особу обвинуваченого, на які посилається прокурор.

Наведене свідчить про порушення судом вимог ст.ст. 65, 69, 374 КПК України, у зв`язку з чим, відповідно до ст. ст. 407, 409, 412 КК України вирок суду також підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду, відповідно до вимог ст. 415 КПК України .

У разі встановлення судом тих же фактичних обставин скоєння злочину, призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України належить визнати таким, що не відповідає вимогам закону.

Під час нового судового розгляду необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах, у тому числі вимоги викладені в позовних заявах потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , дати на них вичерпну відповідь, ухвалити законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає положенням ст. 370 КПК України, з урахуванням приписів ст. 415 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити повністю, апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4