Ухвала іменем україни 18 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні № 0001248 в суді апеляційної інстанції на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком засуджено:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого:

- 30.12.2004 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ст. 185 ч. 4 КК України на строк 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки;
- 13.10.2005 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ст. 186 ч. 2, 71 КК України на строк 6 років позбавлення волі;

- 22.04.2011 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ст. 186 ч. 2, 71 КК України на строк 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнився із місць відбування покарання 15.08.2014 року по відбуттю строку покарання,

за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року зазначений вирок районного суду залишено без змін, а апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 03 липня 2016 року близько 23.50 години, знаходячись в с. Залізний Порт Голопристанського р-н, Херсонської обл., переслідуючи єдиний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, таємно, умисно, із корисливих спонукань, проник до кімнати бази відпочинку «Кристал» по АДРЕСА_2 , звідки викрав наступне майно: фотоапарат «Canon power shot 1100 is» вартістю 700 грн.; зарядний пристрій «Дюрасел» вартістю 170 грн.; мобільний телефон «Самсунг 8000» вартістю 1250 грн.; мобільний телефон «Нокіа 1280» вартістю 180 г грн.; флешкарту обємом 8 гб. марки «Transcend SD» вартістю 75 грн.; флешкарту обємом 4 гб. марки «Transcend SD» вартістю 40 грн.; планшет марки «Асус К00F» вартістю 2000 грн.; фотоапарат «Canon power shot S5is» вартістю 2500 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6915 грн.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про зміну вироку та ухвали шляхом виключення рішення про визнання обставиною, що обтяжує покарання, «вчинення злочину повторно». В обґрунтування наведеного зазначає, що суд, усупереч вимогам ч. 4 ст. 67 КК України, безпідставно врахував зазначену обставину як таку, що обтяжує покарання, оскільки вона є кваліфікуючою ознакою злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Суд касаційної інстанції, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за наведених у вироку обставин, кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, виду і розміру призначеного покарання у касаційній скарзі не оспорюються. Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України та роз`яснень, наведених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Вважати переконливими доводи прокурора про порушення судом наведених вимог, підстав немає. Як вбачається з вироку, суд злочинні дії ОСОБА_4 кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є поєднане з проникненням у житло. Обставинами, які пом`якшують покарання засудженому суд визнав: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнав: вчинення злочину особою повторно.
За таких обставин колегія суддів вважає, що районний суд розглянув кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення та правомірно врахував обставину, яка обтяжує покарання засудженого - повторність, оскільки ця обставина не інкримінувалася як кваліфікуюча ознака складу злочину, за яким засуджено ОСОБА_4 , а тому вважати що порушено вимоги ч. 4 ст. 67 КК України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», як про це зазначає прокурор у своїй скарзі не можна, оскільки суд застосував цю обставину лише при призначенні покарання засудженому, тобто один раз.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК України, доводи заступника прокурора Херсонської області, які аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірив, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.

Розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали цього суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою, з чим погоджується і колегія суддів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень у касаційній скарзі прокурора не наведено.
Підстав для зміни судових рішень з мотивів викладених у касаційній скарзі прокурора колегія суддів не вбачає.

Виходячи з наведеного, з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі і з наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3