ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3426/18
провадження № 1-кп/753/1066/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" березня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представників потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4,5 ст. 27, ч .2 ст. 146, ч. 4,5 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 296, ст. 340 КК України; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Лісоводи, Городоцького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ст. 340 КК України;

ВСТАНОВИВ:
26.02.2018 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄДДР № 0000358 та затверджений прокурором 26.02.2018 року.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши думку прокурорів, які підтримали клопотання, що надійшло на адресу суду 01.03.2018 року за Вх. №10947 про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пославшись на існування ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Потерпілі та їхні представники підтримали клопотання прокурора. Захисники та обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 вирішення даного клопотання покладалися на розсуд суд .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не допитані; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом приймається до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинувачених у вчиненні інкримінованих правопорушень, що на думку суду свідчить про правомірність затримання обвинувачених. При цьому, суд розглядає тривалість періоду затримання не абстрактно, а оцінюючи в даному конкретному випадку відповідно до особливостей такого затримання. Також суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів (Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови).

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів. У даному кримінальному провадженні не допитано потерпілих та свідків, що не виключає незаконного впливу на них зі сторони обвинувачених, не досліджені речі та документи, що дає можливість перешкоджати обвинуваченому кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

На думку суду, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставинами, що підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, є те, що інкриміновані обвинуваченому злочини вчинені у формі складної співучасті, у випадку доведеності винуватості йому загрожує покарання у виді позбавлення волі понад п"ять років , дані про його особу, зокрема, те, що обвинувачений не зайнятий суспільно корисною працею, його віку та стану здоров`я, а головне непоправні наслідки вчиненого - посягання на суспільні відносини, що охороняють життя та здоров`я особи, які відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Відтак, суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк, оскільки 04.01.2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва строк тримання рід вартою підозрюваному ОСОБА_14 продовжено до 07.03.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Як вбачається з матеріалів клопотання, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була застосована до обвинуваченого з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину та даних про його особу.

Даних про наявність підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою, судом не встановлено.

Так, суд у відповідності до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, характер та обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони сформульовані в обвинувальному акті, наявність суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивносго судового розгляду, і приходить до висновку про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому при здійсненні судового розгляду належить утримувати його під вартою.

Питання вирішено судом з принципу суворого контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному проваджені та врахування практики ЄСПЛ, продовження дії запобіжного заходу відбулось не «автоматично», судом з`ясовано питання про наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини в кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Рішенням Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року, справа "Харченко проти України", ст.ст.177,178, 314-317 КПК України, суд У Х В А Л И В :
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ст. 340 КК України; запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.05.2018 року включно.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження в залі суду під розписку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: ОСОБА_15