Справа № 479/244/17
Дата документу 08.12.2017
8 грудня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тупичів Городянського району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, розлученого, пенсіонера, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
28 серпня 2016 року, близько 04 год. 40 хв., обвинувачений ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Nissan Primastar» д. н. з. НОМЕР_1 , в салоні якого в якості пасажирів перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , рухався по автодорозі М-05 «Київ-Одеса» зі сторони м. Київ у напрямку м. Одеса зі швидкістю приблизно 110 км/год.
При проїзді 292 км вказаної автодороги водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України (далі - Правил), а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечну швидкість руху свого транспортного засобу в умовах дорожньої ситуації, яка склалася, своєчасно не знизив швидкість свого руху до безпечної по умовах дорожньої обстановки, в результаті чого втратив керування над своїм транспортним засобом та допустив контактування з металевими відбійниками ліворуч та праворуч з подальшим перекиданням автомобіля на лівий бік.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого багато-уламкового перелому правого стегна, рани внутрішньої поверхні правого стегна, що ускладнилась гострою постгеморрагічною анемією тяжкого ступеня, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 788-М від 30 листопада 2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент їх заподіяння.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_9 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати. Зазначив, що причиною скоєння ДТП явилась неуважність, яку він допустив під час руху. Він також заявив клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію в 2016 році», так як він являється інвалідом 2-ї групи.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість у цьому повністю підтверджується сукупністю зібраних та перевірених в суді доказів.
Факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків за обставин, викладених в обвинувальному акті, підтвердили під час допиту в суді потерпіла ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_10 .
При огляді місця дорожньо-транспортної пригоди 20 серпня 2016 року, протокол про що був досліджений в суді, було встановлено місце пригоди, яким являється 292 км автодороги М-05 «Одеса-Київ», напрямок руху автомобіля, місце зіткнення та знаходження автомобіля після ДТП, сліди шин та юзу автомобіля, а також сліди пошкодження на автомобілі.
Оцінюючи зміст протоколу огляду, суд враховує, що він відповідає вимогам статті 104 КПК України, оскільки в ньому у визначеній зазначеною нормою КПК вимогою зафіксовані відповідні дані та дії учасників слідчої дії по їх встановленню, які в повній мірі узгоджуються з іншими доказами по справі.
Із висновку судово-медичного експерта № 788-М від 30 листопада 2016 року слідує, що у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоскалкового перелому правого стегна, рани внутрішньої поверхні правого стегна, ускладненої гострою постгеморрагічною анемією тяжкого ступеню. Ці тілесні ушкодження могли утворитися 20 серпня 2016 року за обставин, які вказані в обвинувальному акті, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.
Суд оцінює висновок судово-медичної експертизи, виходячи з вимог статей 101 та 102 КПК України, яким він повністю відповідає.
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 09-1-894 від 29 грудня 2016 року на момент ДТП ходова частина, рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля «Nissan Primastar» д. н. з. НОМЕР_1 перебували в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух. На момент ДТП фари головного світла автомобіля «Nissan Primastar» д. н. з. НОМЕР_1 перебували в працездатному стані.
Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 43 від 31 січня 2017 року у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля «Nissan Primastar» д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 2.3 «б», п. 10.1, п. 12.1, п. 12.2 та п. 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху України.
В дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Nissan Primastar» д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п. 2.3 «б», п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України.
В наведеній дорожній ситуації невідповідність дій водія автомобіля «Nissan Primastar» д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 вимогам п. 2.3 «б», п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Оцінюючи висновок експерта, суд виходить з того, що він в повній мірі відповідає вимогам статей 101 та 102 КПК України, оскільки містить в собі докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертну оцінку; обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання, інші відомості, яких вимагає Кримінально-процесуальний кодекс України. На цій підставі суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ висновок експерта.
Оцінюючи зібрані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки руху, що безпосередньо спричинило потерпілій ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд також враховує конкретні обставини справи, те, що обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, позитивну характеристику його особи, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, думку представника потерпілої, який не наполягає на його суворому покаранні, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
Суд, враховуючи конкретні обставини справи, поведінку обвинуваченого під час скоєння кримінального правопорушення і після цього, його щире каяття, не вважає за необхідне позбавляти його права керування транспортними засобами.
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді обвинувачений заявив клопотання, подавши його в письмовій формі, про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року (далі - Закон) в зв`язку з тим, що він являється інвалідом другої.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисники підтримали заявлене клопотання та просили звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з мотивів, наведених ним.
Прокурор також вважав, що обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання з мотивів, наведених ним, на підставі п. «г» ст. 1 Закону, так як він на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку був визнаний інвалідом другої групи.
Суд, розглянувши клопотання та заслухавши думку названих осіб, приходить до висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, виходячи з наступного.
ОСОБА_9 притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
На день набрання чинності цим Законом обвинувачений в установленому порядку визнаний інвалідом другої групи. Наполягає на застосуванні щодо нього амністії і надав суду письмову згоду на це.
Відповідно до п. «г» ст. 1 Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу, особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнані інвалідами першої, другої та третьої груп, та ті, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Судом встановлено, що на день набрання чинності цим Законом ОСОБА_9 в установленому порядку визнаний інвалідом другої групи, а отже існують наявні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого про застосування щодо нього Закону, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого ним клопотання про це.
Цивільний позов заявлений потерпілою, судом залишений без розгляду.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Підлягають також стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої понесені нею процесуальні витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги.
Питання про речові докази суд вирішує відповідного до вимог статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому основне покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з обвинуваченого на користь держави 3081,14 грн. судових витрат.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 п`ять тисяч гривень понесених нею витрат на правову допомогу.
Речові докази, передані на зберігання обвинуваченому, - повернути йому ж.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на підставі пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22 грудня 2016 року в зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він в установленому порядку був визнаний інвалідом другої групи.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1