Провадження № 1-кп/752/158/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.02.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10
представника цивільного
відповідача ОСОБА_11
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13
обвинуваченого ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Харліївка Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні непрацездатну мати, 1931 року народження, працює інженером відділу матеріально-технічного забезпечення Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_14 03.06.2016 року приблизно о 09 годині 35 хвилин, перебуваючи за кермом технічно справного автомобіля марки «Volkswagen Passat 1.8T», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу правого краю проїзної частини вулиці Козацької напроти будинку №118-А зі сторони вулиці Жуковського у напрямку вулиці Водогінної в місті Києві, та, будучи неуважним, неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки і, відчиняючи водійські двері автомобіля, створив перешкоду для велосипедиста ОСОБА_10 , яка рухалась на велосипеді марки GT «Avalance» у попутному напрямку, чим порушив вимоги пунктів 2.3 б) та 15.13 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулося зіткнення велосипеда з відчиненими дверима автомобіля. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав суду про те, що працює інженером відділу матеріально-технічного забезпечення Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України», з потерпілою ОСОБА_10 до події дорожньо-транспортної пригоди знайомий не був, у будь-яких стосунках з нею не перебуває, правила дорожнього руху знає досконало, оскільки керує транспортними засобами з 1979 року. Вранці 03.06.2016 року він дійсно керував службовим транспортним засобом «Volkswagen Passat 1.8T» в місті Києві, їздив у робочих справах, окрім нього в автомобілі на передньому пасажирському сидінні перебував його товариш та колега по роботі свідок ОСОБА_15 . Так, він, тобто обвинувачений ОСОБА_14 , припаркував керований ним транспортний засіб на правій проїзній частині вулиці Козацької, після чого вирішив вийти з автомобіля та, подивившись у ліве дзеркало заднього виду, тобто пересвідчившись у тому, що будь-яких перешкод немає, привідкрив двері транспортного засобу приблизно на 10 сантиметрів і саме в цей момент раптово він побачив, як впала велосипедистка, тобто ОСОБА_10 , удару від події дорожньо-транспортної пригоди він не почув та не відчув, причини, через які потерпіла ОСОБА_10 впала, йому невідомі. Будь-яких пошкоджень до події дорожньо-транспортної пригоди, а також після неї, ані на автомобілі «Volkswagen Passat 1.8T», ані на велосипеді GT «Avalance», яким керувала потерпіла, не було. Так, одразу після події дорожньо-транспортної пригоди він спільно зі свідком ОСОБА_15 запропонував потерпілій викликати швидку медичну допомогу, проте вона відмовилась, після чого він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та повіз її і велосипед до місця роботи потерпілої, однак на її прохання він змінив свій маршрут та повернувся до місця дорожньо-транспортної пригоди. Пояснити причини, через які у порушення вимог правил дорожнього руху він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, не може. Будь-яких заходів щодо збереження слідів події дорожньо-транспортної пригоди на місці цієї події - він не вживав і пояснити чому в ході судового розгляду також не зміг. Про подію дорожньо-транспортної пригоди він одразу повідомив керівництво відділу матеріально-технічного забезпечення Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України». Йому відомо, що після дорожньо-транспортної пригоди у потерпілої був перелом правої руки, тому у якійсь мірі можливо у цьому є його вина, у зв`язку із чим він відшкодував завдану потерпілій ОСОБА_10 шкоду, а саме сплатив 600 гривень. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про стягнення з нього моральної шкоди, а також шкоди, заподіяної її здоров`ю та життю, в розмірі 45 000 гривень не визнав.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_14 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина повністю доведена та стверджується наступними зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Потерпіла ОСОБА_10 показала суду про те, що з обвинуваченим ОСОБА_14 у будь-яких стосунках не перебуває, працює архітектором у Житловому комплексі «Ясногірський-К» і вранці 03.06.2016 року рухалась на велосипеді GT «Avalance» по вулиці Козацькій в місті Києві у напрямку роботи. З правої сторони проїзної частини дороги були припарковані автомобілі, а вона рухалась ліворуч від вказаних транспортних засобів. Спиртні напої, наркотичні засоби або медичні препарати, які б могли вплинути на її увагу та швидкість реакції, вона не вживала, від управління велосипедом не відволікалась та слідкувала за дорожньою обстановкою. Проїжджаючи паралельно від одного з припаркованих автомобілів, а саме - «Volkswagen Passat 1.8T», раптово боковим зором побачила рух передніх лівих дверей вказаного транспортного засобу і в цей же момент, тобто одночасно з рухом дверей автомобіля, відчула удар справа, від якого впала у праву сторону. Після падіння відчула сильний біль у правій руці, одразу до неї підійшли два чоловіка - водій автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T», тобто обвинувачений ОСОБА_14 , та пасажир вказаного транспортного засобу свідок ОСОБА_15 і допомогли їй підвестись, після чого запропонували відвезти на роботу, на що вона погодилась, оскільки перебувала в шоковому стані. Разом з тим, в подальшому вона зрозуміла, що вчинила неправильно, залишивши місце дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку із чим одразу викликала швидку медичну допомогу та працівників поліції. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено її велосипед, який в подальшому вона самостійно відремонтувала. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у неї був перелом правої руки, у зв`язку із чим вона не могла виконувати свої професійні обов`язки і вимушено перебувала на лікарняному. Просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 на її користь моральну шкоду в розмірі 45 000 гривень і свій цивільний позов у цій частині обґрунтувала тим, що вона працює архітектором у Житловому комплексі «Ясногірський-К» і у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, подія якої мала місце з вини ОСОБА_14 , вона отримала тілесні ушкодження, що призвели до тривалої втрати працездатності, тобто з урахуванням специфіки своєї роботи вона була позбавлена можливості належним чином виконувати свої посадові обов`язки архітектора і це призвело до зміни строків здачі проектів будівництва, що супроводжувала потерпіла і, що як наслідок, призвело до невдоволення її роботою клієнтів компанії та її безпосереднього керівництва. Окрім того, вона спланувала свій відпочинок, однак у зв`язку із подією дорожньо-транспортної пригоди вона була вимушена відмовитись від запланованої поїздки, здати придбані нею квитки та відмінити бронювання житла. Подія дорожньо-траспортної пригоди, що відбулась з вини ОСОБА_14 , призвела до того, що вона була змушена постійно звертатись за допомогою до сторонніх осіб, в тому числі брати у них грошові кошти у борг на лікування, що принижувало її самооцінку та приводило до пригніченого стану. Крім того, обвинувачений працює у системі органів Міністерства внутрішніх справ України, одним із найважливіших завдань якої є захист законних інтересів людини і громадянина, однак поведінка обвинуваченого ОСОБА_14 , а саме невизнання ним своєї вини, його ставлення до вчиненого і невідшкодування ним завданих їй збитків свідчить про відсутність у нього поваги до людини і громадянина, крім того, батько потерпілої страждає на тяжке захворювання серця і подія дорожньо-транспортної пригоди призвела також і до його переживань, що негативно вплинуло і на його здоров`я, що також пригнічує її моральний стан, тому просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 моральну шкоду в розмірі 45 000 гривень. З Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» просила стягнути на її користь страхове відшкодування в розмірі 51330 гривень, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1 654 гривні 90 копійок та 3 % річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 172 гривні 98 копійок. Сума страхового відшкодування в розмірі 51 330 гривень за шкоду, завдану здоров`ю та майну потерпілої, обґрунтовується її витратами на лікування, витратами на ремонт велосипеду та витратами, пов`язаними із утриманням оператором залізничного перевезення при поверненні проїзних документів.
Свідок ОСОБА_15 показав суду про те, що працює начальником відділу у Державній установі «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України», з обвинуваченим ОСОБА_14 перебуває у робочих стосунках, з потерпілою ОСОБА_10 у будь-яких стосунках не перебуває. Вранці 03.06.2016 року він перебував на передньому пасажирському сидінні у автомобілі «Volkswagen Passat 1.8T», який належить Автогосподарству Міністерства внутрішніх справ України та за збереження якого відповідальність несе безпосередньо водій транспортного засобу та начальник відповідного відділення, за кермом вказаного автомобіля на підставі відповідного наказу перебував ОСОБА_14 , вони їздили у справах по роботі. Так, у той день ОСОБА_14 припаркував автомобіль з правої сторони вулиці Козацької в місті Києві, окрім вказаного транспортного засобу «Volkswagen Passat 1.8T», на зазначеній вулиці були припарковані і інші транспортні засоби. Обвинувачений ОСОБА_14 привідкрив двері автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» приблизно на 8-10 сантиметрів і в цей час він, тобто свідок ОСОБА_15 , побачив, як до їх автомобіля наближається велосипедистка потерпіла ОСОБА_10 і в цей же момент, наближаючись до них, вона меланхолічно крутила кермом велосипеда то вліво, то вправо, після чого вона впала, і про вказану подію дорожньо-транспортної пригоди він та ОСОБА_14 одразу повідомили керівництво відділу матеріально-технічного забезпечення Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України». Сам момент зіткнення він не бачив, будь-якого удару від падіння потерпілої не почув та не відчув, однак після дорожньо-транспортної пригоди побачив у ОСОБА_10 незначні ушкодження, а на зовнішній частині передньої лівої двері автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» на рівні руля - чорну смужку. Керує транспортними засобами з 1982 року і до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався, однак одразу після дорожньо-транспортної пригоди він не викликав швидку медичну допомогу, оскільки ОСОБА_10 цього не бажала і на її прохання вони, тобто він та обвинувачений ОСОБА_14 , повезли її за місцем роботи, однак в ході руху автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» велосипед ОСОБА_10 з нього випав, якої він був марки не пам`ятає. Хто саме викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції у подальшому не пам`ятає. Хто саме витягав велосипед з автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» вже після того, як вони залишили місце дорожньо-транспортної пригоди, також не пам`ятає.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.06.2016 року, схемою та фототаблицею до нього, згідно якого зафіксовано місце зіткнення автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T», державний номерний знак НОМЕР_1 , та велосипеда GT «Avalance» поблизу будинку №118-А по вулиці Козацькій в місті Києві, асфальтобетонне покриття дороги сухе та чисте, пошкодження дорожнього покриття відсутні, слідів, які б свідчили про переміщення транспортних засобів не виявлено, у автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» - виявлено пошкодження у нижній частині лівої передньої двері, вм`ятина на її торці, пошкоджено торець пластикового молдинга, виявлено нашарування речовини темного кольору, велосипед на місці дорожньо-транспортної пригоди відсутній (т. 1 а.с. 1-21).
Довідкою Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району міста Києва №5131 від 03.06.2016 року, згідно якої 03.06.2016 року о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_10 звернулась до травмпункту, оскільки по дорозі на роботу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди о 09 годині 30 хвилин вона отримала багатоуламковий перелом дистального епіметадіафізу правої променевої кістки зі зміщенням, проведено огляд, R-графію, R-контроль, репозицію, накладено гіпсову пов`язку та рекомендовано подальше лікування у поліклініці за місцем проживання (т. 1 а.с. 35).
Листом Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва №16781Б від 01.07.2016 року, згідно якого 03.06.2016 року з приводу дорожньо-транспортної пригоди, подія якої мала місце за адресою: місто Київ, вулиця Козацька, 118, було зареєстровано два виклики екстреної медичної допомоги з прямої телефонної лінії оператора чергової частини Головного управління Міністерства внутрішніх справ України о 09 годині 50 хвилин №559 та о 10 годині 02 хвилини №572, після чого за вказаною адресою було здійснено виїзд бригади швидкої медичної допомоги до ОСОБА_10 та картою виїзду бригади швидкої медичної допомоги №559А від 03.06.2016 року, згідно якої після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 було доставлено до травматичного пункту з попереднім діагнозом «перелом правої променевої кістки» (т. 1 а.с. 36, 37, 38).
Висновком судово-медичної експертизи №1254/Е від 04.08.2016 року, згідно якого при зверненні 03.06.2016 року о 10 годині 01 хвилина за медичною допомогою у ОСОБА_10 мала місце закрита травма правої верхньої кінцівки у вигляді перелому епіметадіафізу правої променевої кістки з незначним зміщенням уламків, садна на зовнішній поверхні ліктьового суглобу, яка згідно пунктів 2.2.1/в та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 року, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу; локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, що містяться у медичній документації, з урахуванням обставин справи, в тому числі і часових даних дозволяють стверджувати, що дані ушкодження могли утворитись 03.06.2016 року при транспортній травмі і таким чином між подіями транспортної травми від 03.06.2016 року та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_10 є прямий причинно-наслідковий зв`язок; між тривалістю розладу здоровя, як критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості, та тривалістю лікування апріорі не існує ніякого кореляційного зв`язку, тобто будь-яке лікування жодним чином не відображає строки порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій (т. 1 а.с. 40-43).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.07.2016 року та план-схемою до нього, згідно якого ОСОБА_10 показала, яким чином 03.06.2016 року вона керувала велосипедом GT «Avalance» по вулиці Козацькій в місті Києві та яким чином поблизу будинку №118-А внаслідок відкриття водієм автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» лівих передніх дверей вказаного транспортного засобу відбулось їх зіткнення, від якого вона впала (т. 1 а.с. 62-66).
Висновком автотехнічної експертизи №476ат від 06.09.2016 року та ілюстративною таблицею до нього, згідно якого в момент первинного контакту транспортні засоби взаємодіяли між собою такими частинами: автомобіль «Volkswagen Passat 1.8T» контактував бічною частиною передніх лівих дверей, з кріпленням переднього колеса велосипеда GT «Avalance» з правого боку; в момент контактування двері автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» знаходились у відчиненому стані, при чому на відстань від кузова автомобіля, яка б дозволяла велосипедисту проїжджати повз автомобіль на відстані щонайменше 320 мм (половина керма) та не далі ніж максимальна відстань розташування дверей у відчиненому стані 950 мм; велосипедист ОСОБА_10 здійснювала об`їзд автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T», який знаходився у нерухомому стані; у процесі об`їзду в автомобілі «Volkswagen Passat 1.8T» відчинилися ліві передні двері та сталося зіткнення автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» з велосипедом GT «Avalance»; у ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» повинен був керуватися вимогами пункту 15.13 Правил дорожнього руху України; у ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, велосипедист ОСОБА_10 повинна була керуватися вимогами пункту 13.3 Правил дорожнього руху України; в даній дорожній ситуації у діях водія автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» ОСОБА_14 експертом, з технічної точки зори, вбачаються невідповідності вимогам пункту 15.13 Правил дорожнього руху України; в даній дорожній ситуації у діях велосипедиста ОСОБА_10 експертом, з технічної точки зори, невідповідностей вимогам пункту 13.3 Правил дорожнього руху України не вбачається; причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» ОСОБА_14 вимогам пункту 15.13 Правил дорожнього руху України (т. 1 а.с. 69-80).
Експерт ОСОБА_16 ствердила вказаний висновок автотехнічної експертизи №476ат від 06.09.2016 року та показала суду про те, що в ході проведення вказаної експертизи вона відповідала лише на ті запитання, які були поставлені слідчим, і склала висновок на підставі наданих їй матеріалів досудового розслідування після огляду транспортних засобів - автомобіля марки «Volkswagen Passat 1.8T», державний номерний знак НОМЕР_1 , та велосипеда марки GT «Avalance». Питання щодо обов`язку велосипедиста перевіряти транспортний засіб перед початком руху до компетенції експерта не входить і у момент зіткнення автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T» та велосипеда GT «Avalance» велосипедист рухався, а двері транспортного засобу автомобіля - у цей час відчинялись. В ході проведення експертизи було встановлено невідповідність дій обвинуваченого ОСОБА_14 вимогам пункту 15.13 Правил дорожнього руху України і саме це стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.
Покази обвинуваченого ОСОБА_14 щодо відсутності у його діях складу злочину спростовуються викладеними вище дослідженими в ході судового розгляду доказами, тому суд розцінює їх як неправдиві, критично ставиться до них і вважає, що останні є його спробою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тому не приймає їх до уваги, крім того, його покази в частині щодо залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо після її події без пояснення таких дій, а також щодо невжиття ним будь-яких заходів з метою збереження слідів події дорожньо-транспортної пригоди без пояснення причин таких дій - не спростовують його вини у вчиненому, а навпаки у сукупності із іншими дослідженими судом доказами її стверджують.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_14 за ст. 286 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії злочинів середньої тяжкості;
- особу обвинуваченого, який одружений, працює інженером відділу матеріально-технічного забезпечення Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України», за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні непрацездатну мати, 1931 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_14 можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 286 ч. 1 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки він вчинив злочин проти безпеки руху та не усвідомив суспільну небезпеку своїх протиправних дій, і позбавлення права керування транспортними засобами у даному випадку є таким видом покарання, що відповідає суспільній небезпеці дій обвинуваченого, із застосуванням правил ст. 75 КК України - звільненням від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, вважаючи тільки таке покарання необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення на її користь страхового відшкодування в розмірі 51330 гривень, пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1 654 гривні 90 копійок та 3 % річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 172 гривні 98 копійок, суд надходить до наступного.
Так, цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі ст. 128 КПК України, ст. 82 ч. 1 ЦПК України, слід задовольнити частково, стягнувши з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на її користь страхове відшкодування за шкоду, завдану її здоров`ю, у сумі 1129 гривень, оскільки представник цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» визнав позовні вимоги у цій частині на цю суму і у суду немає сумніву щодо їх достовірності або добровільності їх визнання, тому вони не підлягають доказуванню.
В іншій частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» слід відмовити за наступних обставин.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що цивільно-правова відповідальність Державного управління «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України», що є страхувальником автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є Автогосподарство Міністерства внутрішніх справ України, і яким 03.06.2016 року керував обвинувачений ОСОБА_14 , застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія», що стверджується полісом №АЕ/3578458 від 30.10.2015 року (т. 1 а.с. 29).
В ході досудового розслідування велосипед GT «Avalance» було визнано речовим доказом, після чого його було передано потерпілій ОСОБА_10 на відповідальне зберігання та зобов`язано її, в тому числі зберігати вказаний транспортний засіб у такому стані, як і після дорожньо-транспортної пригоди, а також не проводити ремонтні роботи (т. 1 а.с. 26-27).
Проте у порушення порядку зберігання речових доказів 04.10.2016 року потерпілою ОСОБА_10 було порушено порядок зберігання речових доказів та здійснено ремонт велосипеду GT «Avalance».
В ході судового розгляду було призначено товарознавчу експертизу, згідно висновку якої - у зв`язку із відсутністю будь-якої цінової інформації - встановити ринкову вартість велосипеда GT «Avalance» станом на 03.06.2016 року не видається за можливе; визначити розмір матеріальних збитків, що були завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, подія якої відбулась 03.06.2016 року поблизу будинку №118-А по вулиці Козацькій в місті Києві за участю автомобіля «Volkswagen Passat 1.8T», державний номерний знак НОМЕР_1 , та велосипеда GT «Avalance» не видається за можливе; встановити вартість ремонту велосипеду GT «Avalance» для приведення його до стану, у якому він знаходився до події дорожньо-транспортної пригоди, тобто до 03.06.2016 року, з урахуванням вартості необхідних для його ремонту деталей не видається за можливе, тому зазначені вимоги у цій частині є безпідставними, оскільки не стверджені відповідними належними та допустимими доказами, натомість у розпорядження суду було надано ксерокопії документів про оцінку пошкоджень та вартість виконаних ремонтних робіт велосипеду GT «Avalance», однак вказані документи не можуть бути прийняті судом в якості допустимих доказів, оскільки вони не засвідчені у встановленому порядку та суду не було надано їх оригіналів (т. 2 а.с. 18, 145, 248-250).
Крім того, вимоги про страхове відшкодування Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» потерпілій ОСОБА_10 шкоди, завданої її майну, обґрунтовуються також її витратами, пов`язаними із утриманням оператором залізничного перевезення при повернення проїзних квитків в сумі 86 гривень, однак у задоволенні цих вимог також слід відмовити за їх безпідставністю, оскільки в розпорядження суду не дано доказів на ствердження того, що саме отримані потерпілою ОСОБА_10 тілесні ушкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди унеможливили сплановану нею поїздку.
Надані у розпорядження копії фіскальних чеків на загальну суму 2364 гривні 63 копійки суд до уваги не приймає, оскільки ці докази не є належними у розумінні вимог ст. 85 КПК України, в тому числі тому, що їх частина на суму 134 гривні 01 копійку, взагалі не стосується предмета доказування, оскільки згідно їх змісту покупцем було придбано іграшки та продовольчі товари, з цих же підстав суд не приймає до уваги копію попереднього рахунку із медичного закладу «Борис», оскільки попередній рахунок із медичного закладу не свідчить про проходження у ньому особою лікування (т. 2 а.с. 17, 141-143).

Надані у розпорядження суду інші копії документів, в тому числі роздруківку із лабораторії «Сінево», копії чеків та розрахунків і квитанцій, суд до уваги не приймає, оскільки в розпорядження суду не було надано їх оригіналів для огляду, тобто ці докази не є допустимими (т. 2 а.с. 136, 137, 138, 139, 140, 144, 146-147).

Крім того, пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, разом з тим, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в тому числі у кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику, у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
В ході судового розгляду було встановлено, що 13.09.2016 року потерпілу ОСОБА_10 було повідомлено про те, що Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» буде прийнято рішення про виплату страхового відшкодування після прийняття рішення у кримінальному провадженні, що стверджується листом №490 від 13.09.2016 року (т. 2 а.с. 180).
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що у задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1 654 гривні 90 копійок, 3 % річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 172 гривні 98 копійок та інших частин позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_14 про стягнення на її користь моральної шкоди в розмірі 45 000 гривень, суд надходить до наступного.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб і незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, подія якої мала місце 03.06.2016 року з вини ОСОБА_14 , потерпіла ОСОБА_10 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб особи, якій кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності і справедливості, а тому приймає до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, характер та обсяг душевних страждань потерпілої ОСОБА_10 та надходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченим ОСОБА_14 цивільному позивачу ОСОБА_10 становить 8 000 гривень, тому її позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково на вказану суму.
В задоволенні інших вимог цивільного позивача ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_14 слід відмовити за їх безпідставністю.
Долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ст. 124 ч. 2 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_14 підлягають стягненню в дохід держави процесуальні витрати за проведення Київським міським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України: автотехнічної експертизи №476ат від 06.09.2016 року в розмірі 1852 гривні 35 копійок та судової товарознавчої експертизи в розмірі 296 гривень 61 копійку (т. 1 а.с. 68, т. 2 а.с. 247).
Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання - 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_14 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_10 страхове відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю, в розмірі 1129 (одна тисяча сто двадцять дев`ять) гривень.
В задоволенні інших позовних вимог потерпілої ОСОБА_10 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» відмовити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_14 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень.
В задоволенні інших позовних вимог потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_14 відмовити.
Речові докази:
- автомобіль «Volkswagen Passat 1.8T», державний номерний знак НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання власнику Автогосподарству Міністерства внутрішніх справ України, - залишити йому ж за належністю;
- велосипед GT «Avalance», що переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_10 , - залишити їй же за належністю.
Стягнути з ОСОБА_14 процесуальні витрати за проведення Київським міським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України: автотехнічної експертизи №476ат від 06.09.2016 року в розмірі 1852 гривні 35 копійок та судової товарознавчої експертизи в розмірі 296 гривень 61 копійку в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1