Справа № 299/2278/16-к
"05" жовтня 2017 р. м. Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, встановив.
ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 12 квітня 2016 року близько 22:00 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , безпідставно затіяв сварку з ОСОБА_3 , де в коридорі даної квартири, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс декілька ударів кулаками рук в обличчя останнього від яких ОСОБА_3 впав на підлогу. Після чого ОСОБА_2 , продовжуючи свої протиправні дії, взяв перочинний ніж, яким наніс ОСОБА_3 удар в праву частину грудної клітки, спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді непроникаючої різаної рани м`яких тканин грудної клітки справа, що підтверджується висновком експерта № 147 від 29.04.2016 року та згідно п. 2.3.2 "а" Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6, кваліфікуються, як легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В подальшому, ОСОБА_2 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс удар перочинним ножем в ліву сторону грудної клітки ОСОБА_3 , чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани поверхні грудної клітки зліва, що супроводжувалася утворенням лівобічного гемопневмотораксу, яке згідно висновку судово-медичного експерта № 147 від 29.04.2016 року та згідно п. 2.3.2 "й" Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження.
За такими обставинами ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Під час з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами за даним епізодом досліджено показання обвинуваченого, потерпілого, документи, висновок експерта.
Обвинувачений, зазначивши про визнання винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, надав показання про те, що наніс ОСОБА_3 кілька ударів в обличчя, від яких ОСОБА_3 впав, чи наносив удари ножем не пам`ятає.
Згідно показань потерпілого обвинувачений наніс йому два удари ножем зверху вниз.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
У ч. 1 ст. 121 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.
Склад кримінального правопорушення утворюють об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, передбачає наявність трьох обов`язкових ознак: діяння, що полягає в посяганні на здоров`я особи, наслідку у вигляді спричинення тяжкого тілесного ушкодження та причинного зв`язку між діянням і наслідком.
Згідно викладеного вище в частині того, що внаслідок удару ножем, який обвинувачений наніс потерпілому, йому завдано тяжке тілесне ушкодження, у формулюванні обвинувачення міститься посилання на висновок експерта № 147 від 29.04.2016 року.
У даному висновку вказано, що у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої різаної рани м`яких тканин грудної клітки справа та проникаючої колото-різаної рани поверхні грудної клітки зліва, що супроводжувалася утворенням лівобічного гемопневмотораксу. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії гострого колюче-ріжучого предмету при нанесенні ймовірно двох ударів ним, при цьому ОСОБА_3 в момент нанесення ударів міг знаходитися в будь-якому положенні, повернутим передньою поверхнею тіла до травмуючого знаряддя. По давності виникнення описані вище тілесні ушкодження вкладаються в дату вчинення злочину, а саме 12.04.2016 року. Тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої різаної рани спричинили розлад здоров`я понад 6, але не більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.3.2 "а" Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючої в плевральну порожнину рани з лівобічним гемопневмотораксом являються небезпечними для життя в момент спричинення і по цій ознаці згідно п. 2.1.3 "й" Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження (Т. 5 а.с. 248, 249).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 84 КПК України висновок експерта є одним із процесуальних джерел доказів.
Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 242 КПК України обов`язковим є залучення експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Вимоги до висновку експерта викладені у ст.ст. 101, 102 КПК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
У ч. 1 ст. 102 КПК України передбачено, що у висновку експерта повинно бути зазначено:
1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза;
2) місце і час проведення експертизи;
3) хто був присутній при проведенні експертизи;
4) перелік питань, що були поставлені експертові;
5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом;
6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка;
7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.
Висновок експерта № 147 від 29.04.2016 року, складений судово-медичним експертом - завідувачем Виноградівського районного відділення Закарпатського обласного бюро судмедекспертизи за результатами проведення судово-медичної експертизи щодо ОСОБА_3 , містить виклад питань, поставлених на вирішення експертизи, обставин справи згідно постанови слідчого та записів у медичній карті, пояснення освідчуваного, дані його медичного огляду та висновки.
Відтак, у даному висновку відсутня складова дослідницької частини, передбачена у п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України, у якій відображається процес експертного дослідження та отримані на його підставі результати. Зокрема, аналіз матеріалів, наданих експерту, методи дослідження, які використовувалися, дані про всі здійснені дії, які та звідки взяті нормативні приписи були використані в процесі дослідження, сутність та зміст методів дослідження, обгрунтування використання певної методики, якщо таких існує декілька.
Наведене свідчить про невідповідність висновку експерта вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, а, відтак, про недопустимість як доказу на підставі ч. 1 ст. 86 КПК України.
За відсутності допустимого доказу - висновку експерта щодо тяжкості та характеру тілесного ушкодження, інші докази, досліджені в судовому засіданні в цій частині, не є достатніми для констатації факту спричинення тяжкого тілесного ушкодження, причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та цим наслідком.
За епізодом від 12.04.2016 року, за яким ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (відкритому викраденні майна потерпілого ОСОБА_3 ), обвинувачення є недоведеним з таких підстав.
ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 12 квітня 2016 року близько 22:00 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою відкритого заволодіння чужим майном, повторно, ігноруючи волю потерпілого, відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_3 мобільний телефон марки "Sony Ericson Т 290" вартістю 200 гривень, мобільний телефон марки "Sony Ericson К660І" вартістю 480 гривень, мобільний телефон марки "Fly TS 107" вартістю 150 гривень та грошові кошти в сумі 220 гривень і з викраденим зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1050 гривень.
За такими обставинами дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
В цій частині судом досліджено наступні докази:
- показання обвинуваченого та показання потерпілого ОСОБА_3 ;
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.04.2016 року, згідно якого ст. інспектором Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області прийнято усну заяву від ОСОБА_3 про те, що 12.04.2016 року близько 19:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи вдома у заявника за адресою: АДРЕСА_2 , викрав шляхом вільного доступу мобільні телефони марок "FLY" та "SONY ERICSON" та гроші в сумі 220 грн., після чого спричинив тілесні ушкодження (Т. 5 а.с. 80);
- протокол огляду місця події від 13.04.2016 року, складений слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, згідно якого в присутності двох понятих проведено огляд квартири АДРЕСА_1 (Т. 5 а.с. 58-60);
- заява ОСОБА_2 від 13.04.2016 року до Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області про добровільну видачу ним двох мобільних телефонів марки "Sony Ericson" для приєднання до кримінального провадження в якості речових доказів (Т. 6 а.с. 1);
- постанова про призначення експертизи від 26.04.2016 року, винесена слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, про призначення судово-товарознавчої експертизи на предмет визначення вартості мобільних телефонів марки "Sony Ericsson К660і" та "Sony Ericsson Т 290" (Т. 6 а.с. 2-4);
- звіт про оцінку майна - мобільних телефонів марки "Sony Ericsson К660і" та "Sony Ericsson Т290", від 26.04.2016 року (з додатками), складений суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "Експерт", згідно якого ринкова вартість телефонів станом на 12.04.2016 року становить: мобільного телефону марки "Sony Ericsson К660і" - 480 гривень, мобільного телефону марки "Sony Ericsson Т290" - 200 гривень (Т. 6 а.с. 5-19);
- довідка без дати, видана фізичною особою-підприємцем, про те, що вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки "Fly TS-107" станом на 12.04.2016 року становить 150 гривень (Т. 6 а.с. 20);
- протокол огляду предметів від 06.05.2016 року з фототаблицею, складений слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, згідно якого в присутності двох понятих за участю власника ОСОБА_3 проведено огляд мобільних телефонів марки "Sony Ericsson К660і" та "Sony Ericsson Т290" (Т. 6 а.с. 21-26);
Не є належним доказом за даним епізодом показання свідка ОСОБА_5 про те, що від інших людей їй відомо, що мало місце пограбування. Зокрема, що у сина сусіда, який проживає на вул. Тичини на четвертому поверсі над квартирою, у якій вона проживає, викрали телефон та його порізали.
Викладені у формулюванні обвинувачення обставини про те, що обвинувачений, ігноруючи волю потерпілого, відкрито викрав його майно, не підтверджені сукупністю досліджених судом доказів.
Так, обвинувачений надав показання, що він забрав мобільний телефон та грошові кошти із кишень потерпілого, який лежав на підлозі, напевно у непритомному стані, на вилучення не реагував. Потерпілий ОСОБА_3 надав показання про те, що у той час, коли він втратив свідомість, то обвинувачений забрав у нього куртку з вішака, у якій були 250 грн., а також два телефони - "Соні Еріксон" та "Флай", які лежали в шухляді.
За наявності таких суперечностей у показаннях щодо того, звідки було викрадено майно, враховуючи відсутність інших доказів для з`ясування фактичних обставин, що мали місце, підстави для висновку про те, що дії обвинуваченого, їх послідовність щодо потерпілого ОСОБА_3 були такими, як вказано у формулюванні обвинувачення, відсутні.
Вказані вище докази не підтверджують, що у потерпілого ОСОБА_3 було викрадено мобільні телефони марки "Sony Ericsson К660і" та "Sony Ericsson Т290", потерпілий надав показання про викрадення у нього одного телефону марки "Sony Ericsson", обвинувачений також надав показання про викрадення одного телефону у потерпілого ОСОБА_3 . Який саме із вказаних в формулюванні обвинувачення двох телефонів є тим, що був викрадений у потерпілого ОСОБА_3 не доведено. Докази в частині обвинувачення ОСОБА_2 у викраденні мобільного телефону марки "Fly TS 107", крім показань потерпілого, відсутні.
Враховуючи наведене, недоведеність обставин викрадення майна потерпілого ОСОБА_3 та якого майна, інші докази не є достатніми та належними для визнання доведеним обвинувачення у відповідній частині.
За епізодом від 12.04.2016 року, за яким ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (відкритому викраденні майна потерпілого ОСОБА_6 ), обвинувачення є недоведеним з таких підстав.
ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 12 квітня 2016 року близько 23:00 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою скоєння крадіжки чужого майна, з особистих корисливих спонукань, повторно, шляхом вільного доступу увійшов в кімнату потерпілого ОСОБА_6 , де, нанісши один удар в ділянку голови ОСОБА_6 , який завдав йому фізичного болю, відкрито заволодів мобільним телефоном марки "Prestigio Wizer К2" вартістю 1500 гривень, мобільним телефоном марки "Samsung GT- E1080W" вартістю 200 гривень, електричною машинкою для стрижки марки "Стиль" вартістю 150 гривень та грошовими коштами в сумі 2000 гривень, заподіявши потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 3850 гривень.
За такими обставинами дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
В цій частині судом досліджено наступні докази:
- показання обвинуваченого;
- заява ОСОБА_6 від 13.04.2016 року до Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про вжиття заходів до невідомої особи, яка 12.04.2016 року близько 22:30 год. в квартирі АДРЕСА_1 нанесла йому тілесні ушкодження, після чого приблизно через дві години він виявив відсутність у іншій кімнаті мобільних телефонів марки "Самсунг" та "Престиж", а також двох тисяч гривень (Т. 5 а.с. 57);
- протокол огляду місця події від 13.04.2016 року, складений слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, згідно якого в присутності двох понятих проведено огляд квартири АДРЕСА_1 (Т. 5 а.с. 58-60);
- довідка фізичної особи-підприємця, видана про те, що станом на 12.04.2016 року вартість електричної перукарської машинки марки "Стиль" становила 150 гривень (Т. 5 а.с. 125);
- довідка фізичної особи-підприємця, видана про те, що станом на 12.04.2016 року вартість мобільного телефону, бувшого в користуванні, марки "Samsung GT-E 1080 W" становила 200 гривень (Т. 5 а.с. 126);
- довідка фізичної особи-підприємця, видана про те, що станом на 12.04.2016 року вартість мобільного телефону, бувшого в користуванні, марки "Prestigio wiber K3" становила 1500 гривень (Т. 5 а.с. 127);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2016 року з довідкою до протоколу, складений слідчим Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, згідно якого в присутності двох понятих проведено пред`явлення потерпілому ОСОБА_6 фотознімків чотирьох осіб, та потерпілий впізнав за рисами обличчя на фотознімку № 3 ОСОБА_2 , який 12.04.2016 року спричинив йому та ОСОБА_3 тілесні ушкодження та забрав мобільні телефони та грошові кошти (Т. 5 а.с. 129-131).
Викладені у формулюванні обвинувачення обставини про те, що обвинувачений шляхом вільного доступу увійшов в кімнату потерпілого ОСОБА_6 , де, нанісши один удар в ділянку голови ОСОБА_6 , який завдав йому фізичного болю, заволодів майном та грошовими коштами не підтверджені сукупністю досліджених судом доказів.
Так, обвинувачений надав показання про те, що він не наносив удари потерпілому до заволодіння майном, а, перебуваючи в кімнаті, де разом з потерпілим та іншими особами вживали алкогольні напої, викрав його два мобільні телефони та гроші, суму яких не пам`ятає. Про ці обставини зазначав у своїх показаннях потерпілий ОСОБА_3 , який пояснив, що, коли обвинувачений перебував в коридорі квартири на АДРЕСА_2 , з кімнати вийшов ОСОБА_6 , обвинувачений почав його бити та зайшов в його кімнату. Згодом ОСОБА_6 казав йому, потерпілому, що обвинувачений забрав у нього два телефони, 2000 грн. та машинку для стрижки.
З огляду на суперечності у даних показаннях, враховуючи відсутність інших доказів для з`ясування фактичних обставин події, немає підстав для висновку про те, що дії обвинуваченого, їх послідовність щодо потерпілого ОСОБА_6 були такими, як вказано у формулюванні обвинувачення.
Зазначені вище докази не підтверджують, що у потерпілого ОСОБА_6 було викрадено мобільний телефон марки "Prestigio Wizer К2", мобільний телефон марки "Samsung GT- E1080W", електричну машинку для стрижки марки "Стиль".
Враховуючи наведене, недоведеність обставин викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 та якого майна, інші докази не є достатніми для визнання доведеним обвинувачення у цій частині.
Проаналізувавши докази у справі на предмет доведеності фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 (епізод від 12.04.2016 року, потерпілим за яким є ОСОБА_3 ), ч. 2 ст. 186 КК України (епізод від 12.04.2016 року, потерпілим за яким є ОСОБА_6 ), викладених у обвинувальному акті, враховуючи те, що обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, вважаю, що стороною обвинувачення не доведено, що вчинено дані кримінальні правопорушення, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України є підставою для виправдання обвинуваченого.
Суддя Виноградівського
районного суду ОСОБА_1