АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/383/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 187 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скаргиобвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисника

ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду

м. Києва від 14 червня 2016 року у кримінальному провадженні № 0004691щодо обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

с. Лагодівка Казанківського району Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в

м. Олександрія Кіровоградської області, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в

м. Бориспіль Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимий,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в

с. Петрівка Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимий,

за участю: прокурорів ОСОБА_13 , ОСОБА_14

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року

визнані винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та засуджені до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна: ОСОБА_7 на строк 9 років, ОСОБА_12 на строк 8 років 6 місяців, ОСОБА_8 на строк 7 років 6 місяців, ОСОБА_9 на строк 8 років.

Судом у вироку вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Як встановив суд першої інстанції у вироку, 29.05.2015 у невстановленому місці, в невстановлений час, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення вступили у попередню злочинну змову на вчинення розбійних нападів з проникненням у приміщення магазинів. При цьому, попередньо визначили роль кожного у вчиненні розбійного нападу та підшукали для цієї мети зброю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 29.05.2015 приблизно о 17 годині, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на автомобілі марки «Сhevrolet Lacetti», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував

ОСОБА_9 , та який належить останньому, під`їхали до будинку АДРЕСА_7 , який розташований неподалік від магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що за адресою: м. Київ,

вул. Бориса Гмирі, 9-Б.

ОСОБА_9 , діючи згідно з відведеної йому ролі у вчиненні злочину, залишився чекати за кермом автомобіля неподалік магазину з метою забезпечення швидкого зникнення з місця вчинення злочину, а ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направились до приміщення вищезазначеного магазину.

Так, підійшовши до приміщення вказаного магазину, ОСОБА_12 , діючи згідно з відведеної йому ролі, залишився при вході до магазину, та в подальшому, закривши двері до магазину залишився стояти при вході до нього із зовнішньої сторони, таким чином блокувавши вхід до магазину, та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки попередити інших учасників злочину.

В цей час ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 через вхідні двері проникли до приміщення магазину, де діяльність із реалізації товарів здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_17 та підійшли до продавця ОСОБА_18 , яка стояла за прилавком магазину. При цьому ОСОБА_7 проник до зони магазину, доступ до якої обмежений для покупців, а саме зайшов за торговий прилавок. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, з метою подолання опору з боку ОСОБА_18 , ОСОБА_7 висловив погрози застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я останньої, а саме дістав пістолет, який був у нього при собі, та погрожуючи його застосуванням, наказав останній віддати йому всі наявні в магазині грошові кошти. В цей час ОСОБА_8 стояв навпроти продавця перед прилавком, який також своєю присутністю створював у потерпілої уяву про загрозу її життю та здоров`ю. ОСОБА_18 сприйняла погрозу пістолетом як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, на вимогу віддати грошові кошти дістала з-під прилавку картонну коробку, в якій зберігались гроші від торгівлі за день в сумі 840 гривень та передала їх ОСОБА_7 .

Далі ОСОБА_7 , помітивши на вітрині мобільний телефон Samsung Galaxy J1 J100 HDS, вартістю 1 746 грн. 66 коп., в якому була сім-картка оператора Лайф, вартістю 15 грн. і гроші на рахунку в сумі 10 грн., що належить ОСОБА_18 , наказав передати йому мобільний телефон, що остання і зробила. Продовжуючи тримати в руках пістолет та направляючи його в сторону ОСОБА_18 , ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 покинули приміщення зазначеного магазину та спільно з ОСОБА_12 побігли до автомобіля «Сhevrolet Lacetti», за кермом якого сидів ОСОБА_9 , та зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдали потерпілій ФОП ОСОБА_17 майнової шкоди на суму 840 грн., а потерпілій ОСОБА_18 - на загальну суму 1 771 грн. 66 коп.

Крім того, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , будучи особами, які раніше вчинили розбій, 30.05.2015, знаходячись у невстановленому місці, в невстановлений час, вступили у попередню злочинну змову на вчинення розбійного нападу із проникненням у приміщення магазину.

Так, 30.05.2015 приблизно о 13 год. 10 хв. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на автомобілі «Сhevrolet Lacetti», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_9 та який знаходиться у його користуванні, припаркували автомобіль поруч з магазином «Продукти», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Григоренка, 25-Б.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи згідно з розподілених ролей, ОСОБА_9 направився до магазину «Продукти», що за адресою: м. Київ, пр. Григоренка, 25-Б з метою встановлення обстановки в приміщенні магазину, кількості продавців та наявності в ньому камер відеоспостереження.

Переконавшись, що в магазині відсутні камери відеоспостереження, встановивши обстановку в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ОСОБА_9 повідомив про це ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які перебували з останнім у змові і очікували його неподалік зазначеного магазину.

Далі ОСОБА_9 згідно з відведеної йому ролі залишився чекати за кермом автомобіля «Сhevrolet Lacetti» з метою забезпечення швидкого залишення місця вчинення злочину, а ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , дізнавшись від ОСОБА_9 інформацію про зазначений магазин « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в тому числі і місце розташування грошових коштів, в цей же день, приблизно о 13 годині 20 хвилин, діючи згідно із заздалегідь розподілених ролей, через вхідні двері проникли до приміщення магазину, де підприємницьку діяльність із реалізації товарів здійснює ФОП ОСОБА_19 .

Перебуваючи в приміщенні магазину, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 підійшли до прилавку, де знаходилась продавець ОСОБА_20 . ОСОБА_7 із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, тримаючи в лівій руці пістолет, направив його в бік ОСОБА_20 та висловив вимогу передати усі наявні грошові кошти. Потерпіла ОСОБА_20 , сприйнявши пістолет в руках ОСОБА_7 як справжню зброю та боячись за своє життя та здоров`я, не чинила опору нападникам. Після цього ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_20 та дістав із кишені її фартуха грошові кошти. Далі ОСОБА_7 наказав ОСОБА_12 шукати інші грошові кошти та ОСОБА_12 знайшов їх у жіночій сумочці, яка знаходилася під прилавком. Заволодівши грошовими коштами на загальну суму 8 000 грн., що належать власнику магазину «Продукти» ОСОБА_19 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 залишили приміщення магазину, після чого разом з ОСОБА_9 на автомобілі «Сhevrolet Lacetti» з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого

ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , як незаконний і необґрунтований, ухвалений з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпаністю можливості їх отримання.

Як стверджує захисник, висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки не підтверджуються належними доказами, ґрунтуються на припущеннях та суперечливих показаннях потерпілих, які плуталися щодо одягу, рис обличчя та інших ідентифікуючих ознак нападників.

Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги показання обвинувачених щодо дійсних обставин справи, а саме скоєння злочину виключно ОСОБА_12 , без будь-якої змови з іншими обвинуваченими та розподілу ролей між собою у складі групи, при цьому обґрунтував у вироку свої висновки показаннями свідка ОСОБА_21 , яка не впізнала ОСОБА_7 і не вказувала на нього як особу, що заходила до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та виносила звідти картонну коробку.

Звертає увагу захисник на відсутність відбитків пальців ОСОБА_7 на пістолеті, який був знайдений у ОСОБА_9 під час обшуку, а тому вважає припущенням твердження суду про те, що саме ОСОБА_7 погрожував потерпілим цим пістолетом. Не ґрунтується на доказах у провадженні і висновок суду про належність ОСОБА_7 одягу, вилученого під час обшуку у ОСОБА_9 , оскільки він не підходить йому за своїми розмірами.

Крім того, як зазнає апелянт, суд не врахував пояснень ОСОБА_7 про те, що з моменту затримання він піддавався тортурам працівниками міліції з метою отримання потрібних показань, а лише констатував факт несвоєчасного призначення судово-медичної експертизи, що мало наслідком грубе порушення вимог процесуального закону органом досудового розслідування та уникнення винних працівників міліції від відповідальності.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, порушення норм процесуального закону, просить вирок суду першої інстанції скасувати та прийняти законне і мотивоване судове рішення щодо його апеляційної скарги.

Обвинувачений в апеляційній скарзі стверджує про свою непричетність до розбійних нападів, вчинених 29.05.2015 та 30.052015, а також зазначає про те, що висновки суду у вироку не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки ґрунтуються на припущеннях, неналежних і недопустимих доказах, при цьому суд безпідставно відкинув показання усіх обвинувачених та надав неправильну оцінку іншим доказам, не звернув увагу на істотні порушення кримінального процесуального закону, Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час досудового слідства, зокрема на ту обставину, що під час затримання до нього застосовувалися протизаконні та недозволені методи впливу, а тому він, будучи позбавлений можливості захищатися, бо своєчасно не було проінформовано захисника, був змушений обмовити себе, водночас експертиза щодо з`ясування наявності в нього тілесних ушкоджень навмисно проведена через півтора місяці з дати винесення судового рішення про її проведення.

В обґрунтування своєї позиції щодо неповноти судового розгляду зазначає, що суд першої інстанції фактично не з`ясував питання щодо освітленості приміщення магазину «Продукти» для встановлення можливості роздивитися потерпілими та свідком обличчя нападників; не усунув суперечності в показаннях свідка ОСОБА_21 ; не встановив яким чином потерпіла ОСОБА_18 змогла впізнати пістолет, яким їй погрожували під час нападу, звертаючи увагу при цьому на відсутність відбитків пальців на вилученому у ОСОБА_9 пістолеті, що виключає його належність до нападу, оскільки відповідно до показань потерпілої ОСОБА_18 нападники діяли без рукавичок; в порушення ст. 357 КПК України не дослідив речовий доказ, а саме, чоловічу спортивну олімпійку, яку потерпіла ОСОБА_18 впізнала як одяг особи, котра на неї здійснила напад, водночас стверджує, що зазначена олімпійка не відповідає його розміру.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неповноту судового слідства, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , з огляду на відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, закрити.

Вважає, що стороною обвинувачення не було представлено в суді жодного доказу на підтвердження участі ОСОБА_11 у розбійних нападах; потерпілі не вказали на нього як співучасника злочинів; факт його перебування 30.05.2015 в магазині «Продукти», але виключно з метою придбання товару, не доводить його винуватість у вчиненні злочину; відео з камер відеоспостереження по епізоду від 29.05.2015 є неналежним доказом в провадженні, оскільки по ньому неможливо ідентифікувати транспортний засіб та осіб, які в ньому знаходились, між тим експертиза тотожності транспортного засобу ОСОБА_9 і транспортного засобу, зображеного на відео, не проводилася, а осіб, які знаходилися поряд з автомобілем не ідентифіковано; обшук житла і транспортного засобу ОСОБА_9 проведений з грубим порушенням процесуального закону, а тому всі докази отримані внаслідок таких обшуків є недопустимими; незважаючи на заперечення ОСОБА_9 у будь-якій змові з ОСОБА_7 , ОСОБА_12 і ОСОБА_8 та не вчинення жодного кримінального правопорушення, що підтвердили в суді всі обвинувачені, стороною обвинувачення не було надано беззаперечних доказів участі ОСОБА_9 у вчиненні розбійних нападів, а також на підтвердження факту розмови ОСОБА_9 30.05.2015 саме з ОСОБА_7 .

Таким чином вважає, що викладені у вироку висновки суду про причетність

ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджені зібраними в провадженні доказами.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_9 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції з тих же доводів та підстав, що і захисник ОСОБА_11 , просить його скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Апелянт стверджує, що розбійних нападів 29.05.2015 та 30.05.2015 він не вчинював, в матеріалах провадження відсутні докази його причетності до цих злочинів, потерпілі та свідки прямо не вказали на нього як на співучасника злочинів, а висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та недопустимих доказах, зокрема даних, отриманих під час проведення за місцем його проживання незаконного обшуку.

Звертає увагу на порушення його права на захист під час досудового розслідування, а саме несвоєчасне повідомлення до центру безоплатної вторинної правової допомоги про його затримання.

В апеляційній скарзі з доповненнями та змінами обвинувачений ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, вважаючи вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та кримінальне провадження стосовно нього закрити на підставі ч. 1 п. 3 ст. 284 КПК України.

Як зазначає обвинувачений, суд безпідставно не прийняв до уваги його версію подій, які відбувалися 29.05.2015, належним чином не перевірив його доводи про непричетність до злочину, вчиненого щодо ОСОБА_18 , адже він лише був присутнім на місці події та став його очевидцем, проте ніяких дій не вчиняв, про наміри ОСОБА_12 не знав, що фактично підтвердила в суді і потерпіла ОСОБА_18 .

Щодо показань потерпілої ОСОБА_18 і ОСОБА_21 вважає, що суд надав таким доказам неправильну оцінку, оскільки потерпіла та свідок не підтвердили безпосередньо його участі в розбійному нападі.

Іншими учасниками судового розгляду апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та захисників, які підтримали всі подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, заперечення прокурора щодо доводів апеляційних скарг, частково дослідивши докази у провадженні, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону, як вважає колегія суддів, судом першої інстанції у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були дотримані.

Розглядаючи зазначену справу, суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у провадженні та з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Твердження ж сторони захисту про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на неправильній оцінці доказів, частина з яких до того ж є неналежна, а частина недопустима, про що йдеться в апеляційних скаргах, колегія суддів визнає безпідставними.

Постановляючи обвинувальний вирок у цьому кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки щодо винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів за обставин, наведених у вироку, доказами, які були досліджені безпосередньо в ході судового розгляду та відповідають вимогам належності і допустимості.

Так, свої висновки суд першої інстанції обґрунтував, проаналізувавши у вироку:

- показання в суді потерпілої ОСОБА_18 про те, що 29.05.2015 вона здійснювала торгівлю в магазині "Продукти", що по вул. Б.Гмирі, 9-Б у м. Києві. Близько 17 години 05 хвилин в цей день до приміщення магазину зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_12 , закривши двері, залишився на вулиці і нікого не впускав до магазину. Далі ОСОБА_7 зайшов за прилавок та, погрожуючи предметом схожим на пістолет, наказав їй віддати гроші. Сприймаючи такі дії як реальну загрозу своєму життю і здоровью, вона дістала коробку з грошима і віддала її ОСОБА_7 . ОСОБА_7 , побачивши на прилавку мобільний телефон, наказав віддати і його, що вона також зробила. ОСОБА_8 в цей час стояв з другої сторони прилавку та спостерігав за тим, що відбувалося. Після того як вона віддала мобільний телефон, ОСОБА_7 наказав їй лягти на підлогу та лежати поки вони не покинуть приміщення магазину;

- показання в суді потерпілої ОСОБА_17 про те, що вона займається підприємницькою діяльністю і здійснює продаж товарів у продуктовому магазині, що по АДРЕСА_8 . Найманих працівників немає, проте інколи їй допомагає як продавець ОСОБА_18 , яка її підміняла 29.05.2015 і в цей день з каси магазину були викрадені гроші від реалізації товарів;

- показання в суді свідка ОСОБА_21 про те, що 29.05.2017 близько 17 години вона проходила повз магазин "Продукти", що по вул. Б.Гмирі, 9-Б у м. Києві та побачила ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , при цьому звернула увагу на те, що ОСОБА_7 передав ОСОБА_12 коробку з-під жувальної гумки, після чого вони разом швидко пішли від магазину. Обличчя обвинувачених вона роздивилася добре, оскільки була на близькій відстані від них;

- дані, зафіксовані в протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2015, за змістом яких свідок ОСОБА_21 впізнана ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які виходили 29.05.2015 з магазину "Продукти", при цьому вказала, що саме ОСОБА_7 тримав картонну коробку з написом «Love is» (т.2 а.с.4-12);
- відомості, викладені в протоколі огляду предмета від 31.05.2015 та безпосередньо наявні у відеозапису, створеного камерою спостереження, яка розташована у квартирі АДРЕСА_9 , на якому зафіксована стоянка та прилегла територія до будинку АДРЕСА_10 , на яку близько 17 години заїжджає автомобіль «Сhevrolet Lacetti» чорного кольору, із салону якого виходять чотири пасажири, спілкуються між собою, після чого один чоловік повертається до автомобіля, а три інші направляються в сторону будинку № 9-Б по вул. Б.Гмирі, через кілька хвилин троє осіб підбігають до автомобіля, сідають в салон та автомобіль виїжджає з території стоянки (т.1 а.с. 230-235);

- висновки експерта №184тв від 13.07.2015 про те, що ринкова вартість мобільного телефону Samsung Galaxy J1 100 HDS чорного кольору, могла становити 1 746 гривень 66 копійок (т.2 а.с. 177-178);

- показання в суді потерпілої ОСОБА_20 про те, що 30.05.2015 до магазину, в якому вона працює продавцем, зайшов ОСОБА_9 , почав роздивлятися все навкруги, розпитував про шампанське та різні товари, потім купив морозиво та пішов, однак згодом повернувся і купив ще два морозива. Після цього через кілька хвилин у магазин зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . ОСОБА_7 відразу ж дістав предмет схожий на пістолет, націлив на неї і сказав: "так буде краще, віддавай лаве", в цей же час ОСОБА_12 зайшов за прилавок, дістав з її кишені розмінні гроші, а також після вказівки ОСОБА_7 шукати інші гроші, дістав гроші із сумки, яка знаходилася під столом, після чого вони покинули приміщення магазину, але перед виходом ОСОБА_7 , погрожуючи пістолетом. наказав лягти на підлогу та не вставати доки вони не підуть, що вона, злякавшись, і зробила;

- показаннями в суді потерпілого ОСОБА_19 - власника магазину "Продукти", що розташований по пр. П.Григоренка. 25-Б, який підтвердив, що під час розбійного нападу зловмисники забрали 8000 гривень, які були призначені для розрахунку з постачальниками;
- дані, зафіксовані в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2015, за змістом якого потерпіла ОСОБА_20 впізнана ОСОБА_12 та повідомила, що саме він 30.05.2015 під час розбійного нападу на магазин "Продукти" діставав із кишені її фартуха гроші (т.2 а.с. 50-52);

- показаннями свідків ОСОБА_22 і ОСОБА_23 щодо обставин проведення з їх участю як понятих та участю потерпілої ОСОБА_20 впізнання, під час якого ОСОБА_20 впевнено впізнала ОСОБА_12 ;

- дані, зафіксовані у протоколі обшуку від 01.06.2015, відповідно до яких під час обшуку у житлі, яке орендував ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_11 , серед інших предметів, було виявлено та вилучено: предмет схожий на пістолет з написом на рукоятці «Reck», чорну спортивну "олімпійку" з малюнком в області грудей та надписом « ОСОБА_24 », червону кофту "олімпійку" та чорно-зелену кофту "олімпійку", три чорні маски тканеві з прорізами для очей та рота, одну поясну та одну оперативну кобури, мобільний телефон «Nokia 200» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з СІМ картою мобільного оператора «LIFE», мобільний телефон «Samsung» GT-S7262, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , з СІМ картами мобільних операторів «МТС» та «LIFE», коробку від стартового пакету «МТС», конверт, в якому знаходився залізний ключ з магнітним ключем, три штуки рукавичок чорного кольору та два пристрої для зв`язування рук (т.2 а.с. 60-64);

- відомості за протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.07.2015, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_18 серед пред`явлених для впізнання чоловічих спортивних "олімпійок" впізнала одну з них, повідомивши, що в неї був одягнутий нападник, який погрожував пістолетом, а саме ОСОБА_7 (т.2 а.с.77-80);
- дані, зафіксовані в протоколі пред`явлення предметів для впізнання від 08.07.2015, з яких слідує, що потерпіла ОСОБА_18 серед пред`явлених для впізнання предметів впізнала пістолет, який тримав в руках та направляв на неї один з нападників на магазин "Продукти" 29.05.2015 р., а саме ОСОБА_7 (т.2 а.с. 81-84);

- відомості за протоколом пред`явлення предметів для впізнання від 09.07.2015, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_25 серед пред`явлених для впізнання предметів, впізнала пістолет, який тримав в руках та направляв на неї один із нападників, а саме ОСОБА_7 (т.2 а.с.89-92);

- висновки експерта №581 від 30.06.2015 про те, що наданий на дослідження предмет схожий на пістолет, що був вилучений 01.06.2015 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 до вогнепальної зброї не відноситься, є газовим пістолетом моделі «Perfekta FBI 8000» калібру 8 мм, придатний для стрільби (т.1 а.с. 250-256);

- відомості, зафіксовані у протоколі огляду місця події від 01.06.2015, за якими під час огляду автомобіля «Сhevrolet Lacetti», д.н.з НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено серед інших предметів та речей, мобільний телефон «Nokia» 105 з СІМ картою мобільного оператора «Лайф», мобільний телефон «Nokia» 105 з СІМ картою мобільного оператора «МТС» (т.2 а.с. 65-67);
- відомості, зафіксовані у документах, отриманих за ухвалами слідчих суддів в результаті доступу до інформації про дату, час і тривалість вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій, їх адресу, а також місце перебування терміналів мобільного зв`язку ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на момент вчинення розбійних нападів, з яких слідує, що з номера НОМЕР_6 , який було вилучено разом з мобільним телефоном у ОСОБА_9 було здійснено дзвінок 30.05.2015 о 12 год. 32 хв. у радіусі місця злочину ОСОБА_7 , що узгоджується з інформацією по номеру НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_7 (т.2 а.с.94-131)

а також інші дані, зафіксовані, зокрема в протоколі прийняття у ОСОБА_18 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.05.2015, протоколі огляду місця події, схемі та фототаблицях до нього від 29.05.2015, протоколі прийняття у ОСОБА_20 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.05.2015.

Таким чином, оцінивши указані докази в їх сукупності і взаємозв`язку між собою та належним чином вмотивувавши свої висновки, суд обґрунтовано відкинув, як такі що спростовуються належними і допустимим доказами, показання в суді: обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не брав участі у вчиненні розбійного нападу 29.05.2015, до якого причетний виключно ОСОБА_12 , котрий про свої наміри а ні йому, а ні ОСОБА_8 не повідомляв та йому взагалі нічого невідомо про розбійний напад 30.05.2015; обвинуваченого ОСОБА_12 про непричетність до розбійного нападу 30.05.2015 та про вчинення ним самостійно злочину 29.05.2015; обвинуваченого ОСОБА_8 про непричетність до злочину, вчиненого ОСОБА_12 29.05.2015; обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не причетний до жодного злочину і йому невідомі обставини їх вчинення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_18 досить детально, послідовно та логічно показала в суді про обставини розбійного нападу 29.05.2015, переконливо впізнала ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , повідомивши про дії кожної особи, зокрема про те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 разом зайшли до приміщення магазину, а ОСОБА_12 , закривши двері, залишився на вулиці і нікого не впускав до магазину, ОСОБА_7 погрожував їй пістолетом, внаслідок чого вона, злякавшись за своє життя, віддала йому виручку з магазину - гроші, які знаходились у коробці з-під жувальної гумки, після чого він забрав і її власний мобільний телефон, ОСОБА_8 в цей час постійно знаходився в приміщенні магазину і, хоча по відношенню до неї ніяких дій не вчинював, проте і не намагався зупинити ОСОБА_7 , залишили приміщення магазину вони разом, при цьому ОСОБА_7 наказав їй деякий час лежати на підлозі.

Свідок ОСОБА_21 як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, показала, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 вона побачила біля приміщення магазину і запам`ятала, що саме ОСОБА_7 передав ОСОБА_12 коробку з-під жувальної гумки, після чого вони втрьох пішли від магазину.

Про те, що гроші були в коробці з-під жувальної гумки не заперечували і обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які до то ж не заперечували й те, що знаходились на місці вчинення злочину.

Аналіз вказаних показань, в сукупності з даними, зафіксованими в документах, що були досліджені судом, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 діяли узгоджено між собою з метою досягнення спільного злочинного результату.

В той же час участь ОСОБА_9 у вчиненні розбійного нападу 29.05.2015 доводиться сукупністю проаналізованих судом даних, що містяться в документах, речових доказах, які є належними і допустимими та у взаємозв`язку між собою підтверджують ті фактичні обставини, які були встановлені судом у вироку.

Зокрема, під час обшуку житла ОСОБА_9 були вилучені ряд предметів, речей, в тому числі пістолет, що використовувався під час нападу, який впізнала потерпіла ОСОБА_18 , а також одяг, а саме кофта, яку впізнала потерпіла, повідомивши про те, що в ній був один із нападників, а саме ОСОБА_7 . Крім того, суд обґрунтовано врахував і зафіксовані камерою відеоспостереження дані, дійшовши висновку, що вони узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_21 , при цьому доводи сторони захисту про те, що цей доказ є неналежним, являються непереконливими, оскільки про необхідність проведення тих додаткових досліджень із залученням експертів, про які захисник зазначає в апеляційній скарзі, він в суді першої інстанції питання не порушував.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначив роль ОСОБА_9 у цьому злочині, який, використовуючи власний автомобіль, забезпечував прибуття на місце злочину та швидке зникнення після його вчинення з метою уникнення викриття.

Отже, всупереч тверджень апеляційних скарг, ґрунтується на доказах у провадженні висновок суду першої інстанції про те, що всі обвинувачені 29.05.2015 діяли спільно та узгоджено, розподіливши між собою злочинні ролі, і їх спільні дії були направлені на заволодіння чужим майном шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_18 , тобто діяли вони за попередньою змовою між собою.

Що стосується розбійного нападу 30.05.2015, то суд обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілої ОСОБА_20 щодо подій, які передували нападу та безпосередньо стосуються обставин нападу, а саме про те, що до приміщення магазину двічі заходив ОСОБА_9 , чого він і сам не заперечував у суді, купував морозиво, розпитував про інші товари, а через кілька хвилин як він залишив магазин, в приміщення зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , яких вона дуже добре запам`ятала, ОСОБА_7 відразу ж дістав пістолет і наказав віддати гроші, в цей же час ОСОБА_12 зайшов за прилавок, дістав з її кишені розмінні гроші, а потім дістав гроші із сумки, яка знаходилася під столом, після чого вони покинули приміщення магазину. Нападники добре орієнтувалися в приміщенні, їм було відомо де знаходяться гроші, що міг бачити ОСОБА_9 .

Крім того, дослідивши під час судового розгляду письмові докази у провадженні, зокрема документи, які свідчать про те, що потерпіла ОСОБА_20 впевнено впізнала під час досудового слідства пістолет та одяг одного з нападників, які були вилучені під час обшуку житла ОСОБА_9 , та оцінивши такі докази у взаємозв`язку між собою та іншими, наведеними у вироку доказами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність винуватості у цьому злочині ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , які діяли спільно та узгоджено, розподіливши між собою злочинні ролі, і їх спільні дії були направлені на заволодіння чужим майном шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_20 .

Твердження ОСОБА_9 щодо незаконності проведення обшуку за місцем його тимчасового проживання в будинку АДРЕСА_11 , отже і недопустимості доказів, а саме протоколу обшуку від 01.06.2015, речових доказів, тобто речей і предметів, які були вилучені під час обшуку, а також інших документів, які містять інформацію про впізнання потерпілими речей і предметів, які були вилучені під час незаконного обшуку, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний обшук був проведений з дотриманням вимог ч. 3 ст. 233, ст. 234 КПК України, що підтверджується ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 02.06.2015, якою було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0004691 та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 .

Процедура ж проведення цього обшуку, яка регламентована ст. 236 КПК України, враховуючи у тому числі і показання в суді свідка ОСОБА_26 , слідчим була дотримана.

При цьому доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність у слідчого права увійти до житла до постановлення ухвали слідчого судді колегією суддів не перевіряються, оскільки були предметом дослідження слідчого судді 02.06.2015 під час розгляду в межах своїх повноважень відповідного клопотання про надання дозволу на проведення обшуку житла, водночас підстав вважати таке судове рішення незаконним у колегії суддів немає (т.2 а.с. 57-59).

Доводи сторони захисту в апеляційних скаргах про те, що під час судового розгляду не були з`ясовані всі обставини кримінального провадження, тобто щодо неповноти судового розгляду, також є безпідставними.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК.

Як убачається з матеріалів провадження, протягом судового розгляду судом були задоволені всі клопотання сторони захисту щодо допиту певних осіб, які й були допитані в суді та оцінка їх показань міститься у вироку суду.

В той же час обвинувачені та захисники не заявляли жодних клопотань про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій, зокрема огляд в судовому засіданні речових доказів у провадженні, для підтвердження чи спростування обставин, на які вони посилаються в апеляційних скаргах, стверджуючи, що такі обставини залишилися поза увагою суду, але їх з`ясування може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, як і не мали доповнень, клопотань при з`ясуванні питання про можливість закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

Отже усі доводи апелянтів щодо неповноти судового розгляду не заслуговують на увагу.

З вищевикладених підстав колегія суддів не приймає до уваги, визнає припущенням і критично відноситься до посилань в апеляційних скаргах на те, що кофта "олімпійка", що була вилучена за місцем проживання ОСОБА_9 , яку впізнали потерпілі, стверджуючи, що в ній був ОСОБА_7 під час вчинення розбійних нападів, за розміром замала для ОСОБА_7 , що, на думку сторони захисту, ставить під сумнів показання потерпілих. Попри цьому, колегія суддів вважає, що жодний довід апеляційних скарг не дає підстави вважати показання потерпілих сумнівними, а висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження.

Крім того, колегія суддів встановила, що заяви обвинувачених в суді щодо порушення під час досудового розслідування їх права на захист були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції, за результатами якої суд визнав недопустимими доказами у провадженні: протоколи пред`явлення потерпілій ОСОБА_18 осіб ( ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ) для впізнання від 31.05.2015, 01.06.2015, протоколи пред`явлення потерпілій ОСОБА_20 осіб ( ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ) для впізнання від 01.06.2015, між тим обґрунтовано, з чим погоджується і колегія суддів, вважав, що інших доказів, у тому числі і показань потерпілих в суді, які впевнено впізнали обвинувачених, достатньо для висновку про те, що висунуте обвинувачення знайшло в суді своє підтвердження.

Не залишилися поза увагою суду першої інстанції доводи обвинувачених про жорстоке поводження з ними на первинному етапі досудового розслідування. Суд визнав неефективною перевірку таких обставин на досудовому провадженні, проте стороною обвинувачення в суді не було представлено жодного доказу, отриманого в результаті вчинення діянь, які визначені у п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України. Первинні ж показання підозрюваних, про які вони повідомили в суді апеляційної інстанції, вказуючи про те, що саме в них вони обмовили себе та один одного, не є доказами, оскільки згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, водночас суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Між тим, указаних вимог закону суд першої інстанції дотримав.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно і всебічно дослідивши обставини двох епізодів злочинної діяльності та давши правильну оцінку тим доказам, які поклав в основу своїх висновків, у їх сукупності, визнавши належними та допустимими, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із проникненням у приміщення, а ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ще і за кваліфікуючою ознакою вказаного злочину - вчинення особою, яка раніше вчинила розбій, що відповідає правовій кваліфікації ч. 3 ст. 187 КК України.
При цьому суд при вирішенні питання щодо правової кваліфікації злочину детально проаналізував у вироку докази у провадженні, зокрема показання потерпілих (в тому числі й щодо проникнення до касових зон магазинів, доступ до яких був обмежений), свідків та інші докази, врахував правову позицію Верховного Суду України від 15.11.2012, та всупереч тверджень сторони захисту, правильно встановив, що проникнення обвинуваченими до магазинів, які діяли за попередньою змовою між собою, було здійснено в обох епізодах злочинної діяльності саме з метою вчинення розбою, а відтак висновок щодо правової кваліфікації діяння за ч. 3 ст. 187 КК України, зокрема, за кваліфікуючою ознакою як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення, колегія суддів визнає вмотивованим.

З огляду на викладене, всі доводи апеляційних скарг щодо відсутності в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, не доведення в суді винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та наявності правових підстав для закриття кримінального провадження щодо кожного з них, як такі що суперечать матеріалам провадження та вимогам закону, не підлягають задоволенню.

Що стосується покарання, то при вирішенні цього питання, суд першої інстанції відповідно до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості та підвищеної суспільної небезпеки вчиненого злочину; відсутність обставин, які б обтяжували покарання всіх винних осіб, визнавши обставиною, яка пом`якшує покарання, часткове відшкодування завданої шкоди; ставлення обвинувачених до вчинених ними дій та дані про особу кожного з них, зокрема те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_12 в цілому характеризуються посередньо, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - позитивно.
Застосувавши принцип індивідуалізації покарання, з огляду й на конкретні дії кожної винної особи, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України з додатковим покаранням у виді конфіскації майна, достатньо вмотивувавши свої висновки щодо розміру покарання стосовно кожного обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції обвинуваченим покарання, є справедливим, необхідним і достатнім для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, отже відсутні підстави для його пом`якшення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегію суддів не встановлено.

З огляду на викладене, оскільки вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідає вимогам ст.ст. 370, 373 - 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, колегія суддів, не встановивши підстав для його зміни або скасування, відмовляє в задоволенні всіх поданих апеляційних скарг.

Разом з цим, враховуючи вимоги ст. 5 КК України та зміни, які відбулися в ст. 72 КК України, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 рокуі зарахувати в строк покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в межах цього кримінального провадження за правилами вказаної норми закону з часу їх фактичного затримання по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня

2016 року стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_12 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31 травня 2015 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2015 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2015 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2015 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4