Справа № 761/4797/18
Провадження № 1-кс/761/3357/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року м.Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна вилученого у кримінальному провадженні №0000135 від 09.11.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року у справі № 761/44571/16-к у кримінальному провадженні № 0000135 від 09.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4 , рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий у ПАТ «Банк Камбіо» () за адресою: м.Київ, вул.Занбковецької 3/1. В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді необґрунтовано накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_4 , які були набуті правомірним шляхом, оскільки останній та вказані грошові кошти жодним чином не стосуються кримінального провадження №0000135 від 09.11.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України, при цьому дані грошові не відповідають жодній ознаці речового доказу, що наведено в ст. 98 КПК України. При цьому, відносно ОСОБА_4 не здійснюється досудове розслідування, він не є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000135, а тому не входить до кола осіб, які несуть цивільну відповідальність у розумінні ст. 170 КПК України. Арешт накладений на грошові кошти ОСОБА_4 , порушує право власності останнього, гарантоване ст. 321 ЦК України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Слідчий та представник власника майна в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду були повідомлені завчасно та належним чином, однак їх неявка в силу положень ч. 2 ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання про скасування арешту майна, при цьому, в розпорядженні слідчого судді наявні достатні дані для прийняття рішення по суті.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, матеріали клопотання про арешт майна справа № 761/44571/16-к, провадження № 1-кс/761/27244/2016, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів вбачається, що слідчим управлінням ФР ГУ ДФС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000135 від 09.11.2016 року за ст. 218-1 КК України.
В рамках даного кримінального провадження 19.12.2016 року старший слідчий з особливо важливих справ СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ «Банк Камбіо» () на рахунках фізичних осіб, за якими здійснені операції щодо безготівкового перерахування грошових коштів з рахунків юридичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в банківській установі, в тому числі й на грошові кошти, що розміщені на рахунку.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року, накладено арешт на грошові кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ «Банк Камбіо» () на рахунках фізичних осіб, в тому числі й на грошові кошти, що розміщені на рахунку ОСОБА_4 № НОМЕР_1 , так як вони відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами. При цьому, слідчий суддя правильно встановив, що з огляду на обставини вчинення ймовірного злочину, представленого за матеріалами судового провадження доказів в їх сукупності, майно, на яке просить накласти арешт слідчий є майном, яке набуто кримінально протиправним шляхом та доказом злочину, а тому на нього відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України може бути накладено арешт з метою уникнення негативних наслідків в даному кримінальному провадженні.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.
Дана позиція узгоджується із ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Крім того, слід врахувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), де ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
З огляду на наведе, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, накладено арешт на грошові кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ «Банк Камбіо» () на рахунках ряду фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_4 , з врахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У той же час, у клопотанні про скасування арешту майна не доведено, що арешт на згадане майно накладено необґрунтовано або відпала потреба, як того вимагають положення ч. 1 ст. 174 КПК України.
Посилання у клопотанні на те, що стосовно ОСОБА_4 не здійснюється досудове розслідування, а також, що останній не входить до кола осіб, які несуть цивільну відповідальність, не може бути безумовною підставою для скасування арешту такого майна з огляду на зміст відомостей, які внесені до ЄРДР за № 0000135 від 09.11.2016 року, та правову кваліфікацію, крім того, усі обставини щодо згаданих грошових коштів підлягають з`ясуванню безпосередньо в ході досудового розслідування даного кримінального провадження.
Отже, зазначені обставини не можуть свідчити про наявність підстав, передбачених ст. 174 КПК України, для задоволення клопотання та скасування арешту майна.
Крім того , як вбачається з прохальної частини клопотання адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21 грудня 2016 року по справі № 761/4457/16-к (провадження № 1-кс/761/27244/2016) в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться в банківській установі ПАТ «Банк Камбіо» та в частині заборони посадовим особами ПАТ «Банк Камбіо» (), а також будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатися та використовувати грошові кошти, які належать скаржнику.
Разом з тим, слідчий суддя суду першої інстанції не має повноважень щодо скасування ухвал слідчого судді першої інстанції, відповідне питання може бути порушене у апеляційній скарзі спрямованій до апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000135, слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року у справі № 761/44571/17 у кримінальному провадженні № 0000135 від 09.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4 , рахунок № НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1