Справа № 368/1640/17
Провадження № 1-кп/368/42/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" січня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
та обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлик в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005256 від 18.10.2016 р. щодо ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст.307 ч. 2, 309 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
На розгляді Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження за № 0005256 від 18.10.2016 р. щодо ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст.307 ч. 2, 309 ч. 2, 263 ч. 1 КК України.
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут наркотичний засіб у великих розмірах; у зберіганні, придбанні бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та у придбанні, зберіганні, перевезенні наркотичного засобу без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. ст. 307, 308, 310, 317 КК України.
Прокурор у судовому засіданні просив суд прийняти рішення щодо продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу - тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні умисного злочину у сфері незаконного обороту наркотичних засобів та за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк до 10 років, характер злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 дає підстави вважати, що підстави що були при обранні запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого адвоката.
Суд, вислухавши клопотання прокурора, який просив суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, клопотання захисника, та думку обвинуваченого, приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Так, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Судом встановлено, що під час досудового слідства та під час судового розгляду відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням вимог ст. 177 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків які дають достовірні підстави суду вважати що обвинувачений може здійснити дії передбачені частиною 1 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Отже підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.
Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст. 201, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Обрану міру запобіжного заходу відносно обвинувачуваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демівщина Кагарлицького району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст.307 ч. 2, 309 ч. 2, 263 ч. 1 КК України у вигляді тримання під вартою Державній установі «Київський слідчий ізолятор (№ 115)» продовжити 60 днів, тобто до 26 березня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1