Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8502/17
Провадження № 1-кп/490/222/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2018 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Серишево Серишевського району Амурської області Російської Федерації, є росіянином, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, є розлученим, має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює механіком на ТОВ "Агро-Юг-Сервіс", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

-22 грудня 2006 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 190, статтею 352 Кримінального Кодексу України - до двох років позбавлення волі; був звільнений від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з випробуванням, з встановленням випробувального терміну в два роки;

-24 травня 2007 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 190, частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - за сукупністю злочинів,а також - цього та попереднього вироків - остаточно до 4 років 7 місяців позбавлення волі; був звільнений 20 серпня 2011 року по відбуттю строку покарання;

-25 вересня 2012 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України - до обмеження волі строком на 2 роки; був звільнений 29 травня 2013 року умовно-достроково з невідбутим строком 11 місяців;

-28 січня 2014 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 125, частиною 1 статті 126, частиною 1 статті 259, частиною 2 статті 259 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі, а за сукупністю цього вироку та вироку того ж суду від 05 серпня 2012 року - до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

-17 березня 2014 року - Корабельним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 190, частиною 1 статті 357 Кримінального Кодексу України - до 3 років 6 місяців позбавлення волі, а з урахуванням вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 січня 2014 року остаточно - до 4 років 6 місяців позбавлення волі; був звільнений 29 березня 2017 року умовно-достроково з невідбутим строком 4 місяці 10 днів

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 259 Кримінального Кодексу України, -
В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів, передбачених статтею 259 Кримінального Кодексу України, судимості за вчинення яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, вчинив новий злочин за таких обставин.

13 вересня 2017 року після 14 години 30 хвилин він, перебуваючи на зупинці громадського транспорту "Шкільна", розташованій по проспекту Героїв України в напрямку руху транспорту в бік провулку Парусного, на ґрунті особистої образи на свого брата ОСОБА_8 з метою помсти з використаннями належного йому мобільного телефону марки "Айфон 4" /imei: НОМЕР_1 /, в якому для здійснення дзвінків використовувалась сім-картка мобільного оператору "МТС Vodafone" з телефонним номером НОМЕР_2 , зателефонував до оператора телефонної лінії "102" та неправдиво повідомив про замінювання території дислокації НОМЕР_3 бригади військової частини НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_2 , у якій його брат обіймав посаду заступника начальника батальйону з озброєння, та там має відбутись потужний вибух.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені
Його дії слід кваліфікувати за частиною 2 статті 259 Кримінального Кодексу України як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху та дії, які загрожують загибелі людей, вчинені повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Під час досудового розслідування 29 вересня 2017 року між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості.
Судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - його право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки укладання угоди.
Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки укладання угоди, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної під час досудового розслідування угоди.
Судом також встановлено, що розумні підстави для сумнівів у тому, що ОСОБА_4 вчинював діяння, із приводу яких укладена угода, є відсутніми.
До того ж, викладені сторонами умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є належною, законодавство допускає укладання угод по справам цієї категорії.
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства. Вони також не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.
Отже, заявлена угода підлягає затвердженню судом.
За такого суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви призначення покарання.
Відповідно до частини 1 статті 475 КПК України за наведених обставин суд має призначити узгоджену сторонами міру покарання.
Відповідно до умов укладеної між сторонами угоди обвинуваченому має бути призначене покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Умови угоди також передбачають звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
За такого обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі та на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених у статті 76 цього Кодексу.
Під час укладання угоди сторони обумовили й обсяг обов`язків, що мають бути покладеними на обвинуваченого, окресливши їх посиланням на норми статті 76 Кримінального Кодексу України в редакції від 14 квітня 2014 року.
Проте, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину ця редакція вказаної статті не діяла.
В той же час, діюча редакція вказаної статті передбачає обов`язки, що є аналогічними тим, на які послались сторони під час укладання угоди.
За такого суд вважає за можливе покласти на обвинуваченого обумовлені сторонами обов`язки, але - відповідно до вимог статті 76 Кримінального Кодексу України в редакції, що є чинною.

Вирішення питання про долю речових доказів.
Ухвалою слідчого СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 13 вересня 2017 року речовим доказом у справі визнаний лазерний диск, на містяться три аудіозаписи з неправдивим повідомленням про вибух. Відповідно до пункту 7 частини 9 статті 100 КПК України його слід залишити у матеріалах справи на весь строк їх зберігання.
Ухвалою слідчого СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 26 вересня 2017 року речовим доказом у справі визнаний мобільний телефон "Айфон 4" /imei: НОМЕР_1 /, за допомогою якого були здійснені неправдиві повідомлення про вибух. Відповідно до пункту 1 частини 9 статті 100 КПК України його, як майно, що було використане, як засіб вчинення злочину, слід конфіскувати.
Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 вересня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_10 та прокурором.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 259 Кримінального Кодексу та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
На підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ у справі - лазерний диск - залишити у матеріалах справи на весь строк їх зберігання.
Речовий доказ у справі - мобільний телефон "Айфон 4" /imei: НОМЕР_1 / - конфіскувати.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =

27.03.2018