справа №176/2318/17
провадження №1-кп/176/195/17
В И Р О К
Іменем України
14 грудня 2017 р. м. Жовті Води Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середньо-спеціальна, розлучена, безробітна, маюча на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2017 року за №0000930,

за участю учасників провадження прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше знайома з потерпілою ОСОБА_6 11.08.2017 року прогулювались разом з останньою у м. Жовті Води Дніпропетровської області по бульвару Свободи.

Так, 11.08.2017 року в період часу з 18:00 по 20:00, ОСОБА_6 , спільно зі своїм малолітнім сином, ОСОБА_4 , її малолітніми дітьми та колишнім чоловіком ОСОБА_7 , відпочивала на лавці в сквері, розташованому вздовж Бульвару Свободи, в м. Жовті Води. В той час як потерпіла ОСОБА_6 , повела свого сина ОСОБА_8 до вбиральні кафе ОСОБА_9 , та залишила належну їй жіночу сумку, в якій знаходилися грошові кошти, мобільний телефон та картка ПАТ КБ «Приватбанк» рахунок № НОМЕР_1 на лавці у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на крадіжку банківської картки ПАТ КБ «Приватбанку» рахунок № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_6 , з методо подальшого зняття готівкових коштів з вказаного рахунку, тобто з корисливою метою.

Так, ОСОБА_4 , діючи на досягнення свого злочинного умислу, з корисливих мотивів, таємно, тобто скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 , за її діями не спостерігає, із сумочки потерпілої, яка лежала на лавці, викрала банківську картку для виплат ПАТ КБ «Приватбанку» № НОМЕР_1 відкриту на ім`я ОСОБА_6 . Викрадену картку помістила до своєї кишені.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» N 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" N 2346-ІП від 5 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" N 2121- ІП від 7 грудня 2000 року документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. При цьому одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо), які являють собою емітовані в установленому законодавством порядку пластикові чи іншого виду картки, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжні картки є власністю емітента (банка) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту, в тому числі і фізичній особі - держателю спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжні картки.

Тобто, платіжні картки як платіжні інструменти - засоби доступу до банківських рахунків повністю відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів.

Після цього, ОСОБА_4 , 11.08.2017 року, приблизно о 20 годині 45 хвилин маючи при собі банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» рахунок № НОМЕР_1 , викрадену у ОСОБА_6 , направилася до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк» з метою таємного викрадення грошових коштів з вказаного рахунку.

Того ж дня, тобто 11.08.2017 року о 20 годині 59 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись біля банкомату CADN 3195 ПАТ КБ «Приватбанк», розташованого по вул.Кропоткіна, 14, в м.Жовті Води, маючи на меті таємне викрадення грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_10 , знаючи ПІН код вказаної картки, передбачаючи, що на рахунку, можуть знаходитись грошові кошти, діючи умисно, усвідомлюючи те, що вказана картка їй не належить, таємно, будучи впевненою в тому, що власниця картки за її діями не спостерігає, скориставшись вказаною вище карткою здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 3300 гривень, з банківського рахунку № НОМЕР_1 , тим самим спричинила майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 , на загальну суму 3300 гривень. Викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе визнала повністю, щиро розкаялася. Давати показання відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України.

Докази її вини, здобуті органом досудового розслідування, визнає повністю і не оспорює. Просила розгляд справи проводити в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Правильно зрозуміла зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Посилання ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд обмежився лише дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні від дачі показань відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та за ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційних документів вчиненого з корисливих мотивів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченої, яка є особою раніше не судимою. Також суд враховує особу обвинуваченої, яка по місцю проживання характеризується посередньо, скарг на її поведінку від сусідів не находило, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога в поліклініці СМСЧ-9 не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, перебуває на обліку в як безробітна, що вбачається з довідки Жовтоводського міського центру зайнятості.

Відповідно до досудової доповіді на обвинувачену, складеної старшим інспектором П`ятихатського міськрайонного відділу з питань пробації МРУ ВКПП МЮ від 13.12.2017 року ОСОБА_4 має посередню характеристику. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Зроблено висновок про можливість виправлення обвинуваченої без позбавлення волі.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченій є щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.357 КК України, що, на думку суду, буде достатнім покаранням як за скоєний злочин так і для попередження нових злочинів, а також у вигляді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.185 КК України із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70, ч.3 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувалися.

Цивільний позов не пред`являвся. Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 грн.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 100 годин громадських робіт зі сплатою штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Відповідно ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому і прокурору.

Суддя Жовтоводського

міського суду ОСОБА_1