Справа № 640/134/18
н/п 1-кп/640/394/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" лютого 2018 р.
Київськийрайонний суд м. Харкова у складі :
Головуючого - судді : ОСОБА_1
При секретарі : ОСОБА_2 ,
За участю прокурора: ОСОБА_3 ,
Захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжних заходів відносно обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі № 27, ОСОБА_10 у вигляді цілодобового домашнього арешту. Просив продовжити дію запобіжних заходів на 60 днів, враховуючи наявність ризиків, передбачених пп. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.
У відношенні ОСОБА_11 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній порушив покладенні судом на нього обов`язки цілодобово не залишати місце мешкання, проте, порушив такий обов`язок, залишив помешкання, керував транспортним засобом, при цьому, будучи позбавленим права керування транспортним засобом терміном на один рік, вчинив нове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. .
Адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_11 заперечували стосовно зміни запобіжного заходу, оскільки на утриманні обвинуваченого перебувають двоє неповнолітніх дітей та єдиним ризиком, встановленим слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, є можливість зникнути від суду, що втратила свою актуальність. При цьому визнали факт порушення, зазначивши, що до відома слідчого, прокурора або суду про необхідність залишення місця мешкання не доводили, прямував до аптеки для придбання ліків дітям. Проте, доказів цього не надали, лікаря не викликали.
Адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_8 просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи наявністю у ОСОБА_8 на утримання власної дитини та трьох дітей співмешканки. Крім того, адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 залишили клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_10 не заперечував проти продовження дії запобіжного заходу щодо нього у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора щодо зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_11 .
Потерпілий ОСОБА_12 вважав за необхідне обрати щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити тим самим.
Вислухавши клопотання прокурора, думки інших учасників процесу, прихожду до наступних висновків.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Обвинуваченим інкримінуються тяжкі злочини, вчинені у групі осіб за попередньою змовою, повторно. Судом встановлено, що ризики, передбачені ч.1ст.177 КПК України: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, не зменшилися і є актуальними, тому є усі підстави для продовження дії запобіжних заходів стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в СІЗО, а ОСОБА_10 цілодобового домашнього арешту.
Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справ «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою (ст. 5 Конвенції та рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України»).
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Проте, обвинуваченим ОСОБА_11 не тільки порушено обов`язок цілодобово не залишати місце проживання, але й здійснено керування транспортним засобом із вчиненням адміністративного правопорушення.
Така процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_11 свідчить про те, що, обраний йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не відповідає ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Оскільки обвинуваченим порушено обов`язки, покладені на нього судом при обьранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд, керуючись ч.4 ст.182 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави.
Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального правопорушення, які свідчать, що інші, менш суворі, ніж обрані, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а обвинуваченому ОСОБА_10 строк цілодобового домашнього арешту на 60 днів. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 змінити зі цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою в Харківському СІЗО без визначення розміру застави.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народження у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього наступних обов`язків:
1)з`являтися до органів досудового слідства та суду за першим викликом;
2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурораабо суду;
3)цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи - продовжити на 60 днів, тобто до 26.04.2018 року.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 змінити з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою в Харківському СІЗО без визначення розміру застави терміном на 60 днів, тобто до 26.04.2018 року.
Дана ухвала оскарженню не підлягає. Копію ухвали направити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1