АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника власника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000261 від 17.11.2017, та накладено арешт на нежитлове приміщення №9 (група приміщень з 1 по 29), загальною площею 575 кв.м., розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: 1719, виданому 29.12.2016, ПН КМНО Легкобитом С.О. (8513), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, з забороною використання та розпорядження вказаним майном.
В ухвалі слідчий суддя вказав, що прокурором доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту у відповідності до ст. 171 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що зазначене в клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити орану досудового розслідування в задоволенні клопотання про накладення арешту.
Апелянт зазначає, що прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання, не надав суду достатніх та належних доказів, які б вказували на те, що громадянка ОСОБА_7 в будь-який незаконний спосіб набула право власності на нежитлові приміщення, або вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 356 КК України. Додає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України не оцінив розумність та співмірність обмеження права власності для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вислухавши позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження по розгляду клопотання про накладення арешту, перевіривши доводи апеляційної скарга, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Клопотання апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню, оскільки, на переконання колегії суддів, цей строк пропущений з поважних причин.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, Київською місцевою прокуратурою №1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000261 від 17.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. за фактом самовільного захоплення невідомими особами нежитлових приміщень, загальною площею 421,20 кв.м. по АДРЕСА_1 , що обліковуються на балансі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та включені до переліку вільних нежитлових приміщень, які можуть бути надані в оренду, розміщеному на сайті Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.
Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» подано заяву про вчинене кримінальне правопорушення, а саме захоплення невідомими особами нежитлового приміщення, яке знаходиться в господарському віданні та на балансі підприємства, є власністю територіальної громади міста Києва віднесеного до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.
Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» стверджує, що жодних дій щодо передачі в орендне користування або продажу вищевказаного комунального майна не проводилось.
Згідно з реєстром речових прав на нерухоме мано, нежитлове приміщення №9 (група приміщень з 1 по 29), загальною площею 575 кв.м., розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в приватній власності ОСОБА_7
06 грудня 2018 року прокурор Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи його необхідністю уникнення ризику того, що з нерухомим майном можуть вчинятися дії щодо його подальшого відчуження на користь третіх осіб.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року клопотання прокурора було задоволено.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене нерухоме майно, що належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_7 , оскільки воно є предметом кримінального правопорушення, і не застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт призведе до відчуження майна.

З урахуванням викладеного слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належну мету, передбачену ч. 10,11 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора. Разом з тим, колегія суддів бере до уваги докази надані стороною обвинувачення під час розгляду апеляційної скарги, з яких вбачається, що нежитлове приміщення №9 (група приміщень з 1 по 29), загальною площею 575 кв.м., розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_7 постановою прокурора від 07 грудня 2018 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000261.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його відчуження.

Доводи представника власника майна в апеляційній скарзі про незаконність накладення арешту на майно є необґрунтованими, оскільки до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Завдання суду полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна, тобто закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого заходу забезпечення кримінального провадження

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 172, 173, 309, 404, 405, 407 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000261 від 17.11.2017, та накладено арешт на нежитлове приміщення №9 (група приміщень з 1 по 29), загальною площею 575 кв.м., розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: 1719, виданому 29.12.2016, ПН КМНО ОСОБА_8 (8513), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, з забороною використання та розпорядження вказаним майном - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/975/2018
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1