Справа № 464/5912/16-к
пр.№ 1-кп/464/52/17
У Х В А Л А
18 грудня 2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0002041 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:
у провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 щодо вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 23.10.2017 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, а саме до 22 грудня 2017 року включно.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки такий закінчується та на даний час не відпали жодні з підстав, які були на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник, обвинувачений заперечили проти клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного

Згідно ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку .

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 в виді тримання під вартою, суд вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який слід обрати обвинуваченому, позаяк жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що обвинуваченому, який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, для запобігання ризиків, які доведені прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності, необхідно продовжити запобіжний захід в виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 18 лютого 2018 року, включно.

Керуючись ст.ст.331, 372 КПК України, суд , -

у х в а л и в :
клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою строком, що не перевищує двох місяців, тобто до 18 лютого 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1