ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії суддів: [1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 05 жовтня 2017 року касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 рокуу кримінальному провадженні щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілої, адвоката ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі представником потерпілої викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивовано порушенням апеляційним судом вимог процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки без перевірки й аналізу здобутих доказів у провадженні, не мотивувавши свого рішення належним чином, суд безпідставно змінив вирок, перекваліфікувавши дії засудженого ОСОБА_7 на ст. 124 КК України.
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців. Вироком суду стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 21 173,56 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 170 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 25 березня 2014 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі. Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

10 березня 2014 року, приблизно о 02-ій год., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , проходячи повз будинку АДРЕСА_1 побачили, що у житловому вагончику, що розташований на вулиці поблизу вказаного будинку горить світло. Вважаючи, що у вказаному вагончику ніхто не проживає та туди вірогідно проникли злочинці, вони підійшли до вагончика, з метою зясування вказаних обставин. Після цього, ОСОБА_9 постукав у двері житлового вагончика, які їм відчинили, після чого останній разом з ОСОБА_10 зайшли в дане приміщення з метою зясування причин перебування там незнайомих їм осіб. В приміщенні вагончика перебували тимчасово там проживаючі з дозволу власника ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.
В подальшому, 10 березня 2014 року, приблизно о 02-ій год. 30 хв., в приміщенні вказаного житлового вагончика між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт. Під час даного конфлікту, ОСОБА_7 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_10 два удари металевим прутом (насадкою-міксером для змішування бетону) по голові. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. Відповідно до висновку експерта № 32/729/2 від 29 квітня 2014 року причиною смерті ОСОБА_10 стала закрита черепно-мозкова травма голови, у вигляді забійної рани та крововиливу в м`які тканини у ділянці волосистої частини голови, лінійного перелому правої тім`яної кістки, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, у шлуночки та в тканини мозку, що зумовили розвиток набряку набухання головного мозку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 задоволено частково, вирок суду від 13 квітня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_7 змінено, перекваліфіковано його дії з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, призначено покарання за цей злочин у виді обмеження волі на строк два роки, звільнено з-під варти у зв`язку з відбуттям призначеного покарання, зменшено суму в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_5 до 100 000 грн. В решті вирок суду залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану ним скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Суд касаційної інстанції доводи касаційної скарги представника потерпілої щодо недотриманням повною мірою судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали вимог ст. 419 КПК України вважає небезпідставними.

У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Так, суд першої інстанції, проаналізувавши всі зібрані і перевірені ним докази в їх сукупності, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що спричинили його смерть.

На вказаний вирок захисником, який діяв в інтересах засудженого ОСОБА_7 , було подано апеляційну скаргу із вимогою до скасування вироку із закриттям провадження через недоведння винуватості останнього.

Суд апеляційної інстанції, не дотримуючись наведених положень кримінального процесуального закону, в порушення вимог ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, постановив ухвалу, якою апеляційну скаргу задовольнив частково, вирок суду змінив, дії засудженого ОСОБА_7 перекваліфікував з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України як вчинення ним умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

При цьому, відкинувши наявні докази у кримінальному провадженні, без їх повторного дослідження, суд апеляційної інстанції не погодився із висновками суду першої інстанції про те, що невизнання вини ОСОБА_7 та його твердження про захист від нападу потерпілого є спробою уникнути кримінальної відповідальності, визнавши при цьому перебування ОСОБА_7 у стані необхідної оборони.

При цьому в основу мотивування постановленої ухвали апеляційного суду покладено лише показання засудженого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 , який є власником житлового вагончика, в якому проживав ОСОБА_7 та не був безпосереднім свідком подій.

Натомість показання основного свідка ОСОБА_9 , які були покладені в основу обвинувального вироку, без повторного допиту цього свідка в суді апеляційної інстанції, були відкинуті із формулюванням апеляційного суду «однак, чому як органи досудового розслідування, так і суд визнали правдивими показання свідка ОСОБА_9 , а не обвинуваченого ОСОБА_7 незрозуміло, оскільки будь-якого обґрунтування доказами немає».

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції прийняте рішення апеляційного суду про перекваліфікацію дій засудженого за такого мотивування вважає передчасним, необґрунтованим, а отже і незаконним.

Таким чином, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час проведення якого слід проаналізувати доводи апеляційної скарги із наведенням докладних мотивів прийнятого рішення за ними, та за результатами чого постановити законне і обґрунтоване судове рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-1560км16 Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_13
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_14
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1