Справа № 752/2269/18
Провадження №: 1-кп/752/871/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.02.2018 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської обл., громадянина України, освіта середня, який працює не офіційно, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 31.08.2000 року вироком Васильківського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 206 КК України на 3 роки позбавлення волі; 02.04.2001 року вироком Таращанського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 215-3, ст. 142, ст. 42, ст. 43 КК України на 12 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна; 26.06.2014 року вироком Білоцерківського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки обмеження волі; 15.10.2014 року вироком Білоцерківського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі; 20.09.2017 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 03.01.2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин в торгівельному залі гіпермаркету «Ашан», який знаходиться в ТРЦ «Оушен плаза» за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, маючи злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, у відділі продажу риби попросив продавця зважити йому риби, а саме «Форель філе вагове», вагою 1 кг 575 г, вартістю 592 грн. 14 коп., після чого ОСОБА_5 взяв зважену рибу та відійшовши від продавця, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, заховав рибу собі під пальто та направився до виходу із вказаного гіпермаркету, пройшов касову зону, але на виході з магазину був затриманий працівниками охорони, у зв`язку з чим не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, вчинивши при цьому всі дії, які вважав за необхідне. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 мав намір завдати матеріальних збитків гіпермаркету «Ашан» на загальну суму 592 грн. 14 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що 03.01.2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин в торгівельному залі гіпермаркету «Ашан», в м. Київі по вул. Антоновича, 176, у відділі продажу риби попросив продавця зважити йому риби червоної, після цього відійшов бік та зняв з неї ціну і пішов до кас, не маючи наміру платити за рибу, проте його зупинила охорона, якій він віддав вказаний товар. У вчиненому кається, просить суворо його не карати. Раніше не мав роботи, тому був змушений вчиняти крадіжки, проте тепер працює, висновки для себе зробив. Різновид товару та його вартість він не оспорює.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кваліфіковані вірно.
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, зокрема, тяжке матеріальне становище, не можливість працевлаштуватися офіційно через наявність судимостей, наявність на утриманні двох батьків пенсіонерів, те, що злочин не було доведено до кінця, вартість викраденого майна та сам предмет посягання, є не значним, наслідки посягання, зокрема, те, що майно було повернуто власнику одразу ж після затримання, обвинувачений віддав його добровільно, опір не чинив, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, про що свідчить і відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого та його представника, дані про особу підсудного, який неодноразово судимий, працює не офіційно на фабриці по виготовленню дерев`яних вікон та дверей, має на утримання батьків пенсіонерів, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується виключно позитивно, є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
Суд вважає за необхідне визнати обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, виходячи з наступного. ОСОБА_5 під час його зупинки працівниками охорони біля кас добровільно видав їм викрадене майно, опору чи супротиву не чинив, матеріальних претензій у потерпілого до обвинуваченого немає. Крім того, ОСОБА_5 як в ході досудового розслідування, так і судового провадження повністю визнавав свою провину, розповідав про обставини вчинення ним злочину, від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся, добровільно повідомив суд про наявність у нього судимості від 20.09.2017 року, про яку суду не було відомо, усвідомлюючи при цьому правові наслідки такого повідомлення.
Вказане у своїй сукупності свідчить про наявність наведених вище обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та також підлягають врахуванню при призначенні останньому покарання.
Крім того, суд враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 ..
Враховуючи викладене, зокрема, обставини вчинення злочину, дані про особу підсудного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України, призначивши йому більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: штраф в межах, встановлених для такого виду покарання в Загальній частині Кримінального кодексу України.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, тому беручи до уваги викладене, а також і обставини вчинення злочину, вид та розмір викраденого майна, відсутність претензій з боку потерпілого, дані про особу підсудного, який має постійне місце проживання та реєстрації, працює, характеризується позитивно, має на утриманні батьків пенсіонерів, ряд обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та обставина, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, і вчинив злочин в період іспитового строку не є перешкодою для застосуванням судом при призначенні покарання підсудному вимог ст. 69 КК України.
З огляду на викладене, враховуючи принцип індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, вважаю, що призначене судом ОСОБА_5 реальне покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді штрафу за незакінчений злочин, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 вчинив новий злочин в період іспитового строку, визначеного йому вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2017 року, яким він був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, а за новий злочин суд вирішив призначити йому покарання у виді штрафу, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд керуючись вимогами ст.ст.71, ч. 3 ст. 72 КК України приходить до висновку, що вироки судів слід виконувати самостійно.
Долю речового доказу вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (тисячу сімсот) гривень в дохід держави.
На підставі вимог ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2017 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, виконувати самостійно.
Речові докази у справі: «Форель філе вагове», вагою 1 кг 575 г, яка передані на відповідальне зберігання представникам ТОВ «Ашан», залишити ТОВ «Ашан» за належністю.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1