справа № 208/6303/17
провадження № 1-кс/208/67/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0002358 від 09.11.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:
15 січня 2018 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.12.2017 р. на грошові кошти у сумі 200,00 доларів США, 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, пластиковий футляр в якому знаходилася монета сріблястого кольору з металу білого (сріблястого) кольору які належить їй, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002358.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що майно, вилучене підчас обшуку, не має жодного відношення до кримінального провадження № 0002358 від 09 листопада 2017 року, в рамках якого воно вилучалось, зазначає, що ухвалою від 04.12.2017 року Заводського районного суду м. Дніпродзержинська було накладено арешт на майно, а саме грошові кошти 200,00 доларів США двома купюрами по 100,00 доларів США, 150000,00 гривень - 300 купюр по 500,00 гривень, пластиковий футляр в якому знаходилася монета сріблястого кольору з металу білого (сріблястого) кольору, які було вилучено 05.11.2017 року за адресою АДРЕСА_1 , дані грошові кошти є її, ОСОБА_3 , особистою власністю. Підставою для арешту на вказане майно було клопотання Слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП Дніпропетровської області ОСОБА_6 в якому останній прохав накласти арешт на вище вказане майно. Вона вважає, що дана Ухвала суду від 04.12.2017 року про накладення арешту на майно є необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки підстави вказані слідчим не відповідають фактичним обставинам та вимогам кримінально-процесуального закону, а саме з наступних причин: до скоєння вище зазначеного правопорушення як і до ніяких інших правопорушень, вона, заявник, ОСОБА_3 ніякого відношення не мала та не має, а гроші в сумі 200,00 доларів США, та 150000,00 гривень, як і монета, які вилучені під час обшуку ніяким знаряддям скоєння злочину не являються, а є її, ОСОБА_3 , особистим збереженням, які вона відкладала з метою придбання особистого житла та зберігала за місцем свого проживання. В дану суму входили гроші які вона отримувала ще з дитинства, як соціальні виплати, а також гроші, яка вона відкладала з своїх особистих заробітків, і на які вона повинна існувати та утримувати малолітню доньку, а монета це особистий подарунок. За адресою де було вилучено грошові кошти розташований будинок, який належав її батькам, а після їх смерті в даному будинку залишились зареєстровані сама заявниця, ОСОБА_3 , її брат ОСОБА_7 , та її неповнолітня донька - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_7 який є фігурантом в кримінальному провадженні, в рамках якого проводився обшук і вилучалися грошові кошти, на протязі останнього року в даному будинку фактично не проживав, а проживав зовсім за іншою адресою, і жодного відношення до грошових коштів не має. Таким чином арешт на належне їй, ОСОБА_3 майно, а саме грошові кошти в сумі 200,00 доларів США, в сумі 150000,00 гривень і монета, якими вона володіє на законних підставах, являється необґрунтованим та підлягає скасуванню, тому просить клопотання задовольнити.

Заявник та її представник у судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на обґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту, вказав, що на даний час дія вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не втратила свою актуальність, а підстави які були на час накладення арешту продовжують існувати. Разом з тим, вказав, що вилучене та в подальшому арештоване майно постановою від 04.12.2017р. визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0002358 від 09.11.2017 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши обґрунтування заявника та її представника, заперечення прокурора, приходить до наступного.

Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, слідчим СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_9 здійснюється досудове розслідування у № 0002358 від 09 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185КК України.

Окрім іншого, в ході досудового розслідування встановлено, що 09.11.2017 року до ЧЧ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт працівника ВКМ Кам`янського ВП про те, що під час проведення оперативно-розшукових заходів по ОРС встановлена група осіб з числа мешканців м Кам`янське, які з початку 2017 року за попередньою змовою шляхом проникнення у приміщення (сховища) скоювали крадіжки на території м. Кам`янське. За даним фактом СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до ЄРДР за № 0002358 від 09 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185КК України. В рамках розслідування цього кримінального провадження було проведено ряд слідчих дій, в тому числі 15.11.2017р. на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.11.2017р. за адресою АДРЕСА_1 за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено крім іншого майна і вищевказане майно, оскільки існувала сукупність підстав вважати що воно є доказом злочину, 04.12.2017р. ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська було накладено арешт на вищевказане майно.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.12.2017 при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, врахував, що арешт необхідний з метою забезпечення зберігання речових доказів, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває. А отже, майно, яке має ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, може підлягати арешту у кримінальному провадженні, в якому не повідомлено про підозру жодній особі, а відтак посилання заявника, що арештоване майно немає відношення до кримінального провадження № 0002358 від 09 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як на одну з підстав для скасування арешту, слідчий суддя не приймає до уваги.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається заявник та його представник, що на їх думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0002358 від 09 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та постановою від 04.12.2017р. визнано речовим доказом саме по кримінальному провадженню № 0002358 від 09.11.2017 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_3 обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_3 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником та її представником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0002358 від 09.11.2017 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1