Справа № 396/849/17
Провадження № 1-кп/396/139/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11
ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України, а саме вчинив закінчений замах на умисне вбивство двох і більше осіб, вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб. Крім цього, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
Кримінальні правопорушення вчинені за наступних обставин.
Судом встановлено, що 17 жовтня 2016 року о 19 годині 55 хвилин обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля підвального приміщення в будівлі АДРЕСА_2 , вів бесіду із потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Під час бесіди у ОСОБА_11 раптово виникли неприязні відносини, на ґрунті яких, ОСОБА_11 , діючи умисно та цілеспрямовано, дістав заготовлений раніше вибуховий пристрій, а саме стандартну ручну бойову осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР (важіль від підривника гранати типу УЗРГМ був 1970 року виготовлення), та бажаючи настання смерті вищевказаних осіб, усвідомлюючи, що його дії небезпечні для життя багатьох осіб, кинув у натовп потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 приведений у дію вибуховий пристрій, який детонував та стався вибух. Після чого ОСОБА_11 з місця події зник.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_11 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 встигли відбігти з місця вибуху і залишилися живими. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 та вибуху, потерпілий ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних ран обох сідничних ділянок, які подовжуються в раньовий канал із наявністю деяких сторонніх тіл, які відповідно до висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ» ДОЗ Кіровоградської ОДА №1877 від 29.11.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я та потерпілий ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження у вигляді ран по задній поверхні нижніх кінцівок, сідниць, лівої кисті, правого плеча, гематоми 2 пальця лівої кісті, які відповідно до висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ» ДОЗ Кіровоградської ОДА №1872 від 29.11.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 п.п. 1,5 ч.2 ст.115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство двох і більше осіб, вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб.
Крім цього, ОСОБА_11 , за невстановлених судом обставин, придбав стандартну ручну бойову осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР (важіль від підривника гранати типу УЗРГМ був 1970 року виготовлення). Придбану вибуховий пристрій, стандартну ручну бойову осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1, із ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР (важіль від підривника гранати типу УЗРГМ був 1970 року виготовлення), що підтверджується висновком експерта Кіровоградського НДЕКЦ МВС України №71/851 від 01.11.2016 року, ОСОБА_11 зберігав і носив із собою без встановленого законом дозволу протягом невстановленого періоду часу.
17 жовтня 2016 року ОСОБА_11 вказаний вибуховий пристрій, а саме стандартну ручну бойову осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР (важіль від підривника гранати типу УЗРГМ був 1970 року виготовлення), носив без передбаченого законом дозволу по місту Бобринець Кіровоградської області, та біля підвального приміщення в будівлі АДРЕСА_2 , вів бесіду з потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Під час бесіди у ОСОБА_11 раптово виникли неприязні відносини, на ґрунті яких, ОСОБА_11 , діючи умисно та цілеспрямовано, дістав заготовлений раніше вибуховий пристрій, а саме стандартну ручну бойову осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР (важіль від підривника гранати типу УЗРГМ був 1970 року виготовлення) та бажаючи настання смерті вищевказаних осіб, усвідомлюючи, що його дії небезпечні для життя багатьох осіб, кинув у натовп приведену у дію вище вказану гранату типу Ф-1, яка детонувала та стався вибух. Після чого ОСОБА_11 з місця події зник.
Відповідно до висновку експерта Кіровоградського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України №71/851 від 01.11.2016 року - дослідженням наданих предметів встановлено, що 17.10.2016 у підвальному приміщенні біля адміністративної будівлі, яка розташована по вул. Соборній, 187-А в м. Бобринець Кіровоградської області, стався вибух стандартної ручної бойової осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР (важіль від підривника гранати типу УЗРГМ був 1970 року виготовлення).
Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме носіння, зберігання, придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, пояснив, що того дня він був у м. Бобринець Кіровоградської області, він йшов з роботи додому, був сильно випивший, заходив у пивний бар, тому усі події не пам`ятає, він йшов по вулиці неподалік від будівлі податкової інспекції. Він чув, що на вулиці стріляли петарди. Він був у синіх брюках і куртці. Потім він побачив хлопців, які сиділи у машині, він просив у них закурити, про що з ними говорив не пам`ятає, стверджує, що він нікого не зачіпав, вбивати нікого не збирався. Потім він заснув у кущах, звідки його і витягнули працівники поліції, захисника при цьому не було, він його побачив вже під ранок наступного дня у відділі поліції, коли прокинувся. Раніше він знав деяких потерпілих, а саме - ОСОБА_13 і ОСОБА_14 є однокласниками його сина. Дозволу на зброю у нього не має, гранати та інші боєприпаси він не купував. Ствердив, що його працівники поліції не били і не погрожували, лише у присутності захисника пояснили йому, що саме він має розказувати, обіцяючи відпустити його.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що в той день він був з іншими потерпілими біля будівлі податкової інспекції у м. Бобринець Кіровоградської області на розі вулиць Луначарського та Р.Люксембург, надворі вже було темно, до них підійшов обвинувачений ОСОБА_11 , який тримав щось у руці. ОСОБА_11 був сильно п`яний нерівна хода, плутана мова. Він попросив закурити, потім запропонував випити. У нього щось пахнуло в руках і спалахнуло, він кинув щось на землю, точніше на сходи, на яких вони стояли, і почав втікати. Вони також хотіли втекти, стався вибух, у його товаришів руки були в крові. У нього був посічений одяг, шкоду йому ніхто не відшкодував. Він, потерпілий, бачив як пізніше працівники поліції затримали ОСОБА_11 , він просив, щоб його відпустили. Невідомі особи згодом приїжджали до нього додому та пропонували домовитися, мабуть хотіли, щоб він змінив свої показання. Тілесних ушкоджень він не мав, але у нього був сильний переляк, він потім зрозумів, що міг загинути. Просить покарати ОСОБА_11 , згідно закону.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він із іншими потерпілими сиділи в машині у м. Бобринець Кіровоградської області неподалік від будівлі податкової інспекції, була темна пора доби, через вікно автомобіля побачили чоловіка, який йшов вулицею і хитався. Через деякий час, коли вже стояли на вулиці біля будівлі податкової інспекції, курили під навісом у напівпідвальному приміщенні, як їм стало відомо пізніше, це був обвинувачений ОСОБА_11 , він підійшов до них і попросив підкурити. Він, потерпілий, відмовив йому, після чого ОСОБА_11 промовив «ну тоді тримайте», спалаху він не бачив, відчув, що ОСОБА_11 , нібито, щось дьорнув і кинув їм під ноги, було чути звук падіння якогось предмету, потім стався вибух, в очах спалахнуло, у вухах зашуміло. Вони бачили як ОСОБА_11 втікав від них. Потім вони бачили як з сусіднього будинку вибігла якась жінка, свідок ОСОБА_15 . Потім приїхали працівники поліції, й він пішов додому. Додав, що в той час, коли ОСОБА_11 кидав їм під ноги якийсь предмет, потерпілий ОСОБА_13 стояв нижче на сходах, а він, ОСОБА_16 і ОСОБА_17 стояли трохи вище на сходах. Після вибуху у нього були посічені сідниці і нога, було пошкоджено одяг, йому було страшно. Шкоду йому ніхто не відшкодував, просить суворо покарати обвинуваченого за вчинене.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що того дня вони були вчотирьох, разом з іншими потерпілими в м. Бобринець Кіровоградської області, неподалік від будівлі податкової інспекції. Потім вони побачили ОСОБА_11 , який підійшов до них і попросив закурити. Він був у нетверезому стані. Вони були у напівпідвальному приміщенні, ОСОБА_11 , пропонував їм випити, але вони відмовились. Тоді ОСОБА_11 крикнув їм «ах так, ну тоді тримайте» У нього в руках щось спалахнуло, потім щось впало біля них на сходи, вони почали втікати і стався вибух. У нього ноги були залиті кров`ю. ОСОБА_11 почав втікати, вони викликали поліцію і побачили як незабаром ОСОБА_11 спіймали. Після цього він поїхав у лікарню. Додав, що предмет, який кинув ОСОБА_11 , впав біля його, потерпілого, ніг. Він хотів подивитися, що це таке впало, але потерпілий ОСОБА_16 крикнув усім тікайте. У нього в нозі залишилися дрібні осколки. Шкоду йому ніхто не відшкодував, просить покарати обвинуваченого по закону.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_18 пояснив, що того дня він із іншими потерпілими хотіли поїхати до дівчат, очікували ОСОБА_13 , побачили ОСОБА_11 , який йшов «зігзагом», близько 20 год. вони знаходились у напівпідвальному приміщенні податкової інспекції, останній підійшов до них і поговорив з ними, потім йому не сподобався хід розмови і він кинув їм щось під ноги зі словами «ловіть». Він побачив спалах як від петарди і відтягнув нагору ОСОБА_13 , який стояв на сходах нижче. Обвинувачений перед ними не вибачався, шкоду не відшкодував.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що проживає неподалік від будівлі податкової інспекції в м. Бобринець Кіровоградської області, в той день вона почула вибух, вибігла на вулицю, щоб дізнатися, що трапилось, побачила, що до неї на подвір`я через забор перелазить мужчина, в якому впізнала обвинуваченого ОСОБА_11 , потім побачила хлопців потерпілих, деякі з них були закривавлені.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що він, будучи вдома, почув хлопок, нібито від вибуху газового балону, спочатку на вулицю вийшла дружина ОСОБА_19 , а потім вийшов він, побачив ОСОБА_11 , який біг в їх сторону. Він побачив хлопців потерпілих, які були у шоковому стані, у потерпілого ОСОБА_16 нога була посічена.
На підтвердження вини обвинуваченого стороною обвинувачення надано та судом досліджено наступні докази:
- протокол огляду місця події від 17.10.2016 року з відповідними фототаблицями, згідно якого встановлено вхід до підвального приміщення, розташованого в будинку АДРЕСА_3 . Перед підвальним приміщенням знаходиться бетонний майданчик, далі якого знаходяться залізобетонні сходинки, в кінці яких розташований майданчик. Ліворуч від майданчика розташовані металеві двері, закриті на навісний замок та штабу. Над майданчиком та сходинами є перекриття у вигляді металевих кутників. Під час огляду на 6-й сходинці виявлено металеву пластину жовтого кольору з вигнутими краями, на зовнішній стороні якої є маркувальні ППМ. На внутрішній стороні маркувальні позначки 386-134-70. При огляді 7-ї сходинки у бетонному покриті пошкодження у вигляді отвору розміром 10-15 см. При огляді ділянки стіни наявні множині механічні пошкодження у вигляді вибоїн. При огляді оцинкованого перекриття над сходинами виявлено механічні ушкодження у вигляді наскрізних отворів (а.п.58-62).
- протокол обшуку від 18.10.2016 року, відповідно до якого, було проведено обшук домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 , у ході проведення якого нічого не виявлено та нічого не вилучено (а.п.142-147 );
- ухвала Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.10.2016 року про проведення обшуку з метою виявлення і вилучення вибухових пристроїв та їх компонентів в домоволодінні, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення і вилучення вибухових пристроїв та їх компонентів (а.п.151);
- висновок експерта №1877 від 29.11.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 згідно наданої медичної документації виявлено тілесні ушкодження у вигляді: множинних ран обох сідничних ділянок, які подовжуються в раньовий канал з наявністю в деяких сторонніх тіл. Вищевказані тілесні ушкодження утворились в результаті вибухового осколкового поранення, про що свідчить наявність ран та сторонніх металевих уламків виявлених при оперативному втручанні. Характер тілесних ушкоджень та їх локалізація включають можливість їх утворення від дії власної руки (а.п.157-158);
- висновок експерта №1872 від 29.11.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_12 згідно наданої медичної документації виявлено тілесні ушкодження у вигляді ран по задній поверхні нижніх кінцівок, сідниць, лівої кістки, правого плеча, гематоми 2 пальця лівої кисті. Вищевказані тілесні ушкодження утворились в результаті вибухового осколкового поранення, про що свідчить наявність ран та сторонніх металевих уламків виявлених при оперативному втручанні. Характер тілесних ушкоджень та їх локалізація включають можливість їх утворення від дії власної руки (а.п.163-164);
- висновок експерта №3879 від 01.11.2016 року, відповідно до якого у крові ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в кількості 3,22 г/дм3. В крові метиловий, ізопропіловий, пропілів, ізобутиловий, бутиловий та ізоаміловий спирти не виявлено (а.п.169);
- протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_11 від 19.10.2016 року, відповідно до якого останній добровільно та без примусу, в присутності понятих, розповів обставини, які відбулися 17.10.2016 року у вечірній час, а саме те, що він, при зустрічі з підозрілими особами, підійшовши до підвального приміщення вийняв з рюкзака гранату Ф-1, викрутив в гранаті запал, після чого вийняв запобіжне кільце та кинув її в підвальне приміщення, де знаходилися підозрілі особи. Слідчі дії було збережено на лазерному носію інформації (а.п.138), який був переглянутий в судовому засіданні.
- заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 395 від 01.11.2016 року, відповідно до якого гр. ОСОБА_11 страждає психічно поведінковими розладами, внаслідок вживання алкоголю. Зловживання зі шкідливими наслідками, лікування не потребує, потребує проф. нагляду нарколога за місцем проживання (а.п.173);
- висновок судовопсихіатричного експерта № 491 від 01.11.2016 року, відповідно до якого гр. ОСОБА_11 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.п.177-178);
- висновок судовопсихіатричного експерта № 521 від 22.11.2016 року, відповідно до якого гр. ОСОБА_11 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості. Застосування заходів медичного характеру не потребує. Досліджуваний ОСОБА_11 під час скоєння інкримінованого правопорушення в стані фізіологічного афекту не знаходився, на момент скоєння протиправних дій в емоційному стані, сильний страх, пригніченість, розгубленість, відчай, емоційний стрес, фрустрація, що суттєво вплинув на його свідомість і поведінку не знаходився, в стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження не знаходився (а.п.185-187);
- висновок експерта №71/851 від 01.11.2016 року, відповідно до якого, дослідженням наданих предметів встановлено, що 17.10.2016 року у підвальному приміщенні біля адміністративної будівлі, яка розташована по АДРЕСА_2 стався вибух стандартної ручної бойової осколкової гранати оборонної дії типу Ф -1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР. На об`єктах, наданих на дослідження вилучених в ході огляду місця події металевих фрагментах та речовині сірого кольору були наявні сліди вибухової речовини, а саме -2,4,6- тринітротолуолу ( ТНТ, тротил) (а.п. 194-203);
Дослідивши надані докази у кримінальному провадженні окремо та в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні закінченого замаху на вбивство потерпілих способом, небезпечним для життя багатьох осіб, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, незважаючи на її оспорювання стороною захисту.
Суд вважає, що протокол слідчого експерименту від 19.10.2016 року, під час якого останній визнав свою вину, є належним і допустимим доказом, оскільки будь-яких суттєвих порушень під час проведення цієї слідчої дії встановлено не було, вона відбувалась із участю захисника, із переглянутого відеофайлу вбачається, що обвинувачений надавав покази вільно та самостійно.
Суд виходить з того, що родовим об`єктом умисних вбивств з обтяжуючими обставинами виступають злочини проти життя та здоров`я особи, а безпосереднім - життя людини. Об`єктом умисного вбивства з обтяжуючими обставинами, як і будь-якого вбивства, є життя людини, проте зі специфічними особливостями особи потерпілого, які і виступають кваліфікуючими ознаками.
Об`єктивна сторона злочину замаху на умисне вбивство двох і більше осіб - це сукупність ознак, передбачених у законі про кримінальну відповідальність, які характеризують зовнішній прояв злочину та умови його вчинення. До обов`язкових ознак відносять діяння (дію чи бездіяльність), суспільно-небезпечні наслідки і причинний зв`язок між ними.
Причинний зв`язок - це об`єктивно існуючий зв`язок між діянням і суспільно-небезпечними наслідками, коли дія або бездіяльність викликає настання суспільно-небезпечного наслідку. Причинний зв`язок між вбивством і наслідками має бути необхідним - смерть потерпілого є закономірним результатом умисного діяння винної особи, а не третіх осіб або будь-яких зовнішніх факторів.
Об`єктивна сторона вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення доводиться показаннями потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які були безпосередніми очевидцями вказаної події, та які ствердно в судовому засіданні пояснили, що саме ОСОБА_11 , якого вони раніше знали, був поряд із ними, перебував у нетверезому стані, тримав у руках якийсь предмет, після чого смикнув його, стався спалах і цей предмет він кинув їм під ноги в той час, коли вони перебували на сходах напівпідвального приміщення, після чого сам почав втікати. За кілька секунд стався вибух і потерпілі отримали різного роду поранення та ушкодження, а більш серйозних наслідків їм вдалося уникнути, оскільки вони зорієнтувалися та відбігли від місця падіння предмету.
Показання потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 стосовно втечі обвинуваченого ОСОБА_11 , є чіткими, логічними та послідовними, узгоджуються між собою в основних деталях, а тому суд кладе ці показання в основу обвинувального вироку, судом не встановлено будь-яких причин, які б давали підставу вважати, що потерпілі можуть оговорювати обвинуваченого. Навпаки, сам обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що знав деяких потерпілих, які були однокласниками його сина, будь-яких неприязних стосунків на той час між ними не було.
Крім цього, показання потерпілих в частині здійснення ОСОБА_11 активних дій, пов`язаних із киданням їм під ноги бойової гранати, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме висновками судмедекспертиз №№1872,1877 від 29.11.2016 року, які зазначають про наявність у потерпілих тілесних ушкоджень, які виникли внаслідок осколкових поранень, а також протоколом огляду місця події, в ході якого були виявлені фрагменти бойової гранати та множині механічні пошкодження у вигляді вибоїн та наскрізних отворів, а також висновком експерта №71/851 від 01.11.2016 року, згідно якого встановлено, що 17.10.2016 року у підвальному приміщенні біля адміністративної будівлі, яка розташована по АДРЕСА_2 стався вибух стандартної ручної бойової осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР. На об`єктах, наданих на дослідження вилучених в ході огляду місця події металевих фрагментах та речовині сірого кольору були наявні сліди вибухової речовини, а саме -2,4,6- тринітротолуолу (ТНТ, тротил).
Кваліфікуюча ознака замах на вбивство двох і більше осіб, способом небезпечним для життя багатьох осіб, також об`єктивно доводиться вищенаведеними доказами та не викликають у суду розумних сумнівів, зважаючи на обране ОСОБА_11 знаряддя злочину бойову осколкову гранату, яка, що є загальновідомим фактом, має значний радіус вражаючої дії, й при використанні її серед скупчення людей здатна завдавати ушкоджень невизначеній кількості осіб.
Суд погоджується із наявністю в діях ОСОБА_11 закінченого замаху на вбивство двох і більше осіб, способом небезпечним для життя багатьох осіб, зважаючи на те, що ОСОБА_11 виконав усі необхідні дії для заподіяння смерті двом і більше особам, а саме зняв гранату із запобіжника, привів її у бойову готовність та кинув під ноги чотирьом потерпілим, проте йому не вдалося досягнути своєї злочинної мети, оскільки потерпілі встигли зорієнтуватися та відбігли від місця падіння та подальшого вибуху гранати, одержавши легкі тілесні ушкодження.
Оцінюючи суб`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, суд виходить із наступного.
Відповідно до абз.1 п.9 Постанови ПВСУ №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи», умисне вбивство, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, кваліфікується за умови, коли винний, здійснюючи умисел на позбавлення життя певної особи, усвідомлював, що застосовує такий спосіб вбивства, який є небезпечним для життя не тільки цієї особи, а й інших людей. При цьому небезпека для життя інших людей має бути реальною. Отже, за змістом закону, умисне вбивство способом, небезпечним для життя багатьох осіб, може мати місце лише тоді, коли винний, здійснюючи умисел на вбивство певної особи, застосовує такий спосіб заподіяння смерті, який завідомо для нього небезпечний для життя не тільки наміченої ним жертви. Суб`єктивна сторона при вчиненні вбивства цього виду полягає в поєднанні прямого умислу на вбивство певної особи та евентуального умислу щодо можливості заподіяння смерті іншим особам.
Реальність небезпечності способу вбивства повинна оцінюватися не абстрактно, а в конкретній обстановці вчинення злочину. Зокрема, в кожному конкретному випадку для з`ясування наявності чи відсутності реальної небезпеки для життя інших осіб необхідно встановити факт перебування сторонніх осіб у місці, в напрямку якого спрямовується вбивча дія знаряддя злочину.
Крім цього, суд враховує правові позиції вищих судів з аналогічних справ, а саме:
-«замах, безпосередньо спрямований на скоєння злочину, є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності мети досягнення суспільно небезпечного результату» (ВСУ, справа №5-24к15 від 18.06.2015 року);
Суд критично оцінює показання обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на заподіяння смерті двом і більше особам, вважаючи таку позицію тактикою захисту та наміром уникнути відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин.
Суду не надано будь-яких переконливих доказів того, що в момент вчинення інкримінованого злочинного діяння ОСОБА_11 постійно чи тимчасово був у хворобливому стані, який би виключав його можливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Перебування ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння жодним чином не впливає на його осудність чи кваліфікацію дій, оскільки по-перше останній добровільно довів себе до такого стану, по-друге перебування у нетверезому стані усталеною судовою практикою визнається обтяжуючою, а не виправдовуючою обставиною.
На підставі показань потерпілих судом встановлено, що потерпілі та обвинувачений раніше не мали будь-яких стійких відносин, між ними стався конфлікт після того, як ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до них і попросив закурити. Одержавши відмову, у ОСОБА_11 раптово виникла неприязнь до останніх, й він, викрикнуши «ну тоді тримайте», привів гранату у бойову готовність й кинув її під ноги потерпілим.
Суд погоджується із стороною публічного обвинувачення, що такі дії ОСОБА_11 не були хуліганським вчинком, оскільки вчинені ним дії явно виходять за межі кримінального правопорушення за ст.296 КК України, оскільки пов`язані із активними діями обвинуваченого, пов`язаними із використанням бойової гранати, реально здатної заподіяти смерть багатьом особам.
Також у суду немає підстав вважати, що обвинувачений бажав лише налякати потерпілих, оскільки ОСОБА_11 використовував саме бойову гранату, а не її макет, вчиняв активні дії по зняттю гранати із запобіжника та приведення її у бойову готовність, що було б неможливим при використанні макету гранати.
Крім цього, суд оцінює посткримінальну поведінку ОСОБА_11 після вчинення злочину, а саме, що останній, після кидання бойової гранати під ноги потерпілим, покинув місце вчинення злочину, намагаючись сховатися, проте невдовзі був затриманий працівниками поліції.
Дії ОСОБА_11 , який вчинив усвідомлені активні дії із використанням бойової гранати суд розцінює як умисел на заподіяння смерті невизначеної кількості потерпілих, так як останній, кидаючи неподалік від потерпілих приведену у бойову готовність гранату, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки й бажав та свідомо припускав їх настання, а тому останній діяв із прямим умислом.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_11 вчинив закінчений замах на вбивство двох і більше осіб, способом небезпечним для життя багатьох осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.115 ч.2 п.п.1,5 КК України.
Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 КК України, виходячи із наступного.
Згідно постанови ПВСУ від 26.04.2002 року №3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» (п.п.3,7,11,12), судам слід мати на увазі, що основною характерною ознакою зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв та радіоактивних матеріалів є їх призначення - ураження живої цілі, знищення чи пошкодження оточуючого середовища. Вони можуть бути як саморобними, так і виготовленими промисловим способом. Під вибуховими пристроями слід розуміти саморобні чи виготовлені промисловим способом вироби одноразового застосування, спеціально підготовлені і за певних обставин спроможні за допомогою використання хімічної, теплової, електричної енергії або фізичного впливу (вибуху, удару) створити вражаючі фактори - спричинити смерть, тілесні ушкодження чи істотну матеріальну шкоду - шляхом вивільнення, розсіювання або впливу токсичних хімічних речовин, біологічних агентів, токсинів, радіації, радіоактивного матеріалу, інших подібних речовин.
Під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці. Незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо). Незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.
Суд вважає встановленим факт придбання, зберігання, носіння вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу із наступних підстав.
Факт використання ОСОБА_11 стандартної ручної бойової осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР, автоматично передбачає її попереднє придбання, носіння та зберігання протягом певного часу, як мінімум 17.10.2016 року.
Судом в судовому засіданні не встановлено обставин придбання ОСОБА_11 вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, зважаючи на оспорювання самим обвинуваченим факту такого придбання, носіння та зберігання, й враховуючи відсутність прямих свідків придбання ОСОБА_11 вибухового пристрою, суд не вправі встановлювати доведеними обставини придбання ним вибухового пристрою, зазначеними в обвинувальному акті, а тому базує свій висновок щодо доведеності вини ОСОБА_11 за ч.1 ст.263 КК України самим фактом використання ним цього вибухового пристрою 17.10.2016 року.
При цьому, суд переконаний, що неможливість встановлення обставини придбання ОСОБА_11 вибухового пристрою не впливає на кваліфікацію його дій та не ставить під сумнів його вину, оскільки сам факт використання беззаперечно вказує на наявність у нього цього вибухового пристрою, а отже й передбачає придбання, зберігання та носіння цього вибухового пристрою, принаймні 17.10.2016 року, що є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.263 КК України, із вилученням з обвинувачення ОСОБА_11 за цим фактом обставин такого придбання у невстановлених осіб.
При цьому суд не погоджується із позицією захисника, який стверджував про здійснення слідчих дій не уповноваженими слідчими, оскільки згідно досліджених матеріалів кримінального провадження, такі слідчі дії проведені слідчими, призначеними в установленому порядку, доказів зворотнього суду не представлені.
Також суд не погоджується із доводами захисника про те, що захист був позбавлений можливості дослідити речові докази після закінчення досудового розслідування, так як усі докази стороні захисту відкривалися, й сторона захисту могла наполягти на дослідженні речових доказів, але своїм правом не скористалась.
З урахуванням наведеного, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена і його дії мають бути кваліфіковані за ч.2 ст.15 п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України як вчинення закінченого замаху на вбивство двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, а також за ч.1 ст.263 КК України як придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочинів, обставини кримінального провадження та особу винуватого.
Обвинувачений ОСОБА_11 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, утриманців не має, неодружений, має постійне місце проживання. За висновком судово-психіатричної експертизи №521 від 22.11.2016 року, в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості. Застосування заходів медичного характеру не потребує. Досліджуваний ОСОБА_11 під час скоєння інкримінованого правопорушення в стані фізіологічного афекту не знаходився, на момент скоєння протиправних дій в емоційному стані, сильний страх, пригніченість, розгубленість, відчай, емоційний стрес, фрустрація, що суттєво вплинув на його свідомість і поведінку не знаходився, в стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження не знаходився (а.с.185-187).
Крім того, визначаючи міру покарання, суд враховує думку потерпілих, які просять суворо покарати обвинуваченого, а також невідшкодування ним завданої матеріальної та майнової шкоди потерпілим.
Згідно зі ст.12 КК України, злочин за ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України, скоєний ОСОБА_11 , є особливо тяжким злочином. Злочин за ч.1 ст.263 КК України, скоєний ОСОБА_11 , є тяжким злочином.
Відповідно до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Визначаючи виді і розмір покарання, суд враховує практику ЄСПЛ з цього питання, зокрема у справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Обираючи вид та міру покарання, суд з урахуванням вищевикладеного та того, що покарання має служити не тільки карою, а й засобом виправлення особи, враховуючи загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати вчиненому правопорушенню, тобто бути необхідним і достатнім для виправлення особи, приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 та ч.1 ст.263 КК України, яке нлежить відбувати реально, оскільки підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, долю речових доказів суд вирішує, згідно ст.100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_11 під час досудового розслідування та продовжуваний судом в ході судового розгляду, слід залишити дійсним до набрання вироком законної сили, зважаючи на суворість призначеного обвинуваченому покарання та наявність ризику ухилення останнього від відбування покарання.
Відповідно до ст.124 КПК України з ОСОБА_11 підлягають стягненню витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи в сумі 1587,72 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України,
ОСОБА_11 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.
ОСОБА_11 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_11 з дня затримання, тобто із 17 жовтня 2016 року.
Зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання час його перебування під вартою:
-в період з 17 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року включно - із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі;
-в період з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили - із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити без зміни у вигляді тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи в сумі 1587 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) гривень 72 копійок.
Речові докази із набранням вироком законної сили:
- пакет експертна служба №1359254 в якому міститься болт та заглушка, який зберігається в кімнаті речових доказів Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області;
- пакет експертна служба №2343443 в якому міститься фрагменти гранати Ф-1, який зберігається в кімнаті речових доказів Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області, знищити.
Речові докази - цифровий носій DVD+R 16X 4.7 GB 120 min, на якому міститься відеозапис ходу слідчого експерименту, проведеного 19.10.2016 року за адресою вул. Соборна (Луначарського), 187, м. Бобринець за участю підозрюваного ОСОБА_11 , долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3