Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
27 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого- судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання: ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду матеріали за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року,
встановила:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 11 квітня 2017 року.
Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що слідчим перевірено усі обставини справи й прийнято обґрунтований висновок щодо необхідності закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам закону. Водночас, скарга представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не підтверджується жодним доказом, оформлена на припущеннях, і швидше всього, лише зі слів потерпілого ОСОБА_6 без повного ознайомлення з матеріалами справи. Доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що потерпілий був позбавлений можливості отримати правову допомогу суд до уваги не взяв, оскільки ст.56 КПК України, на яку посилається адвокат, передбачає право потерпілого мати представника, а не обов`язок слідчого забезпечити потерпілому представника. Сам же ОСОБА_6 з відповідною заявою до слідчого не звертався. Крім того, як зазначено слідчим суддею в ухвалі, під час розгляду скарги було встановлено, що ще у травні 2017 року потерпілому ОСОБА_6 було відомо про винесення постанови про закриття кримінального провадження.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, апелянт ОСОБА_6 та діючий в його інтересах адвокат ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги.
ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі вважає, що слідчим суддею в ухвалі не надано належну оцінку процесуальним порушенням у ході досудового розслідування, зокрема порушень його права на правову допомогу. Просить ухвалу слідчого судді та постанову слідчого скасувати, а кримінальну справу направити прокурору для продовження досудового розслідування.
Адвокат ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі вважає, що судом першої інстанції при розгляді скарги не враховано процесуальних порушень діючих законів та процедури проведення досудового розслідування, що призвело до позбавлення права потерпілого на правову допомогу. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постанову про закриття кримінального провадження, а матеріали кримінального провадження надіслати прокурору для організації проведення досудового розслідування іншим слідчим поліції.
Стверджує, що процесуальним керівництвом та слідчим грубо порушено вимоги ст.ст.56, 58 КПК України в частині роз`яснення та надання права на захист. Зазначає, що однобоке дослідження технічних та юридичних аспектів по надто довготривалому провадженню потребує цілого ряду слідчих експериментів. Відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, з`ясувати як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Наслідків таких вимог по справі, на думку адвоката ОСОБА_7 , не вбачається. Вважає прийняте рішення суду першої інстанції необґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на підтримання поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора щодо залишення ухвали слідчого судді без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з поданої до суду першої інстанції скарги, представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вказує, що він оскаржує постанову про закриття кримінального провадження, оскільки в ході розслідування суттєво порушено право на надання правової допомоги, а також не проведено усіх необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні.
Аналізуючи докази зібрані в ході досудового розслідування, слідчий дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода стала можливою через само падіння ОСОБА_6 з велосипеда «Аіст» та недотримання ним вимог п.6.2., 6.5., 12.1 Правил дорожнього руху, водночас зі сторони водія ОСОБА_9 порушень Правил дорожнього руху не встановлено. Беручи до уваги те, що в ході досудового розслідування у справі зібрати докази щодо отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень під час його контактування з мікроавтобусом не виявилось можливим, слідчий дійшов до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження належним чином вмотивована, оскільки у ній викладені обставини справи, є аналіз зібраних доказів, наведені мотиви і процесуальні підстави закриття кримінального провадження. Суд першої інстанції погодився з висновком слідчого щодо доведеності відсутності складу кримінального правопорушення у діях осіб учасників дорожньо-транспортної пригоди.
Із матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя розглянув скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 з дотриманням положень ст.ст.303, 304, 306 КПК України. Рішення слідчого судді відповідає вимогам ст.307 КПК України та містить відповідні мотиви про залишення скарги заявника ОСОБА_7 без задоволення, з якими погоджується і апеляційний суд.
Так, як вірно встановлено слідчим суддею, зазначені представником потерпілого доводи про те, що досудовим розслідуванням не проведено усіх необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, не відповідають дійсності. Зокрема, від 2004 року у даній справі неодноразово призначались експертизи та проводились слідчі дії. Востаннє, 25 листопада 2015 року була проведена комплексна судово-медична та автотехнічна експертиза, результати якої, як і попередніх експертиз, не підтвердили отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, у результаті якого, за словами потерпілого, відбулося зіткнення велосипеда з автобусом. Не підтвердився також й сам факт настання ДТП. З проаналізованих слідчим суддею даних, які містяться у висновку експертизи вбачається, що наявність вантажу на велосипеді могла зумовити падіння ОСОБА_6 з велосипеду з подальшим ударом обличчям та лобною ділянкою голови об дорожнє покриття. Також слідчим було проведено допит свідка ОСОБА_10 , на свідчення якої покликається потерпілий, однак свідок ствердила, що не бачила як маршрутне таксі збило велосипедиста. Також вказаний свідок дала показання про те, що до неї підходив ОСОБА_6 й просив піти до слідчого та пояснити, що його збило маршрутне таксі, на що вона відмовилась. Крім того, слідчим суддею встановлено, що слідчий викликав потерпілого ОСОБА_6 на проведення одночасного допиту ОСОБА_6 з його сином, водієм маршрутного таксі ОСОБА_9 і свідком ОСОБА_11 , але сам ОСОБА_6 для цього допиту не з`явився, що підтвердив і в суді. Таким чином, слідчим було встановлено, що сама подія ДТП не відбулася, що і стало підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Доводи ОСОБА_7 щодо позбавлення потерпілого ОСОБА_6 можливості отримати правову допомогу згідно ст.56 КПК України, колегія суддів до уваги не бере, погоджуючись з висновками слідчого судді щодо відсутності обов`язку слідчого, відповідно до вказаної норми КПК України, забезпечувати потерпілому представника. Також слідчим суддею дано вірну оцінку тому, що сам ОСОБА_6 з відповідною заявою до слідчого не звертався. Крім того, слідчим суддею у ході розгляду скарги на постанову слідчого було з`ясовано, що про винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження потерпілому ОСОБА_6 було відомо ще у травні 2017 року.
Таким чином, наведені в апеляційних скаргах ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 доводи щодо неповноти дослідження обставин кримінального правопорушення спростовуються матеріалами кримінального провадження. Правова позиція заявників, як вбачається із апеляційної скарги, аналогічна їх позиції під час звернення із заявою про кримінальне правопорушення та протягом проведення досудового розслідування, а тому перевірялась слідчим в межах кримінального провадження та слідчим суддею при розгляді скарги в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України. Будь-яких нових доводів, що спростовують правильність висновку слідчого судді, апелянтами не зазначено. Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і скасуванню, за доводами апеляційних скарг ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не підлягає.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, ч.3 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року про відмову у задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 від 11.04.2017 року про закриття кримінального провадження залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
__________ _________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3