Справа № 752/4117/17
Провадження №: 1-кс/752/2600/18

У Х В А Л А
старший слідчий CУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майнових прав інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі інтернет при використанні веб-ресурсу «shopmiele.com.ua» та «premiumshop.com.ua» з ідентичною IP-адресою: НОМЕР_1 (Румунія).
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчою групою слідчого управління Головного управління Національної поліції у
м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні
В судове засідання слідчий не з"явилась, надала заяву з проханням розглядати клопотання у її відсутність.
Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Досудовим розслідування встановлено, що у період часу з травня 2011 року, перебуваючи у невстановленому місці, здійснили незаконне використання знаку для товарів та фірмового найменування ТМ «MIELE», шляхом створення та організації роботи інтернет-магазину shopmiele.com.ua в якому використовується зображення знаку товарів та фірмова назва «MIELE», внаслідок чого ТОВ «Мілє» завдано збитку на суму 909 723 грн.
Торгівельна марка MIELE (далі ТМ) належить компанії МІЛЄ енд Ці. КГ (MIELE & Cie. KG) (Німеччина) на підставі свідоцтв про міжнародну реєстрацію та відповідно до рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 23.08.2012 р. Офіційним представником компанії MIELE & Cie. KG в Україні є Товариство з обмеженою відповідальністю МІЛЄ (далі ТОВ «МІЛЄ») згідно Доручення (Power of Attorney) від 22.10.2015 р. ТОВ «МІЛЄ» має захищене чинним законодавством України право на використання ТМ відповідно до вищезазначеного рішення, а також виняткову ліцензію на використання ТМ на території України відповідно до Ліцензійного договору №1/02-2012 від 13.02.2012 року. Крім того, ТМ внесена до Митного реєстру об`єктів інтелектуальної власності (тобто ввезення на митну територію України продукції, маркованої ТМ, здійснює виключно та одноособово уповноважений імпортер - ТОВ «МІЛЄ»).
В подальшому, під час здійснення органом досудового розслідування огляду веб-сайту «shopmiele.com.ua» встановлено, що при спробі переходу за посиланням на доменне ім`я «shopmiele.com.ua» автоматично відбувається перенаправлення на веб-сайт з доменним ім`ям «premiumshop.com.ua» з IP-адресою: НОМЕР_1 (ідентичною з «shopmiele.com.ua»).
Також, ТОВ «Мілє», як потерпіла сторона у вказаному кримінальному провадженні, звернулось до суб`єкта оціночної діяльності ПП «Аверті» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №514/17 від 31.05.2017) з метою незалежної оцінки майнового збитку, що було нанесено ТОВ «Мілє» в результаті порушення його прав на об`єкти прав інтелектуальної власності (далі ОПІВ) (знак дял товарів і послуг «MIELE» (свідоцтво про реєстрацію №597406 від 18.07.1992, №688656 від 27.01.1998, №908427 від 19.10.2006, як об`єкту оцінки). За результатами дослідження ПП «Аверті» сформовано звіт від 13.10.2017 про оцінку майна (майнові права збиток, що його нанесено ТОВ «Мілє» в результаті порушення його прав на ОПІВ), згідно якого визначена ринкова вартість майнового збитку в сумі 909 723 грн.
Зокрема, згідно вищевказаного листа встановлено, що реєстрація (делегування) доменного імені здійснюється для адресації веб-сайту таким доменним іменем. Тільки реєстрант доменного імені отримує від реєстратора доменного імені дані доступу для управління доменним іменем, та відповідно тільки він чи уповноважені ним особи, відповідальні за здійснення адміністративних/технічних функцій щодо такого доменного імені, мають можливість здійснювати налаштування/зміну адресації доменного імені шляхом: визначення/зміни IP-адрес (-и), яким/якій відповідає доменне ім`я; визначення/зміни ns-серверів доменного імені; визначення/зміни серверів електронної пошти; встановлення перенаправлення (редиректу) на інше доменне ім`я тощо.
Отже, враховуючи те, що веб-сайт розроблений та створений за допомогою інтелектуальної, творчої діяльності людини, він є об`єктом права інтелектуальної власності.
Майновим правом інтелектуальної власності, крім іншого, є право на використання об`єкта права інтелектуальної власності, що зазначено у статті 424 Цивільного кодексу України.
Враховуючи те, що веб-сайт є об`єктом права інтелектуальної власності, користувачі інтернет-ресурсів, які мають доступ до сайту, а також можуть розміщувати на ньому будь-яку інформацію, фактично набувають права інтелектуальної власності, тобто майнове право інтелектуальної власності. Таким чином є достатні підстави вважати, що майнові права інтелектуальної власності, які виникають у користувачів мережі інтернет при використанні веб-ресурсу «premiumshop.com.ua» та «shopmiele.com.ua» з IP-адресою: НОМЕР_1 , використовуються в якості вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 229 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є джерелом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У силу ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.
Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту, підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою недопущення незаконного розпорядження майном, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: