Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/559/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2017 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сонячне Кіровоградського району та області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньо-спеціальною освіту, на утриманні малолітніх дітей не має, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.06.2013 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185, ст. 76, 104 КК України до 1 року позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 15.09.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 год. громадських робіт;
- 12.05.2016 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 3 місяців 15 днів арешту;
- 07.07.2017 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 21 год. 00 хв. 21 листопада 2017 року до 21 год. 00 хв. 19 січня 2018 року.

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий СВ Кропивницького ВП ГУПН в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда з

клопотанням, яке погоджено з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури

ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0012404 від 05.11.2017 року , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він в період з 04.11.2017 року по 16.11.2017 року вчинив два епізоди відкритого викрадення майна, належного ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останніх, а також 21.11.2017 року наніс тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_12 , які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м, Кіровограда від 23 листопада 2017 року вказане клопотання слідчого було задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 21 год. 00 хв. 21 листопада 2017 року до 21 год. 00 хв. 19 січня 2018 року без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріали клопотання містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, слідчим суддею враховано обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, підозрюється у вчиненні нових умисних, корисливих, тяжких кримінальних правопорушень проти власності та життя і здоров`я особи, скоєних під час не знятої та не погашеної судимості, не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, при цьому прийнято до уваги і тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину,- до восьми років позбавлення волі.

Крім того, під час розгляду клопотання було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов до висновку, що інший більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного.

Разом з тим, слідчий суддя відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави ОСОБА_8 , так як він підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, який вчинено із застосуванням насильства.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з прийнятим рішенням, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 і звільнити останнього з-під варти негайно.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що обрання слідчим суддею стосовно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є найсуворішим запобіжним заходом, розходиться з практикою Європейського суду з прав людини. Вважає, що до підозрюваного можливо було застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання.

Вказує на те, що за визначенням ЄСПЛ, обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою (справа Нечипорук і Йонкало проти України).

Стверджує, що в діях підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України наявна самооборона, оскільки його дії були направлені на врятування свого життя та здоров`я від незаконних посягань потерпілого та свідка.

Що стосується підозри за ч. 2 ст. 186 КК України, то, на думку апелянта, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів наявності в діях ОСОБА_8 вини за вказаною статтею закону, оскільки жодних речей не було вилучено, показань свідків не надано, що свідчить про відсутність обґрунтованої підозри.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, просили ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіркою матеріалів клопотання, колегією суддів встановлено, що слідчий суддя районного суду дійшов правильного висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України.

Дана підозра підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_13 , який розповів, за яких обставин ОСОБА_8 , наніс потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження, а також про те, яким чином ОСОБА_8 викрав майно потерпілого ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , який повідомив, за яких обставин ОСОБА_8 наніс йому тілесні ушкодження, а в подальшому із погрозою застосування фізичного насильства заволодів належними йому кросівками марки Nike, протоколом пред`явлення для впізнання, проведеного за участю ОСОБА_11 , в ході якого останній впізнав особу під № 4, як ОСОБА_8 , який 16.11.2017 року наніс йому тілесні ушкодження, допиту свідка ОСОБА_14 , який розповів про факт нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який повідомив, за яких обставин ОСОБА_8 викрав належне йому майно.

Оцінюючи докази, які додані до клопотання в їх сукупності, колегія суддів вважає, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України є обґрунтованою, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність даних, які б вказували на обґрунтованість пред`явленої підозри є безпідставними.

Водночас, колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею враховано, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, оскільки санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а санкцією ч. 1 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Разом з тим, слідчим суддею районного суду правильно прийнято до уваги, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, знову підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень проти власності та життя і здоров`я особи, що дає обґрунтовані підстави вважати про схильність останнього до вчинення правопорушень та можливість вчиняти нові злочини у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Окрім цього, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді щодо відсутності у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, адже останній не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу.

Враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, а також серйозність висунутої проти ОСОБА_8 підозри та тяжкість покарання, що може загрожувати останньому у разі доведеності його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді районного суду, що, у разі перебування на свободі, підозрюваний може переховуватись від досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, на переконання колегія суддів, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, погоджене прокурором і застосував до підозрюваного ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і запобігти встановленим ризикам, передбаченими п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження та серйозності висунутої проти ОСОБА_8 підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується посилання захисника про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, то вони є неспроможними, оскільки, на думку колегії суддів, інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити мети їх застосування, визначеної у ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 правильно з огляду на вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки останній підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є обґрунтованим і відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 21 год. 00 хв. 21 листопада 2017 року до 21 год. 00 хв. 19 січня 2018 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4