Справа №463/4211/17
Провадження №1-кс/463/194/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.02.2015 року за №0000489 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.140 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Личаківського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.02.2015 року за №0000489 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.140 КК України.

Потерпіла ОСОБА_4 звернулась в суд з заявою про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду вказаного вище кримінального провадження, яку мотивує тим,що в ході розгляду даного кримінального провадження суддею ОСОБА_5 порушуються засади кримінального судочинства.Тому просить заяву про відвід судді ОСОБА_5 задоволити.

Представник заявника ОСОБА_3 заяву про відвід судді ОСОБА_5 підтримав,просив таку задоволити.

Інші учасники судового процесу не з`явились, про день та час судового розгляду заяви повідомлялись належним чином,про причини неявки не повідомили.

Вивчивши заяву про відвід, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відтак право учасників кримінального провадження на справедливий і публічний розгляд їх справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є безпірним.
Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Відтак, право учасників кримінального провадження на справедливий і публічний розгляд їх справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є безпірним.
Разом з тим, слід звернути увагу на те,що відповідно до ч.1 ст.75 КПК України суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Як зазначає Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Аналогічну позицію Європейський суд з прав людини висловив у і рішенні «Мироненко і Мартинеко проти України» від 10.12.2009 року.
Заявлений відвід не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України. Таким чином, на даний час відсутні будь-які обставини, для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_5 , а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1