Провадження № 1-кс/761/9855/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000597 від 12.06.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 , погоджене з прокурорм відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000597 від 12.06.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України, щодо арешту нерухомого майна.
Клопотання мотивовано тим, що Головним слідчим управлінням СБ України на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за№ 0000597 від 12.06.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 388 КК України.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що протягом тривалого часу службові особи АТ «Укрексімбанк», 100% акцій якого належать Державі, ПАТ «Фортуна-Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товарної біржі «Статус Експерт», зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені особи, протягом тривалого часу зловживаючи своїм службовим становищем, вчинили умисні дії, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді спричинення АТ «Укрексімбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб матеріальної шкоди, яка більше ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Надалі у провадженні встановлено, що службові особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та інші невстановлені особи вчинюють протиправні дії спрямовані на завдання збитків Державі на загальну суму понад 40 млн. грн., організовуючи реалізацію зазначеного вище лоту за значно заниженою вартістю на користь підконтрольної їм юридичної особи, шляхом недопущення сторонніх осіб до он-лайн системи продажу в день проведення торгів.

При цьому у лютому 2017 року АТ «Укрексімбанк» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.02.2018 № 500 затверджено умови продажу нежитлового приміщення площею 3, 994 тис. кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з початковою вартістю реалізації у 370 млн. грн. Окрім цього, вказаним рішенням встановлено покрокове зниження ціни реалізації зазначеного лоту F18G13821 на кожних наступних відкритих торгах на 10% від запровадженої ціни реалізації, але не більше ніж на 30% від початкової.

Проведення аукціону було заплановане на 11 годину 47 хвилин 05.03.2018, але з невідомих причин він не відбулося.

Згідно листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-3753 (И-2018) від 30.03.2018 за адресою м. Київ, вул. Боричів Тік, 35-В по нежитловому фонду нерухоме майно на праві власності не реєструвалося. Однак, згідно з даними реєстрових книг Бюро по нежитловому фонду проведена реєстрація права власності за адресою: м. Київ, вул. Боричів Тік, буд. 35 (літ. В) на:

- неж. прим. заг. пл. 2191, 90 кв. м., що складає 55/100 част. (від нежилого будинку (літ. В) заг. пл. 3994, 70 кв. м.) за ТОВ «Фортуна-Банк» на підставі свідоцтва про право власності, виданого 18.04.2005р.;

- неж. прим. заг. пл. 1802, 80 кв. м., що складає 45/100 част. (від нежилого будинку (літ. В) заг. пл. 3994, 70 кв. м.) за ТОВ «Фортуна-Банк» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.10.2009р.

Слідчий у клопотанні зазначає, що вищевказане нерухоме майно має ознаки речового доказу як майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення.

У зв*язку із зазначеним, з метою запобігання можливого використання, передачі, відчуження нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та забезпечення можливого покарання у виді застосування спеціальної конфіскації, слідчий просить накласти арешт на вказане нерухоме майно.

В судове засідання слідчий не з*явився, подавши заяву про розгляд клопотання у його вісдутність.
Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлялась, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, згідно ч.2 ст. 172 КПК України, провести розгляд клопотання у його відсутність.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

З огляду на вказане, майно, яке відповідає визначеним у ч.3 ст.170 КПК України критеріям, повинно вилучатись та арештовуватись незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться,незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, з метою збереження речових доказів та заборони відчуження майна, оскільки існують обставини, які підтверджують, що незастосування заборони призведе до перетворення та передачі цього майна, що унеможливить відшкодування шкоди завданої злочином та враховуючи той факт, що з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане нерухоме майно є об`єктом, на який спрямовані кримінально-протиправні дії, а також може бути передане або відчужене, у зв*язку із чим слідчий суддя приходить до висновку про необіхдність накладення арешту на зазначене нерухоме майно.

При цьому, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, зазначене у клопотанні нерухоме майно, попередньо не вилучалось, належить особі, імовірна причтеність якої до розслідуваних кримінальних правопорушень доведена слідчим слідчому судді, а тому на нього може бути накладено арешт відповідно до вимог ст. 170 КПК України, оскільки вказане нерухоме майно може бути також конфісковано у порядку спеціальної конфіскації у випадку застосування до юридичної особи такого заходу кримінально-правового характеру.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 167, 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити .

Накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3994, 70 кв. м., яке належить ТОВ «Фортуна-Банк» на підставі свідоцтва про право власності, виданого 18.04.2005р та договору купівлі-продажу, посвідченого 16.10.2009р. та перебуває в іпотеці АТ «Укрексімбанк», відповідно до договору іпотеки від 11.01.2014 № 21917Z1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1