Провадження №11-кп/772/940/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001511 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2017, яким засуджено
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.11.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі,
-за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2015, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.
Вирішено долю процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 в ніч з 26 на 27 вересня 2015 року, перебуваючи у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_2 , разом зі своєю знайомою ОСОБА_9 спільно розпивали алкогольні напої. У цей час між ними на побутовому ґрунті виникла суперечка, у ході якої ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, взяв в праву руку кухонний ніж та діючи умисно, маючи умисел на вбивство, тобто на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи та бажаючи цього, наніс ОСОБА_10 двадцять один удар ножем в область грудної клітини та живота, з яких дванадцять колото-різаних поранень проникали в грудну та черевну порожнину від яких остання померла на місці події. У подальшому ОСОБА_7 усвідомлюючи можливі наслідки своїх дій у вигляді кримінальної відповідальності за вчинене, бажаючи завершити свій злочинний умисел, пішов та взяв в праву руку металевий кухонний молоток для відбивки м`яса та повернувшись, умисно наніс молотком ОСОБА_10 близько трьох ударів у скроневу ділянку правої частини голови, спричинивши посмертні багатоуламкові вдавлені переломи кісток склепіння черепа.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1022 від 22.01.2016 у ОСОБА_9 виявлено множинні колото - різані поранення грудної клітки та живота з ушкодженнями внутрішніх органів (правої та лівої легень, серця, печінки, товстої кишки), які утворились від дії плаского колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа.
Смерть ОСОБА_9 настала в результаті множинних колото-різаних поранень грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилося розвитком гострої масивної крововтрати.
Багато - скалкові вдавлені переломи кісток склепіння черепа виникли після смерті ОСОБА_9 та являються посмертними.
Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності, помістив труп ОСОБА_9 у ковдру, яку переніс у підвальне приміщення, яке прибудоване до його квартири та закопав ковдру з тілом у землю і залив розчином цементу.
Не погодившись з вироком суду першої інстанції, адвокат, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинувачений подали свої апеляційні скарги, в яких просять вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2017 скасувати та постановити новий вирок, яким дії ОСОБА_7 перекваліфікувати зі ст. 115 ч. 1 КК України на ст. 121 ч. 2 КК України.

На думку адвоката та обвинуваченого, судом не встановлений намір та мотив на позбавлення життя потерпілої, тобто не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, тобто в скоєнні навмисного вбивства, не визнав.
Крім того, в день події потерпілу в гості запросила матір обвинуваченого ОСОБА_7 та коли останній прийшов додому то його матір та потерпіла вже розпивали спиртні напої і він приєднався до них. В результаті випитого потерпіла стала надто різка та спровокувала ОСОБА_7 на такі дії.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката, які просили вирок суду скасувати та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 121 КК України, прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його адвоката слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 91 КПК України при розгляді справи в суді серед інших обставин підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Склад злочину включає психічне ставлення обвинуваченого до всіх фактичних обставин справи, які віднесені законодавцем до об`єкта і об`єктивної сторони злочину. Тобто, при доказуванні умислу насамперед необхідно встановити конкретні фактичні дані, які б свідчили, що інтелектом і волею (умислом) обвинуваченого охоплювались виявлені час, місце, спосіб вчинення злочину, настання злочинних наслідків. Поряд з доказуванням вини особи підлягає також доказуванню мотив і мета злочину, які хоча і мають факультативне значення для кваліфікації злочину, але обов`язково враховуються при визначенні суспільної небезпеки вчиненого, особи злочинця та при призначенні судом покарання.
Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вбивства потерпілої, а саме: умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, є правильними і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Доводи обвинуваченого та його адвоката в апеляційних скаргах, щодо відсутності в діях ОСОБА_7 складу злочину умисного вбивства були предметом перевірки суду першої інстанції та обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються об`єктивними доказами у кримінальному провадженні і які змістовно наведені у вироку.
Як вбачається із змісту п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 р. №2, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого /ч. 2 ст. 121 КК/, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.)
Крім того, вирішуючи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий (спрямованість умислу винуватого) необхідно зважити на сукупність всіх обставин вчиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, характер поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, а й спосіб вчинення злочину, засоби і знаряддя злочину.
Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.
Із урахуванням обставин нанесення ударів потерпілій обвинуваченим, а також зазначені у висновку судово - медичної експертизи їх кількість, характер і локалізацію, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_7 діяв з умислом на умисне вбивство, оскільки він із значною силою наносив удари ножем в життєво важливі органи - живіт, грудну клітину потерпілої та молотком у голову, яка без руху лежала на землі і не могла чинити опір та захищатись, і, як вірно зазначив суд першої інстанції, з яким погоджується і апеляційний суд, ОСОБА_7 мав умисел на вбивство потерпілої.
При цьому дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджується намір у потерпілої вчинити конфлікт, як про це зазначали у своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його адвокат, а також те, що вона спровокувала ОСОБА_7 , що в подальшому призвело до її вбивства.
Отже, характер, кількість та локалізація спричинених тілесних ушкоджень, знаряддя вчинення злочину, яким є в тому числі ніж, спрямованість завданих обвинуваченим ударів у життєво важливі органи потерпілої, а також поведінка обвинуваченого після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, який вбивши потерпілу, потім помістив труп ОСОБА_9 у ковдру, яку переніс у підвальне приміщення, яке прибудоване до його квартири та закопав ковдру з тілом у землю і залив розчином цементу, свідчать про направленість його умислу на вчинення вбивства, а не на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останньої.
Що стосується обвинученого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду пояснив, що він був в стані алкогольного сп`яніння та не розумів що він скоює, то ці показання спростовуються висновком судово-психіатричної експертизи № 8 від 11.01.2016 (т. 1, а.с. 213-216), відповідно до якої в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, тобто він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Твердження обвинуваченого та його адвоката про відсутність мотиву вбивства спростовується поясненнями самого обвинуваченого, що у нього з ОСОБА_9 виникла сварка, щодо ставлення потерпілої до його матері, що викликало в нього агресію та втрату над собою контролю, оскільки він перебував в стані алкогольного сп`яніння.

В зв`язку з викладеним будь-які підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2017, щодо ОСОБА_7 - без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3