АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/867/17 Номер провадження 11-кп/786/313/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 2 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Турчинці, Городоцького району, Хмельницької області, засудженого
19.05.2017 вироком Попаснянського районного суду Луганської області, зміненого 18.07.2017 Апеляційним судом Луганської області, за ч. 2 ст. 414 КК України на 3 роки позбавлення волі, строк відбуття покарання вказано рахувати з 18.07.2017 у задоволенні заяви про застосування амністії відмовлено.
Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 хоча і є особою, яка перебувала безпосередньо в районах антитерористичної операції та брала у ній участь, що вбачається з витягів наказів командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 від 4.01.2017 № 2 та від 11.01.2017 № 6, але дані про отримання засудженим статусу учасника бойових дій відсутні.
В апеляційній скарзі засуджений, посилаючись на те, що він брав участь у антитерористичній операції, просить задовольнити його заяву та застосувати до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді, пояснення: засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який, посилаючись на правильність прийнятого рішення заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду можуть бути повністю або частково звільненні від відбування покарання.

Так, ОСОБА_7 засуджений 19.05.2017 вироком Попаснянського районного суду Луганської області, зміненого 18.07.2017 Апеляційним судом Луганської області, за ч. 2 ст. 414 КК України на 3 роки позбавлення волі, строк відбуття покарання вказано рахувати з 18.07.2017.

Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є особою, яка перебувала безпосередньо в районах антитерористичної операції та брала у ній участь, що убачається з витягів з наказів командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 від 04.01.2017 № 2 та від 11.01.2017 № 6 (а.с.15,16), проте будь-яких даних про отримання засудженим статусу учасника бойових дій відсутні, що не заперечував сам ОСОБА_7 у суді першої та апеляційної інстанцій, що унеможливлює застосування статті 2 указаного Закону.

Водночас, слід зазначити, що в апеляційній інстанції засуджений стверджував, про відсутність у нього будь-якого рішення чи посвідчення про те, що він має статус учасника бойових дій.

Інших підстав застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2016 році» немає.

З огляду на вказане безумовних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, як про це просить засуджений у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 2 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4