Справа №585/4234/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/115/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року про виправлення описки в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі, мотивуючи свої вимоги тим, що призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі не відповідає ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, оскільки піддає його тортурам, є нелюдським та принижуючим людську гідність.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено з посиланням на те, що КК України передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, а заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, передбачена ст.82 КК України до такого виду покарання як довічне позбавлення волі не застосовується.

Крім того, ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року виправлено описку у вступній частині ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року в частині зазначення прізвища головуючого судді.

До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги від захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 на вказані судові рішення, в яких :

- адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання його підзахисного задовольнити, замінивши ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі у виді 15 років;

- засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала суду від 28 вересня 2017 року постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.370 КПК України. Так, звертає увагу, що клопотання його підзахисного розглянуто поверхнево, без урахування практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до якого суд дійшов висновку, що рішення засудити позивачів до довічного тюремного ув`язнення, без можливості його перегляду, не відповідає ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а єдиною альтернативою довічного позбавлення волі в Україні, на його думку, є покарання у виді позбавлення волі терміном на 15 років, яке має граничний строк відбуття покарання та обмеження у часі, як і передбачає умовно-дострокове звільнення та не порушує ст.3 Конвенції.

За змістом доводів апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 зазначає, що ухвала Роменського міськрайонного суду від 05 жовтня 2017 року про виправлення описки постановлена без його участі, що як стверджує засуджений ОСОБА_7 істотно обмежило його у можливості реалізації його прав, передбачених КПК України. Крім того, вказує на допущену в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року описку щодо його засудження вироком Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2009 року за п.п.2, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України, тоді як згідно вказаного вироку суду його засуджено за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвал суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , вироком Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2009 року, засуджений за п.п. 1,6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, належному йому на праві власності.

Даний вирок був переглянутий в касаційному порядку 1 червня 2010 року Верховним Судом України і залишений без змін, що свідчить про його законність та обґрунтованість, в тому числі і щодо призначення засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі із врахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Так, ч.2 ст. 87 КК України встановлює, що актом помилування Президента України може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років, стосовно індивідуально визначеної особи, а згідно ч.7 ст. 151 КВК України засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання.

З огляду на це, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про неврахування судом при розгляді клопотання його підзахисного практики Європейського суду з прав людини та вимог ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 28 Конституції України, оскільки суд це питання як слід проаналізував і дійшов правильних висновків про те, що чинне законодавство України стосовно можливості здійснення шляхом помилування заміни засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років відповідає вимогам вказаної Конвенції і практиці Європейського Суду з прав людини.

Крім того, суд першої інстанції прийшов обгрунтованого висновку, що можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким поширюється лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути застосована, і колегія суддів погоджується з цим.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 колегія суддів вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Що стосується посилання засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на розгляд в судовому засіданні питання про виправлення описки в ухвалі суду від 28 вересня 2017 року за його відсутності, що на переконання ОСОБА_7 , істотно обмежило його у можливості реалізації його прав, передбачених КПК України, то колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 був повідомлений Роменським міськрайонним судом Сумської області про дату розгляду питання про виправлення описки в ухвалі від 28 вересня 2017 року, що підтверджується розпискою засудженого від 04 жовтня 2017 року (а.к.п.181).

Отже, на думку колегії суддів, засуджений ОСОБА_7 , порушуючи питання про скасування ухвали суду від 05 жовтня 2017 року, не навів переконливих доводів порушення судом його прав та законних інтересів під час розгляду питання про виправлення описки, а тому його доводи в цій частині задоволенню не підлягають.

Не є підставою для скасування ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року про виправлення описки з направленням на новий судовий розгляд матеріалів провадження, посилання засудженого ОСОБА_7 на невірне зазначення судом пункту частини 2 статті 115 КК України, за яким його в тому числі було засуджено вироком Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2009 року, оскільки з урахуванням положень ст.379 КПК України, суд, який допустив описку, арифметичну помилку незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні, має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити цю помилку.

За таких обставин доводи засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про незаконність ухвали суду від 05 жовтня 2017 року є безпідставними, а рішення суду є обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376,404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі та ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2017 року про виправлення описки в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.