Провадження №1-кп/748/340/17
Єдиний унікальний № 748/2550/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 18 вересня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ніжин, Чернігівської області, з середньою технічною освітою, не одруженого, зі слів працюючого охоронцем в ТОВ "Альфа-Безпека" м.Бровари Київської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

14.01.2015 року Президентом України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, затверджений Законом № 113-V-III від 15.01.2015, у зв`язку з чим почав діяти особливий період.

Відповідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 124 від 27.05.2017 військовослужбовця військової частини за контрактом солдата ОСОБА_3 направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 та вручено припис № 655 на прибуття до визначеного місця служби 28.05.2017.

Військовослужбовець солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на нез`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі переведення, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та вчинив нез`явлення 28.05.2017 року вчасно без поважних причин на службу в умовах особливого періоду до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

31.07.2017 солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_2 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 27 від 31.07.2017 його зараховано до списків особового складу військової частини, призначено на посаду оператора механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим останній приступив до виконання службових обов`язків.

Так, солдат ОСОБА_3 був відсутній у військовій частині НОМЕР_2 в період з 28.05.2017 року по 30.07.2017 року, перебуваючи в АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У подальшому, солдат ОСОБА_3 в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, пп. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи повторно, з особистих мотивів, з прямим умислом, 16.08.2017 року самовільно залишив в умовах особливого періоду військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

27.09.2017 року солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової прокуратури Чернігівського гарнізону із зізнанням.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби у період з 16.08.2017 по 26.09.2017 року не виконував, перебував по місцю проживання, за адресою: м. Ніжин, Чернігівської області, де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснивши, що дійсно будучи військовослужбовцем за контрактом та отримавши припис на прибуття до в/ч НОМЕР_2 , 28.05.2017 не прибув та по 30.07.2017 перебував вдома. В подальшому 31.07.2017 з"явився в розташування військової частини НОМЕР_2 , приступив до виконання службових обов"язків та наступного дня захворів. Після виписки з лікарні прибув 15.08.2017 до в/ч НОМЕР_2 , а наступного дня самовільно залишив військову частину та перебував вдома. 27.09.2017 самостійно прибув із зізнанням. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати і призначити покарання у виді штрафу.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі переведення, в умовах особливого періоду та самовільноме залишення військової частини, в умовах особливого періоду військовослужбовцем військової служби за контрактом.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття та з`явлення із зізнанням.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення повторно.

ОСОБА_3 є раніше не судимим, до адміністративної відповідальності не притягувався, у відповідності до наданих довідок на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані, що характеризують його особу, майновий стан, обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, і вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у межах санкції ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі.

При цьому санкцією ч. 4 ст.407 КК України не передбачено покарання у виді штрафу.

Однак, враховуючи особу ОСОБА_3 , те що він у вчиненому щиро розкаявся, є раніше не судимим, відсутність негативних характеристик на його адресу, обставини даної справи, те, що він працює, за період відсутності його в розташуванні нових кримінальних правопорушень не вчинив, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки він як особа не становить небезпеки, а отже його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому за дане кримінальне правопорушення покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, поклавши, у відповідності до ст. 76 КК України, наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1