справа № 208/2437/17
№ провадження 1-кп/208/146/18
ВИРОК
Іменем України
25 січня 2018 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, освіта вища, працюючого: Охоронна служба "Захист", охоронець, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, який мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , працюючи викладачем фізичного виховання в Комунальному закладі «СШПВІМ 1 ступеня колегіум № 16» Кам`янської міськради, що розташований за адресою: м. Кам`янське, пр. Тараса Шевченка б. 8, 20.10.2016 року, перебуваючи за місцем своєї роботи, в період з 09:35 годині до 12:00 годині, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону «Samsung J 7», який перебував у користуванні учениці 5 В класу неповнолітньої ОСОБА_7 , який належнав ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрав вищезазначений мобільний телефон вартістю 5 175 гривень, в якому знаходилась карта пам`яті вартістю 249 гривень, сім картка оператору мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень, та шкіряний чохол вартістю 426 гривень 55 копійок, після чого покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 5 875 гривень 55 копійок.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні злочину при наведених обставинах визнав повністю та пояснив суду, що станом на жовтень 2016 року працював в колегіумі № 16 вчителем фізкультури. Під час уроку фізкультури цінні речі, у тому числі мобільні телефони, зберігаються в тренерській кімнаті на столі. В вищезазначений день він проводив урок з учнями 7-го класу. Інший учитель фізкультури проводив урок з 5-м класом. Коли закінчилися уроки, учні забирали свої мобільні телефони та цінні речі з тренерської кімнати. Телефон учня 5-го класу ОСОБА_7 не знайшли, після чого вона з його колегою кудись пішли. Учні розійшлися. В кінці дня він за столом випадково побачив мобільний телефон. Він був у розібраному стані, акумулятор також лежав поряд. Мабуть це трапилось при його падіння зі столу на пол. Він вирішив заволодіти цим телефоном, продати його, гроші витратити на власні потреби, так як на той час у нього сильно хворіла матір. Телефон здав в ломбард по своєму паспорту приблизно за 2 500 гривень. Матеріальну шкоду повністю визнає, а моральну частково. На утриманні є малолітня дитина 2012 року народження. Просить застосування до нього амністію. Задоволений судом цивільний позов зобов`язується виплатити. Щиро кається у скоєному, вибачається перед потерпілою.
Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини, вона також підтверджується наступними доказами, які були предметом дослідження у судовому засіданні.
- поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що раніше знала Сумського як вчителя фізкультури. ОСОБА_8 її донька. Вона навчається в колегіумі № 16. Перед уроком фізкультури діти залишають телефони та цінні речі на столі в тренерській кімнаті. 20.10.2016 року після уроку фізкультури, у доньки зник мобільний телефон, який вона покупала ОСОБА_9 . Шукали в школі, але не знайшли. Вона звернулася до поліції. Коли з`ясувалося що телефон викрав вчитель фізкультури, у дитини і в неї був шок. Вона навіть лежала в лікарні. За рік після крадіжки Сумський гроші за викрадене не повернув. Їм довелось збирати гроші для придбання доньці нового телефону. Обвинуваченого просить покарати відповідно до законодавства.
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_4 заявила про крадіжку телефону доньки (т.2 а.с.3);
- копією чека та документів по придбанню викраденого телефону (т. 2 а.с. 18);
- протоколом огляду місця події з фототаблицею, яким зафіксована обстановка на місці вчинення злочину (т.2 а.с. 93-95);
- протоколом огляду документу, а саме договору надання фінансового кредиту під заставу на мобільний телефон «Samsung J 7», який оформив ОСОБА_5 (т.2 а.с. 4-5);
- речовими доказами по справі договір про надання фінансового кредиту під заставу який знаходиться в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с. 27);
- висновком товарознавчої експертизи, відповідно до якого вартість мобільного телефону викраденого у ОСОБА_10 становить 5 175 гривень (т.2 а.с. 22-25);
- протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , який на місці події показав обстановку, розповів обставини вчинення ним злочину, фототаблицею до слідчої дії (т.2 а.с. 96-101)
Аналізуючи викладене, суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає визнання своєї вини, щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, враховує характер скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, вину визнав повністю, враховує обставини що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, принцип індивідуалізації покарання.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, з встановленням строку випробування.
Розглянувши питання застосування до Сумського акту амністії, судом встановлено наступне.
Згідно п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, та від інших покарань не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчинені умисного злочину який не є тяжким чи особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які мають неповнолітніх дітей, яким не виповнилось 18 років та відносно яких не позбавлені батьківських прав.
Ст. 12 КК України визначено, що злочин передбачений ст. 185 ч.1 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_12 2012 року народження.
Під коло осіб, до яких амністія не застосовується, визначених Законами України «Про застосування амністії в Україні», «Про амністію у 2016 році», Сумський не підпадає.
Прокурор не заперечував проти застосування відносно Сумського акта амністії.
Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ст. 124 КПК України.
Позовні вимоги у частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає законними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, такими, що підлягають повному задоволенню.
Розглядаючи позовні вимоги у частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд з урахуванням моральних страждань потерпілої та її доньки, необхідності накопичувати та виділяти гроші на новий мобільний телефон, тобто порушення звичайного образу життя, з урахуванням доведеної вини Сумського, вимог розумності та справедливості, вважає що відшкодування такої шкоди буде відповідати стягненню з останнього 5 000 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом випробувального строку:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації;
На підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом основного покарання.
Позовні вимоги в частині матеріальної шкоди задовольнити повністю, стягнувши з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 її залишок у сумі 1 875 гривень 55 копійок.
Позовні вимоги в частині моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 176 гривень 20 копійок судових витрат по проведенню товарознавчої експертизи.
До набрання вироком законної сили, міру забезпечення кримінального провадження відносно засудженого, не обирати.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1