Справа №211/1946/16-к Провадження № 1-кп/211/43/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг кримінальне провадження №0000920 від 18.04.2016 року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Півні, Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, який одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, -
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , представника потерпілого - ОСОБА_5 , потерпілого - ОСОБА_6 , захисника - ОСОБА_7 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
встановив:
17.04.2016 року приблизно в 07:50 годин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився біля магазину «М`ясна Лавка», який розташований по вул.Серафімовича 78А в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, де незаконно торгував насіннями. В цей же момент, до ОСОБА_3 підійшов ОСОБА_6 та зробив йому обґрунтоване зауваження з приводу незаконної торгівлі, та з приводу того, що ОСОБА_3 заважає нормальній роботі магазину. Почувши вказане обґрунтоване зауваження, ОСОБА_3 відреагував агресивно, в результаті чого між ним та ОСОБА_6 сталася сварка, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Далі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, 17.04.2016 року, близько 08:00 годин, знаходячись біля магазину «М`ясна Лавка», який розташований по вул. Серафімовича 78А в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, взяв до рук металевий стілець, та вказаним стільцем, умисно, цілеспрямовано, зі значною силою, наніс ОСОБА_6 два удари в область лівої руки, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця лівої верхньої кінцівки, перелому 5 п`ясткової кістки лівої кисті, які згідно висновку експерта №744 від 22.04.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).
В суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, підтвердив своїми показаннями обставини, що викладені в обвинувальному акті та пояснив, що в квітні 2016 року він продавав біля магазину насіння. До нього підійшов потерпілий і почав його обзивати, виражався нецензурною лайкою. Після тих слів, його почало трусити, він дуже образився, але здержав себе та продовжив торгувати. Через хвилин 10-15 потерпілий знову підійшов до нього та продовжив ображати та провокувати. Не взмозі втриматись та терпіти чіпляння, він підвівся та, схопивши табуретку на якій сидів, наніс декілька ударів потерпілому, при цьому він прикривався рукою, по якій і прийшовся удар. У вчиненому розкаюється, цивільний позов визнав частково та просив його розглянути на розсуд суду. Просив застосувати до нього положення Закону України "Про амністію".

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що вони з обвинуваченим були раніше знайомі. Того дня він прийшов до магазину, біля якого торгував обвинувачений насінням. Продавчині попросили його поговорити з обвинуваченим, щоб він не торгував біля магазину, оскільки це призводить до зменшення кількості покупців в магазині. Коли він підійшов до обвинуваченого та попросив його торгувати в іншому місці, той почав вести себе агресивно. Через деякий час він знову підійшов до обвинуваченого та повторно попросив його піти з того місця, однак обвинувачений схопив табуретку та декілька разів намагався вдарити його в область голови. Він підставив руку та удар табуретом прийшовся по кісті його лівої руки. Він відчув різкий біль, рука напухла відразу. Потім він звернувся до лікарні, де йому було надано допомогу, накладено гіпс. Цивільний позов підтримав та наполягав на його задоволенні, просив покарати обвинуваченого на розсуд суду.
Окрім показань обвинуваченого, згідно яких він визнає вину повністю, показань потерпілого, його вина підтверджується письмовими доказами по кримінальному провадженню, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- протоколом огляду місця події від 17.04.2016 року з фото таблицею до нього складеного слідчим Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , згідно якого оглянута територія за адресою: АДРЕСА_3 біля магазину "М`ясна Лавка" та металевий розкладний стілець (а.с.53-54);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 у присутності понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , згідно якого ОСОБА_3 вказав механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.с.76-77);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.04.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , у присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , згідно якого ОСОБА_6 вказав механізм нанесення йому удару в область кисті лівої руки (а.с. 78 -80);
- висновком експерта № 744 від 19.04.2016 року, згідно якого за результатами огляду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено що у ОСОБА_6 мався синець лівої верхньої кінцівки, перелом 5 п`ясткової кістки лівої кисті, тілесні ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею. Не виключена можливість виникнення тілесних ушкоджень від одноразової дії травмуючого предмета в ліву руку. Тілесні ушкодження могли виникнути при механізмі, вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). Давність виявлених тілесних ушкоджень (синець з нечіткими контурами, дані медичних документів) може відповідати 17.04.2016 року.(а.с.86-87)
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України за ознаками: умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, шо обтяжують покарання згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, враховуючи дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, фактичних обставин та його наслідків, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, позиції потерпілого та представника потерпілого, які просили призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIІI від 22.12.2016 року.

Пунктом «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 досяг пенсійного віку та відповідно до пенсійного посвідчення є пенсіонером (а.с.213).

Обставини, передбачені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до обвинуваченого судом не встановлені.

Враховуючи, позицію прокурора, яка просила застосування до ОСОБА_3 . Закон України "Про амністію у 2016 році", обвинуваченого та його захисника, які підтримали клопотання прокурора, та те, що він вчинив злочин середньої тяжкості до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», на момент набрання чинності цим Законом досяг пенсійного віку та згідно його заяви просить застосувати щодо нього акт амністії, суд вважає, що ОСОБА_3 підпадає під дію п. «ґ» ст. 1 цього Закону, а тому його слід звільнити від відбування покарання.

Заявлений по справі цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_12 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням злочину в розмірі 30000,00 грн., суд вважає частково обґрунтованим та таким, що підляє частковому задоволенню, з огляду на таке.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, в тому числі, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3, 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Згідно заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову, в порядку ст. 128 КПК України, останній порушує питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 , в тому числі, в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого суд враховує обставини вчинення злочину, ступінь винуватості обвинуваченого, отриманні потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості, стан його здоров`я, потребу в лікуванні, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, подальші зусилля, необхідні для відновлення стану здоров`я, та вважає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначити за необхідне, розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 в розмірі 3000,00 грн., що на думку суду, відповідає втратам немайнового характеру понесеним потерпілим внаслідок моральних та фізичних страждань, заподіяних йому в результаті вчинення злочину.
Щодо відшкодування судових витрат, які поніс потерпілий на правову допомогу, а саме: оплату послуг адвоката в суді в розмірі 5000,00 грн., судом встановлено таке.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, в тому числі і з витрат на правову допомогу.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на підтвердження понесення витрат на надання правової допомоги потерпілим ОСОБА_6 надано договір про надання правової допомоги від 31.05.2016 року (а.с. 30), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 06.03.2017 року (а.с. 126) та квитанцію до прибуткового касового ордера серія 01АЛ № 516663 від 06.03.2017 року, згідно якого ОСОБА_6 сплатив адвокату ОСОБА_5 5000 грн. за надання правової допомоги.
Отже, суд приходить до висновку, що сума судових витрат понесених потерпілим ОСОБА_6 на правову допомогу є обґрунтованою та підлягає стягнення з обвинуваченого в повному обсязі.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 128, 368-370, 373, 374 КПК України, суд-

засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, та покласти обов`язки передбачені п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» повністю звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням злочину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, завдану вчиненням злочину в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., а всього стягнути 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.
Речові докази: металевий стілець, що знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Довгинцівського ВП КВП повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1