Справа № 442/2159/18
Провадження № 1-кс/442/360/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2018 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження від 22.02.2018 року, -
встановив:
ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0001243 від 22.02.2018, винесену слідчим Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 .
В обґрунтування скарги покликається на те, що 27.04.2017 він звернувся до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення злочину деякими депутатами Лішнянської сільської ради. У вказаній заяві йшлося про те, що на позачерговій сесії Лішнянської сільської ради, яка відбулася 05.06.2015 депутати під час голосування та прийняття рішень про виділення земельних ділянок допустили ряд порушень. Разом із заявою про вчинення злочину ним було подано докази на підтвердження неправомірних дій депутатів Лішнянської сільської ради. На підставі ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.06.2017 відомості на підставі його заяви було внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Вважає, що не зважаючи на наявність доказів, що підтверджують неправомірні дії депутатів Лішнянської сільської ради, слідчий ОСОБА_3 виніс постанову про закриття кримінального провадження. При цьому слідчий покликається на те, що відносно депутатів Лішнянської сільської ради було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому в діях останніх відсутній склад кримінального правопорушення. Вважає такі твердження безпідставними, необґрунтованими та голослівними, оскільки до адміністративної відповідальності притягнуто лише двох депутатів, слідчим не перевірено ознак кримінального правопорушення в діях інших депутатів при прийнятті вищевказаного рішення, слідчим не здійснено жодних слідчих дій, спрямованих на перевірку наданої інформації та виявлення протиправних дій зі сторони депутатів Лішнянської сільської ради.
ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримав, просить таку задоволити.
Прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу заперечила, вважає таку необґрунтованою та безпідставною, просить в задоволенні скарги відмовити.

В судове засідання слідчий, постанова якого оскаржується не з`явився, однак, відповідно до норм ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001243 від 29 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, на підставі заяви ОСОБА_2 про вчинення депутатами Лішнянської сільської ради неправомірних дій щодо передачі у власність земельних ділянок.

22.02.2018 слідчим СВ Дрогобицького ВП.ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Постанову мотивовано тим, що як вбачається із заяви ОСОБА_2 за фактом вчинення депутатами Лішнянської сільської ради неправомірних дій щодо виділення у власність земельних ділянок, в січні 2016 року відносно депутатів Лішнянської сільської ради було складено протоколи про чинення адміністративного (корупційного) правопорушення, передбаченого ч.ч.1-2 ст.172-7 КУпАП, 05.02.2016 та 15.03.2016 Дрогобицьким міськрайонним судом останніх визнано винуватими у вчиненні адміністративних правопорушень і притягнуто до адміністративної відповідальності. Враховуючи дію принципу заборони двічі притягувати особу до юридичної відповідальності одно виду за одне й те саме правопорушення, слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Пункт 2 ч.1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
У ч.1 ст.364 КК України визначено кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

З матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови вбачається, що під час досудового розслідування слідчим не було проведено достатнього та необхідного за даних умов обсягу слідчих дій, необхідних в даному кримінальному провадженні, а тому оскаржувана постанова не може вважатися такою, що відповідає вимогам статті 110 КПК України.
Твердження на які посилається слідчий в оскаржуваній постанові, не узгоджуються із зібраними доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження. Зокрема, у матеріалах кримінального провадження відсутні постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності депутатів Лішнянської сільської ради, на які слідчий покликається як на підставу для закриття кримінального провадження. Слідчим не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження.

Відтак, висновок слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження є передчасним, а тому скаргу слід задоволити, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
постановив:
Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження від 22.02.2018 року задоволити.
Скасувати постанову про закриття кримінального провадження за №0000243 від 22.02.2018, внесену слідчим Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1