У Х В А Л А
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Грузія, грузина, громадянина Грузії, освіта середньо - технічна, одруженого, не працюючого, постійного місця мешкання не має, раніше не судимого.
-підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.
16.12.2017 приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись на другому поверсі залу відпочинку на залізничному вокзалі Одеса- Головна, розташованого за адресою: Привокзальна площа, 2 в м.Одесі, помітив ОСОБА_10 , яка знаходилась на лавочці в залі очікування, та біля неї знаходилась її жіноча сумка, коричневого кольору. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, при цьому об`єктом свого злочинного посягання він визначив вище вказану жіночу сумку, яка належала ОСОБА_10 , та в якій можливо знаходилось цінне майно.
Реалізуючи свої злочинні дії, направленні на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 підійшов, та присів на вільне місце біля потерпілої. Далі скориставшись тим, що потерпіла розмовляє по мобільному телефону та не дивиться за своєю сумкою, а також не звертає уваги на нього, усвідомлюючи що за ним ніхто не спостерігає та його намірам ніхто не зможе перешкодити, умисно із корисливих мотивів незаконно заволодів вище вказаною жіночою сумкою, вартістю 200 гривень, всякій знаходились медичні препарати на загальну суму 1093 гривень, зубна щітка фірми «Колгейт» вартістю 85 гривень, зубна паста фірми «Саніно», вартістю 60 гривень.
Заволодівши предметом свого посягання ОСОБА_9 почав покидати місце скоєння злочину. В цей час до ОСОБА_10 звернулась жінка, яка сиділа навпроти неї та встигла побачити злочинні дії Какутії 1 .().. а саме момент заволодіння сумкою і повідомила потерпілій, що її речі було викрадено і вказала їй на ОСОБА_9 , як па особу, яка вчинила злочин. В свою чергу ОСОБА_10 почала наздоганяти ОСОБА_9 . Наздогнавши останнього потерпіла побачила в нього свою сумку, а також те, що ОСОБА_9 її відкрив та переглядає вмістиме сумки. Побачивши це ОСОБА_10 схопила свою сумку та почала тягти її до себе з метою вирвати з рук ОСОБА_9 , але він в свою чергу сумку не відпускав, та з метою завершити заволодіння нею наніс один удар правою ногою потерпілій в область живота, однак потерпіла свою сумку не відпустила. ОСОБА_9 розуміючи те, що дії вже мають відкритий характер та його може бути затримано, останній вище вказану сумку відпустив та з місця злочину зник.
Своїми умисними діями ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, незаконно заволодів майном потерпілої ОСОБА_10 , на загальну суму 1 438 гривень.
16 грудня 2017 року о 21.30 ОСОБА_9 , старшим слідчим Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , затримано у порядку ст.208 КГІК України.
17 грудня 2017 року старшим слідчим Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 у присутності захисника ОСОБА_5 підозрюваному ОСОБА_9 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, провину по якому останній визнав.
19 грудня 2017 року старший слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що в обгрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 ставиться запобігання спроб переховуватись від органів досудового розслідування і суду. В зв`язку з тим, що ОСОБА_9 на даний час на території України постійного місця реєстрації та проживання не має та є громадянином іншої держави, а саме Грузії, тому, що в результаті розгляду справи, йому можуть призначити покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі він буде мати намір уникнути кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. При цьому, захисник зазначив, що висунута підозра та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор є необґрунтованими.
Розглянувши клопотання слідчого та вивчивши надані суду матеріали, допитавши підозрюваного, а також вислухавши прокурора, захисника, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих суду матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке законом передбачено позбавлення волі до 6 років.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
«Для обґрунтованої підозри у значенні пп. с. п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюється однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності».
Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Застосування до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу у подальшому дасть можливість останньому спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Суд також вважає, що надані слідчим матеріали (докази) є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 , а тому вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Крім того, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні міри запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне не застосовувати до нього право на внесення застави, оскільки останній підозрюється в скоєнні злочину із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-
Клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 /шістдесят/ днів, тобто до 17 лютого 2018 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .