Провадження № 1-кп/161/275/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 14 лютого 2018 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002324 від 24 травня 2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, Львівської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого утриманців, інваліда ІІ групи, проживаючого та зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , судимого Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2012 року за ст.15 ч.2, ч.2 ст.186, ч.1 ст.69, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 24 червня 2014 року звільнений з Маневицької виправної колонії №42 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за скоєння злочинів проти власності, за що має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив нове кримінальне правопорушення.

Біля 16-ої години 50 хвилин 23 травня 2017 року, перебуваючи поблизу кафе «Скіф», що у будинку №1 по вул. Ковельській у м. Луцьк, ОСОБА_3 з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння чужим майном, таємно, повторно, поклавши руки на плечі потерпілого ОСОБА_5 , непомітно для останнього викрав чуже майно, а саме зняв з його шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 12 грам, вартістю 21 000 гривень та хрестик, вагою 5 грам 585 проби, вартістю 6 000 гривень та поклав їх у задню кишеню своїх штанів.

Після цього, незважаючи на те, що його дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна, були виявлені потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_3 продовжив вчиняти дії спрямовані на утримання викраденого майна, а саме на вимогу потерпілого замінив попередньо таємно викрадений з його шиї золотий ланцюжок. В подальшому, діючи в умовах очевидності, ОСОБА_3 , продовжив вчиняти дії, спрямовані на утримання викраденого майна (золотого ланцюжка), який знаходився в задній кишені його штанів, а саме відійшов від потерпілого, чим вчинив відкрите викрадення чужого майна, заподіявши потерпілому майнову шкоду на суму 21 000 гривень.

Окрім того, 02 вересня 2017 року, близько 18-ої години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кафе «Люля Кебаб», що знаходиться на території «Центрального ринку» у м. Луцьку, Волинської області, з корисливих мотивів, з умислом на незаконне заволодіння майном, шляхом вільного доступу, з торгового прилавку, повторно таємно викрав чуже майно, належне потерпілому ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung J7», вартістю 3681 гривень, заподіявши потерпілому майнову шкоду в зазначеному розмірі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та показав, що 23 травня 2017 року, він перебував поблизу кафе «Скіф» та непомітно зняв з шиї ОСОБА_5 золотий ланцюжок та хрестик та поклав їх у задню кишеню своїх штанів. Після цього, він був помічений потерпілим і на його вимогу віддати викрадене майно, він замінив золотий ланцюжок та відійшов від потерпілого, забравши його із собою.

Окрім того, ОСОБА_3 показав, що 02 вересня 2017 року, він перебував у приміщенні кафе «Люля Кебаб» та з торгового прилавку, непомітно викрав мобільний телефон марки "Samsung J7".

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що фактичні обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності та за умов, зазначених в обвинуваченні у нього ОСОБА_3 викрав золотий ланцюжок та хрестик, який останній повернув, однак ланцюжок викрав.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не прибув. Через канцелярію суду подав заяву про проведення судового розгляду у його відсутності та просив суд суворо не карати ОСОБА_3 ..

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

На підставі викладеного, суд встановив, що вина ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних правопорушень доведена повністю

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст.185 ч.2 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Суд дослідив дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Так, згідно вимоги УІЗ ГУНП у Волинській області встановлено, що ОСОБА_3 судимий (а.с.68-69).

Згідно довідки про звільнення встановлено, що ОСОБА_3 24 червня 2014 року звільнений із установи відбуття покарання по закінченню строку відбуття покарання (а.с.73-74).

Згідно протоколу затримання встановлено, що ОСОБА_3 затриманий о 18-ій годині 27 вересня 2017 року (а.с.82-84).

З медичних довідок встановлено, що ОСОБА_3 осудний, перебуває на обліку у наркодиспансері (а.с.71-72).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи (а.с.70).

Обставини, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Суд не визнає обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки така обставина не зазначена у фабулі обвинувачення.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочинів, як тяжкого та середньої тяжкості, дані про особу винного, що указані вище, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин покарання, визнання своєї вини, вважає, що для виправлення та перевиховання, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі за кожен злочин, в межах санкцій статтей, за якою визнаний винним.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд, вважає, що відповідно до ст.ст.177,178, 183 КПК України, для забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до даного вироку, при доведеній вині в межах обвинувачення по даній справі, з врахуванням тяжкості призначеного покарання у виді позбавлення волі, віку, стану здоров`я, що не перешкоджає застосуванню запобіжного заходу, відсутністю утриманців, приходить до висновку, що до набрання вироку законної обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни.

Заявлений позов потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування майнової шкоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю, не визнаючи при цьому вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди.

З врахуванням зазначеного, суд, встановив, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, відшкодування моральної повинен відповідати засадам розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я, фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала.

З врахуванням зазначеного, суд, встановив, що заявлені позови підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати в сумі 396 гривень 00 копійок, за проведення експертизи слід стягнути з ОСОБА_3 ..

На підставі викладеного, керуючись, ст.349,368,370,371,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання за:

-ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотири) роки 2 місяців позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід-тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишити без зміни.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання з 27 вересня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме: з 27 вересня 2017 року до вступу даного вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 396 ( триста дев`яносто шість) гривень за проведення експертизи.

Заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування майнової шкоди в сумі 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень, моральної шкоди в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в сумі 396 гривень 00 копійок, за проведення експертизи в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляція через Луцький міськрайонний суд в апеляційний суд Волинської області, протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, в той же строк, з часу отримання копії вироку.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому і прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1