В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009704 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм охоронником у «ГБК Автовець», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого:

-25.06.2007 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.187, 69 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-27.02.2009 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 24.05.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання,

-16.11.2017 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 року:

-12.02.2018 року Подільським районним судом м. Києва за ч.2 ст.263 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 09.07.2017 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, перебував на території ПКіВ «Перемога», неподалік від проспекту Визволителів, в місті Києві, де спілкувався та вживав алкогольні напої з потерпілим ОСОБА_6 , з яким познайомився незадовго до цього. В процесі спілкування ОСОБА_3 помітив, що ОСОБА_6 при собі має належну йому поясну сумку зеленого кольору, всередині якої знаходились грошові кошти в сумі 400 гривень та 100 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 09.07.2017 становить 2 602 гривні 30 копійок), мобільний телефон марки «Huawei YG Pro» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , вартістю 4 000 гривень, паспорт громадянина України, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від квартири, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_3 зірвав з поясу ОСОБА_6 належну йому сумку з вищевказаними речами, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 7 002 гривні 30 копійок.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 09.07.2017 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, він перебуваючи в ПКіВ «Перемога», неподалік від проспекту Визволителів, в місті Києві, познайомився з потерпілим, у якого при собі була поясна сумка, вони спілкувалися та вживали пиво. Через деякий час він зірвав з потерпілого сумку в якій були грошові кошти, документи, мобільний телефон та ключі від квартири та з місця злочину зник.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна /грабіж/, вчиненому повторно, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, особу обвинуваченого, який неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, матір похилого віку, яка є інвалідом І групи, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, обумовлений судимістю за ч.1 ст.309 КК України, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27.02.2009 року.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе, тому не вбачає підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, за який він засуджується цим вироком, та злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за який його засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.11.2017 року, до 2 років позбавлення волі, остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання з 17 квітня 2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України вирок Подільського районного суду міста Києва від 12.02.2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді штрафу, виконувати самостійно.

Речові докази у кримінальному провадженні мобільний телефон марки «Huawei YG Pro» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 залишити у володінні власника ОСОБА_6 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя: