АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 650/1412/16-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/746/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 122 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

за участю обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора з доповненнями внесеними заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_14 на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2017 року відносно:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білореченська Краснодарського краю, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Березнегувате Миколаївської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 20.01.2016 Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309 КК України
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 146 КК України, -
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Нова Калуга Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст. 146, ч. 1 ст. 122 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13.06.2017 року ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, покладено відповідно до п.п. 2, 3 ст.76 КК України такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 призначено покарання:

-за ч.2 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20.01.2016 року призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту обрання запобіжного заходу в рамках даного кримінального провадження з 03.10.2016 року по 04.10.2016 року, із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання вироку ОСОБА_8 змінено запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою - до набрання вироком суду законної сили.

ОСОБА_9 призначено покарання:

-за ч.2 ст. 296 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання вироку по справі ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 в частині вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито.

Вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що 30.07.2016 року, близько 04 години, в смт. Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, знаходячись у громадському місці на набережній парку, розташованого по вулиці Свободи (Леніна) в смт. Велика Олександрівка, біля кафе-бару «Поплавок» (юридична адреса: вул. Свободи (Леніна), 112 смт. Велика Олександрівка Херсонської області), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства , прагненні показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яке виражалося вчиненням безпідставної бійки відносно ОСОБА_15 , яка супроводжувалася нанесенням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 численних ударів ногами по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_15 , чим останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 53 від 22.08.2016 р. були заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, яка відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я та забій м`яких тканин обличчя, забій грудної клітки зліва, садна верхніх і нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_9 30.07.2016 близько 04.00 години, в смт. Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, знаходячись у громадському місці на набережній парку, розташованого по вулиці Свободи (Леніна) в смт. Велика Олександрівка, біля кафе-бару «Поплавок» ( адреса: вул. Свободи (Леніна), 112 смт. Велика Олександрівка Херсонської області), переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході вчинення хуліганства відносно ОСОБА_15 , завдав останньому два удари ногою по обличчю, спричинивши наступні тілесні ушкодження: перелом лівої вилицюватої кістки, стінок лівої орбіти, стінок лівої гайморової пазухи, основи носу зі зміщенням відломків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 53 від 22.08.2016 по ознаці тривалості розладу здоров`я, відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості.

Крім того, ОСОБА_8 30.07.2016 близько 04.15 годині, в смт. Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, знаходячись у громадському місці на набережній парку, розташованого по вулиці Свободи (Леніна) в смт. Велика Олександрівка, біля кафе-бару «Поплавок» (юридична адреса: вул. Свободи (Леніна), 112 смт. Велика Олександрівка Херсонської області), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , переслідуючи мету незаконного позбавлення волі людини, з хуліганських мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконного позбавили ОСОБА_15 , права на свободу пересування, тобто права вільного та безперешкодного за своїм бажанням переміщатися у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб та у будь-який час, що виразилося у піднятті останнього руками за тулуб з землі, де ОСОБА_15 знаходився у стані, який виключав можливість його активного спротиву, викликаний попереднім заподіянням йому тілесних ушкоджень, після чого перенесенні та поміщенні його до багажного відділення легкового автомобіля марки «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_1 , 1992 року випуску, користувачем якого за довіреністю є ОСОБА_8 , в подальшому на вищевказаному автомобілі, з метою подальшого вчинення хуліганських дій, перемістили ОСОБА_15 , який знаходився у багажному відділенні і не міг самостійно його покинути, проти його волі, від кафе-бару «Поплавок», до іншого місця, а саме на дорогу сполучення смт. Велика Олександрівка смт. Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області, при цьому ОСОБА_8 керував автомобілем, а ОСОБА_9 був у ньому пасажиром, таким чином незаконно позбавили ОСОБА_15 , права на волю, яке закріплене статтями 19, 23, 29, 32 і 33 Конституції України та статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, ч. 2 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, ч. 2 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 в частині вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції змінити, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік .

Обвинувачений зазначає, що суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, внаслідок чого ухвалив вищевказаний вирок, що суперечить дійсним обставинам справи та ст. ст. 2,11,66,67,75 КК України, ст. ст. 2,7,368,374 КПК України.

Вважає що вирок суду в частині призначення покарання відносно нього несправедливий, оскільки під час досудового розслідування він повністю відшкодував заподіяні потерпілому ОСОБА_15 матеріальні та моральні збитки, а також вибачився. Суд фактично не врахував його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, його позитивну характеристику , те , що він визнав свою вину в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 , відшкодував збитки, має сім`ю, на утриманні трьох малолітніх дітей, які до того ж часто хворіють - потребують додаткового догляду та допомоги

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 наводить повністю аналогічні доводи та вимоги, які викладено в апеляційній скарзі ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку відсутністю в його діях кримінального правопорушення.

Захисник посилається на те, що вина її підзахисного в інкримінованих злочинах належним чином не доведена та не підтверджена.

Суд безпідставно не взяв до уваги показання ОСОБА_8 щодо обставин події, про непричетність до побиття потерпілого та до позбавлення його волі, які не спростовані в ході судового розгляду.

Аналогічні покази дав під час досудового розслідування та в суді обвинувачений ОСОБА_7 , який до того ж конкретизував осіб, що наносили йому тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_9 суду повідомив, що бачив як ОСОБА_7 били дві особи поряд з кафе-бар «Поплавок». У зв`язку з даною бійкою, останній штовхнув потерпілого. Був у стані запалу, тому допускає, що спричинив тілесні ушкодження потерпілому. Із багажника саме ОСОБА_8 витягнув ОСОБА_15 , коли вони доїхали до лісосмуги.

Ніхто із обвинувачених не зазначає, що саме ОСОБА_8 погрузив потерпілого ОСОБА_15 до багажника його автомобіля.

Більш того , ОСОБА_8 як тільки дізнався, що той знаходиться в багажнику автомобіля відразу зупинив свій автомобіль та звільнив останнього з багажнику.

Сам потерпілий ОСОБА_15 про протиправні дії ОСОБА_8 нічого не зазначає. При цьому чітко вказує, що тілесні ушкодження йому наносив ОСОБА_9 , і помістила його в багажник автомобіля лише особа, оскільки він відчув, що за ноги та за руки брали з одного боку.

Таким чином, у вироку невірно зазначено зі слів потерпілого, що до автомобіля його тягнули дві особи.

Також у вироку суду невірно зазначено зі слів свідка ОСОБА_16 , що потерпілого били три особи.

Стверджує, що показання свідка ОСОБА_17 відрізняються від показань свідка ОСОБА_18 і ці свідки конкретні обставини щодо здійснення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 і ч. 2 ст. 146 КК України не зазначають.

В порушення вимог ст. 290 КПК України, при відкритті матеріалів даного кримінального провадження обвинуваченим, а також - стороні захисту, не був наданий для ознайомлення оптичний носій інформації, наданий потерпілим ОСОБА_15 , зазначений в реєстрі матеріалів досудового розслідування за №33.

Вважає, що даний доказ пролив би світло на події тієї ночі, і він навмисно стороною обвинувачення не був заявлений для дослідження в судовому засіданні.

Суд у вироку безпідставно посилається, як на доказ вини обвинувачених на покази свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які відпочивали в серпні 2016 р. в кафе «Поплавок» та були залучені слідчим для участі в слідчому експерименті в якості понятих за участю свідка ОСОБА_17 , оскільки їх не можна визнати належними доказами.

Фактично судом не врахований сімейний стан ОСОБА_8 , який сам виховує двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем свого проживання, має на утриманні батьків пенсійного віку та думку потерпілого, який не має жодних претензій до обвинувачених.

В апеляційній скарзі прокурор з доповненнями внесеними заступником прокурора Херсонської області просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засуджених внаслідок м`якості, істотні порушення кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

ОСОБА_8 визнати винним та призначити йому покарання за ч.2 ст.296 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.146 К України - 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71,ст.72 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням призначеного ОСОБА_8 покарання за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20.01.2016 року у виді позбавлення волі строком на 4 роки, а на підставі ст.75 КК України від відбування покарання був звільнений з іспитовим строком 2 роки, шляхом часткового приєднання невідбутої частини вказаного покарання за попереднім вироком, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом не враховано, що він вчинив злочин середньої тяжкості за попередньою змовою з двома іншими особами та в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст. 67 КК України є обставиною, яка обтяжує його покарання, винним себе не визнав, своїми показами намагався ввести в оману суд щодо дійсних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Це свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та неможливість виправлення і перевиховання за умови призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України. У такому випадку мета покарання не може бути досягнута.

Вважає, що покарання, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції не відповідає вимогам ст.65 КК України і не є достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, йому має бути призначено покарання у вигляді обмеження волі із реальним відбуттям покарання у межах санкції ст.296 ч.2 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , на думку прокурора, судом першої інстанції також належним чином не враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, те , що злочини були ним вчинені за попередньою змовою з іншими особами у стані алкогольного сп`яніння та має місце рецидив злочинів.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурора, внесених заступником прокурора Херсонської області викладені такі ж вимоги щодо призначення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання та вказано на наявність підстав для застосування амністії щодо ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та захисників, які просили задовольнити апеляційні скарги сторони захисту та заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора, думку прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги прокурора, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисників просив залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Як видно із вироку, висновки суду про винуватість ОСОБА_7 .. ОСОБА_21 , ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих інкримінованих злочинів, грунтуються на доказах, які були безпосередньо досліджені в ході судового розгляду , та яким дана оцінка відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_15 в суді підтвердив , що 30.07.2016 року до нього підійшли невідомі раніше особи, ОСОБА_9 його штовхнув , вдарив кулаком в обличчя, від удару він впав. Підвівшись , він почав тікати, проте його наздогнали , та продовжили завдавати удари, по кількості та локалізації який він зрозумів, що його било кілька чоловік. Після чого його підняли, та потягнули до автомобіля, та поклали до багажника. По тому , як це відбувалося, він зрозумів, що до авто його тягнули дві особи. Детальні свідчення надати не може, так як втрачав свідомість під час та після побиття.

Показання потерпілого в суді узгоджуються із показаннями даними на місці події в ході проведення слідчого експерименту 03.11.2016 року та під час пред`явлення йому для впізнання по фотознімках , під час яких він вказав на фото ОСОБА_9 , як чоловіка, який завдавав йому ударів , ОСОБА_8 , як чоловіка якого він бачив після спричинення йому тілесних ушкоджень та після того, як його витягнули із багажника автомобіля, ОСОБА_7 як особу , який був біля автомобіля, в багажник якого його помістили.

Висновком судово-медичної експертизи від 22.08.2016 року № 53, підтверджується виявлення у потерпілого ОСОБА_15 двох груп тілесних ушкоджень: перелому лівої вилицюватої кістки, стінок лівої орбіти, стінок лівої гайморової пазухи, основи носу зі зміщенням відломків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та закриту черепно-мозкова травму у виді струсу головного мозку, травму м`яких тканей обличчя, грудної клітини, подряпини які відносяться до легких тілесних ушкоджень .
Свідок ОСОБА_18 в суді показала , що 30.07.2016 року ОСОБА_15 безпричинно били всі троє обвинувачених, після чого його було поміщено у багажник автомобіля ОСОБА_8 , на якому він разом із ОСОБА_9 поїхали в невідомому напрямку. В подальшому вона разом із матір`ю потерпілого почали наздоганяти автомобіль, в якому повезли потерпілого , звідки його визволили.

В ході слідчого експерименту 03.11.2016 року були на місці події перевірено аналогічні показання свідка ОСОБА_18 .

Під час пред`явлення для впізнання по фотознімках свідок ОСОБА_18 вказувала на фото ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , як на осіб причетних до побиття потерпілого.

Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в суді підтвердили , те що вони 30.07.2016 р. наздогнали автомобіль, яким керував ОСОБА_8 та в якому був ОСОБА_9 , і забрали звідти ОСОБА_15 . На фото ОСОБА_9 та ОСОБА_8 свідки в ході пред`явлення для впізнання вказували як на осіб, які перебували в автомобілі, з якого визволили потерпілого.

На те, що ОСОБА_15 30.07.2016 р. спочатку побили, а потім погрузили до багажника автомобіля ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , та повезли в невідомому напрямку вказував і свідок ОСОБА_17 і в суді і під час проведення слідчого експерименту на місці події 10.08.2016 року .

Показання цього свідка в цілому узгоджуються із показаннями потерпілого та вказаних вище свідків, письмовими матеріалами справи.

Показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 підтверджують факт проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 .
Дані, що містять у протоколі огляду від 30.07.2016 року автомобіля «Фольцваген Гольф», який розташований на узбіччі дороги вул. Свободи в смт. Велика Олександрівка, підтверджують факт виявлення на покритті багажного відсіку з правої сторони та задній частині сидіння в багажному відсіку плям темно-бурого кольору, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 08.08.2016 року № 178 містять кров, яка могла належати потерпілому ОСОБА_15 .
Ухвалою слідчого судді від 10.08.2016 року надано дозвіл на проведення огляду вказаного автомобіля, що свідчить про законність його огляду та вилучення слідів злочину.
Колегія суддів вважає безгрунтовними твердження захисника ОСОБА_8 про недоведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, оскільки вони суперечать встановленим судом фактичним обставинам події.

Відомості , щодо обставин події, які отримані із показань потерпілого, свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , які були очевидцями події підтверджують те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 безпричинно із хуліганських мотивів у громадському місці грубо порушили громадський порядок , діяли із особливою зухвалістю, та безпричинно нанесли потерпілому ОСОБА_15 , з яким раніше не були знайомі, тілесні ушкодження, які віднесені до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я , а ОСОБА_9 умисно наніс потерпілому ще і середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 помістили потерпілого до багажнику автомобіля, що перебував у володінні ОСОБА_8 та незаконно позбавили його свободи із хуліганських спонукань.

Свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 були ретельно допитані окремо, а потім повторно здійснено одночасний допит в суді з метою з`ясування розбіжностей в їх показаннях. Суд вірно виклав у вироку їх показання , про що свідчать технічні записи судових засідань, та надав їм детальну оцінку та аналіз.

Показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 не суперечать один одному, як вірно встановив суд, а незначні розбіжності в їх показаннях викликані суб`єктивним сприйняттях зазначеними свідками подій, що сталися, їх місцем розташуванням в момент події, що дозволяло їм бачити події лише з певного ракурсу , та те, що їх увага переключалася з огляду велику кількість учасників події, про що вони вказували під час їх допиту та в ході проведення з ними слідчих експериментів.

Аналіз показань свідків та потерпілого, які вказували на те, що і ОСОБА_9 і ОСОБА_8 вчиняли дії з поміщення потерпілого до багажнику автомобіля, а потім разом поїхали з місця події в цьому автомобілі , свідчать про те, що обвинувачені діяли узгоджено і , що дії обох обвинувачених були направлені на позбавлення свободи потерпілого.

Твердження захисника про те, що суд не дав юридичної оцінки показанням обвинуваченого ОСОБА_8 про непричетність до злочинів є неспроможними.

Як видно, суд проаналізував показання і вірно критично поставився до показань обвинувачених, які вину не визнавали, при цьому покладали відповідальність за скоєне один на одного і давали показання, які суперечать як показанням інших обвинувачених , так і іншим доказам, які покладені в основу вироку.

Показання , які дав ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту під час якого він давав пояснив , що потерпілий неодноразово сам падав на землю, внаслідок чого і отримав тілесні ушкодження , відповідно до висновку судово- медичного експерта від 01.11.2016 року об`єктивно неспроможні, що також підтверджує неправдивість показань обвинуваченого .

Не ґрунтуються на положеннях ст. 86, 87 КПК України і твердження адвоката ОСОБА_11 про недопустимість показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_25 , які дали свідчення щодо процедури проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_17 При цьому як видно із скарги, результати слідчого експерименту з ОСОБА_17 зафіксовані у протоколі від 10.08.2016 р. захисник під сумнів не ставить.

Висновок про результати медичного огляду від 30.07.2016 року доводить, що ОСОБА_8 під час вчинення злочинів перебував у стані алкогольного сп`яніння, що вірно врахував суд, а тому доводи захисника в цій частині є голослівними.

Клопотань про повторне дослідження доказів. покладених в основу вироку сторони судового провадження в суді апеляційної інстанції не подавали.

Колегія суддів погоджується із оцінкою доказів, яку дав суд першої інстанції за результатами їх безпосереднього дослідження в суді.

Як видно із вироку при призначенні покарання ОСОБА_8 суд враховував ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, їх суспільну небезпеку, добровільне відшкодування потерпілому матеріальної шкоди як обставину, що пом`якшує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину , як обставини, що обтяжують покарання , те, що ОСОБА_8 раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку за попереднім вироком , наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, врахував думку потерпілого та прокурора та призначив покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк, який буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому доводи захисника про суворість призначеного ОСОБА_8 покарання та доводи прокурора про м`якість призначеного йому покарання об`єктивно нічим не підтверджені, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд дотримався положень ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання і підстав для пом`якшення чи посилення покарання колегія суддів не вбачає.

Заявлене в апеляційному суді клопотання про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку з амністією не може бути задоволено, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України « Про амністію у 2016 році » до осіб, винних у вчиненні злочину , передбаченого ст. 146 ч 2 КК України амністія не застосовується.

Обвинувачений ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_10 , вказують на незаконність вироку через неповноту судового розгляду , неналежну оцінку доказів, проте не наводять ніяких доводів на підтвердження цих обставин та за результатами апеляційного розгляду просять лише звільнити ОСОБА_9 від реального відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Колегія суддів не погоджується із доводами апелянтів про суворість призначеного ОСОБА_9 .

Вбачається, що суд призначаючи покарання врахував, пом`якшуючі покарання обставини - добровільне відшкодування завданого збитку, по одному епізоду - часткове визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності , на теперішній час відповідно до ст. 89 КК вважається раніше не судимим, характеризується позитивно, має на утриманні трьох дітей, враховував думку потерпілого та думку прокурора, ступінь тяжкості скоєного і призначив покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк, який буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів .
Обставин, які б свідчили про те, що обвинувачений може бути виправлений без реального відбування покарання , апеляційна скарга не містить.
Наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність на його утриманні дітей були враховані судом при визначенні міри покарання і ці ж обставини, не можуть одночасно слугувати підставою для висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування призначеного покарання.
Заявлене в апеляційному суді клопотання про звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання у зв`язку з амністією не може бути задоволено, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України « Про амністію у 2016 році » до осіб, винних у вчиненні злочину , передбаченого ст. 146 ч 2 КК України амністія не застосовується.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч 2 ст. 296 КК України та кваліфікацію його дій за ч 2 ст. 296 КК України апелянтами не оскаржується , а тому переглядається в апеляційного порядку лише в частині призначеного йому покарання у межах доводів апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки суд при призначенні покарання враховував добровільне відшкодування завданого збитку, посередню характеристику обвинуваченого, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей , те, що він раніше не судимий, тяжкість вчиненого ним злочину і дійшов вірного та мотивованого висновку, що ОСОБА_7 може виправитися без реального відбування призначеного покарання.
Навів у вироку суд і мотиви , з яких він відкинув доводи прокурора про необхідність призначення реального строку покарання ОСОБА_7 і колегія суддів погоджується із такими висновками.
Рішення суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування вироку не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.
Заявлене ОСОБА_7 та прокурором , викладене у доповненнях до апеляційної скарги клопотання про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому судом покарання на підставі акту амністії підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, має неповнолітніх дітей, щодо яких не позбавлений батьківських прав.
Письмові клопотання потерпілого та апелянта про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 запобіжного заходу не можуть бути задоволені, оскільки вироком суду запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований з метою забезпечення виконання вироку
Заява адвоката ОСОБА_13 про повернення йому внесеної за ОСОБА_8 застави відповідно до положень ст .182 ч 11 КПК України підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419, 376 ч 2 КПК України , колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора у провадженні з доповненнями внесеними заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 залишити без змін.

ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного за цим вироком покарання за ч. 2 ст. 296 КК України на підставі п в ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році .
ОСОБА_13 повернути внесену ним 04.10.2016 року на рахунок ТУ ДСА в Херсонській області заставу за ОСОБА_8 в розмірі 21750 грн.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_9 час попереднього ув`язнення з 13.06.2017 року по 20.06.2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 час попереднього ув`язнення з 03.10.2016 року по 04.10.2016 року та з 13.06.2017 року по 20.06.2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців, обвинуваченими у той же строк з дня отримання копії ухвали може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, ухвала набирає законної сили 12.12.2017 року
Суддя: ОСОБА_2