Ухвала
іменем україни

19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі за участю прокурора засудженого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000408, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Чернігівської області, Бобровицького району, с Веприк, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на засудженого певних обов`язків.

Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року вирокрайонного суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано. Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

В решті вирок районного суду залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_6 у своїй касаційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації своїх дій порушує питання про зміну вироку апеляційного суду щодо нього та застосування ст. 75 КК України. Вважає, що покарання призначене йому апеляційним судом не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості. В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_6 зазначає, що апеляційний суд при винесенні свого рішення не врахував дані про його особу та пом`якшуючі його вину обставини, а також нещодавню втрату батьків.

Як убачається з вироку суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він, на початку жовтня 2015 року, точної дати слідством не встановлено, близько 2 години 30 хвилин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою скоєння таємного викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою:АДРЕСА_2 , де пошкодивши замок вхідних дверей, проник до житлового будинку, звідки викрав майно потерпілої на загальну суму 600 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_6 , 29 червня 2016 року близько 2 години 30 хвилин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, з метою скоєння крадіжки прибув до господарства ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Пошкодивши віконне скло проник до приміщення літньої кухні, звідки викрав майно на суму 572,50 грн., заподівши потерпілій матеріальної шкоди на вищезазначену суму.
Далі, ОСОБА_6 , 1 липня 2016 року близько 4 години ранку перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_8 , яке розташоване за вище вказаною адресою. Пошкодивши віконне скло проник до приміщення літньої кухні, звідки викрав майно потерпілої, заподіявши останній збитків на загальну суму 893,06 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь суді, думку засудженого ОСОБА_6 , який не підтримав свою касаційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який не підтримав касаційну скаргу засудженого та просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок апеляційного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оскаржується.

Як убачається з вироку апеляційного суду, кримінальна справа розглядалась за апеляцією прокурора, в якій порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції кримінального закону, а саме, ст. 75 КК України та невідповідністю призначеного судом першої інстанції покарання засудженому внаслідок м`якості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій в разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею Кримінального кодексу, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м`якості, так і суворості.

Задовольняючи апеляцію прокурора апеляційний суд правильно зазначив про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, яке він має відбувати реально, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд обґрунтовано визначив ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, соціальну небезпеку вчиненого винним, дані про його особу, обставини вчиненого кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, а також його молодий вік та відношення до скоєного.

Обираючи покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував обставини справи, дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують покарання, а також відніс до обставин, що обтяжують покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і призначив покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, а тому підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання, колегія суддів не вбачає.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судового рішення щодо ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для зміни або скасування судових рішень, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3