АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/1381/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/135/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року, якою відмовлено в поданні начальника ДУ «Софіївської ВК № 45» про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2014 року.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі засуджений просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання згідно даного вироку більш суворим згідно вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03.04.2013 року та остаточно призначено покарання у віді 7 (сими) років позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_6 часткове відбуте покарання згідно вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03.04.2013 року за період з 03.08.2012 року по19.02.2014 року включно.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_6 строк попереднього тримання під вартою з 03.08.2012 року по 02.01.2013 року та з 03.04.2013 року по 19.04.2013 року.
До Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся начальник Державної установи «Софіївської виправної колонії № 45» з поданням про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, мотивуючи його тим, що за період відбування покарання в Державній установі «Софіївської виправної колонії №45» засуджений ОСОБА_6 характеризується позитивно, своє виправлення довів наступним чином, а саме: дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці один раз заохочений правами начальника установи. Мав 18 стягнень, які погашені в установленому законом порядку. Приймає активну участь у громадському та побутовому житті відділення. Має позов за вироком суду на суму 30646,76 грн., але виконавчий лист до установи не надходив, залучений до участі в програмах диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Також підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов. Вину в скоєному злочині визнає повністю, надає належну самооцінку скоєному злочину. Своєю поведінкою подає належний приклад іншим засудженим в відділені. Станом на 18.10.2017 року відбув 2/3 частини покарання.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року у задоволенні подання Державної установи «Софіївської виправної колонії № 45» про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 було відмовлено, та своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений має 25 стягнень з них 18 за час відбування покарання в ДУ «Софіївської ВК № 45», останнє накладено 13.07.2016 року. Вказані стягнення хоча і погашені в установленому законом порядку, але їх кількість і характер не вказують на виправлення засудженого. Отримане заохочення 25.07.2017 року у вигляді подяки порівняно із загальним обсягом стягнень та їх характером не дає підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд першої інстанції неправомірно відмовив в задоволенні подання ДУ «Софіївської виправної колонії № 45» про його умовно дострокове звільнення.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд зазначив, що відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеному статтями 67, 130 КВК України, але й додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Як убачається із матеріалів справи, під час відбування покарання в Державній установі «Софіївської виправної колонії № 45» з 15.09.2013 року ОСОБА_6 характеризувався позитивно: дотримується норм, які визначають порядок. Мав 18 стягнень, які зняті у встановленому законом порядку. Внаслідок проведених профілактичних бесід засуджений якісно змінив своє ставлення до праці. За сумлінну поведінку та ставлення до праці мав одне заохочення правами начальника установи. Вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та листування.
Судом першої інстанції правильно звернуто увагу на те, що засуджений ОСОБА_6 , неодноразово судимий, а саме:
-05.11.2012 року Феодосійським міським судом АРК за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
-13.12.2012 року Ялтинським міським судом АРК за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;
-03.04.2013 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю покарань приєднано невідбуту частину покарання згідно вироку Ялтинського міського суду АРК від 13.12.2012 року у вигляді 3 років позбавлення волі та остаточно призначено до відбуття 7 років позбавлення волі;
-20.02.2014 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання згідно даного вироку більш суворим згідно вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03.04.2013 року та остаточно до відбуття 7 років позбавлення волі. Зараховано часткове відбуте покарання згідно вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03.04.2012 року за період 03.08.2012 року по 19.02.2014 року включно.
Окрім того, засуджений ОСОБА_6 має 25 стягнень, з них 18 за час відбування покарання в Софіївської ВК № 45, останнє накладено 13.07.2016 року. Вказані стягнення хоча і погашені в установленому законом порядку, але їх кількість характер не вказують на виправлення засудженого, а отримане 25.07.2017 року заохочення у вигляді подяки порівняно із загальним обсягом стягнень та їх характером не дає підстави вважати, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.
Отже, при існуючих на теперішній час обставин, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , оскільки він за час перебування в установі відбування покарання до теперішнього часу не проявив себе як такий, що в повній мірі довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані, у своїй сукупності, не можуть свідчити про його безумовне виправлення та перевиховання.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 407, 537 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року, якою відмовлено в поданні начальника ДУ «Софіївської ВК №45» про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2014 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4