Справа № 372/171/18
Провадження 1-кп-91/18
ухвала
Іменем України

23 січня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000723 від 21.04.2017 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в місті Українка Обухівського району Київської області, працюючого на Трипільській ТЕС на посаді електромонтера зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
17.01.2018 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000723 від 21.04.2017 року, відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Ухвалою судді від 17.01.2018 року призначене підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.
В судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_4 заперечив проти призначення справи до судового розгляду, оскільки процесуальні документи, які долучені до обвинувального висновку, а саме угода про примирення, подані з порушенням встановлених вимог КПК, зокрема не підписані потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.

Потерпілий ОСОБА_5 просив призначити справу до судового розгляду, проте вказав, що наявну у матеріалах кримінального провадження угоду про примирення він не підписував.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при складанні обвинувального акту не було дотримано зазначених вимог закону.

Так, обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення, зокрема в обвинувальному акті відсутнє належне формулювання обвинувачення із зазначенням форми вини цього правопорушення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та права обвинуваченого на захист, а саме ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в умисному легкому тілесному ушкодженні, проте в обвинувальному акті відсутнє зазначення такої кваліфікуючої ознаки як умисел.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у постанові в справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії»)
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Таким чином, для призначення справи до судового розгляду суд повинен пересвідчитись у доведенні до відома підозрюваного деталей вчинення інкримінованого злочину в передбаченій законом формі. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, відомостей щодо всіх складових злочину, в тому числі суб`єктивної сторони злочину, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України щодо викладення суб`єктивної сторони злочину.

Зазначені вище встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини вказують на наявність суттєвих порушень КПК України, які допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акту до суду, що унеможливлює належне проведення судового розгляду.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання в судовому провадженні у суді першої інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Положення ч. 2 ст. 314 КПК України регламентують, що саме в підготовчому судовому засіданні, після виконання вимог ст.ст. 342-345 КПК України, судом з`ясовується думка учасників судового провадження щодо наявності чи відсутності перешкод для призначення судового розгляду, а за результатами обговорення цього питання суд приймає одне з передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України рішень.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог діючого кримінального процесуального законодавства.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 315, 384 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000723 від 21.04.2017 року, відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1