АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/844/17 Справа № 202/6358/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_10 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована та мешкає на адресою: АДРЕСА_1 ,

а також

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає на адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235 від 09 квітня 2014 року, -

встановила:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними в тому, що 16 липня 2011 року на торговельній площадці в мережі Інтернет на ім`я ОСОБА_8 зареєстровано сайт під назвою Інтернет магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». За допомогою зазначеного сайту ОСОБА_7 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 займалися продажем товарів дитячого асортименту приблизно до кінця 2015 року.

З початку січня 2016 року у ОСОБА_7 та її чоловіка ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки, та оберненням його в подальшому на свою користь. Відповідно до розробленого та узгодженого між обвинуваченими плану, вони розміщували на сайті у мережі Інтернет інформацію про продаж дитячих товарів, фактично яких вони не мали у наявності і не планували замовляти для подальшої поставки замовника.

Так, після виходу на зв`язок особи, бажаючої купити вказаний в оголошенні товар, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 схиляли її сплатити на вказаний ними картковий банківський рахунок повну передплату вартості замовленого товару. Отримані від замовників грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 присвоювали та витрачали на особисті потреби сім`ї, завідомо не виконуючи попередніх домовленостей із замовниками щодо поставки вказаного в оголошенні товару.

Для забезпечення виконання злочинного плану, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 використовували банківські карткові рахунки, відкриті у ПАТ КБ "Приватбанк" на ім`я ОСОБА_7 .

Для спілкування з потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 використовували номери мобільних телефонів та електронну скриньку, за допомогою яких вони повідомляли потерпілим завідомо неправдиві відомості про поставку відповідного товару лише за умови їх повної попередньої оплати, у зв`язку із обмеженою кількістю товару на складі, або з інших причин. Після отримання коштів потерпілих, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 розпоряджалися ними на власні потреби, а відправки замовленого товару не здійснювали, внаслідок чого заподіювали потерпілим матеріальну шкоду.

Так, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання, шляхом обману та зловживання довірою громадян, за допомогою використання персонального комп`ютеру, який належить подружжю обвинувачених на праві спільної власності, підключеного до глобальної мережі Інтернет, розмістила на веб-сайті інформацію про продаж дитячих товарів, які пропонувались потерпілим за заниженими цінами, однак наміру добросовісного виконання своїх обов`язків продавця з передачі товару покупцям не мала, та переслідувала мету незаконного заволодіння шляхом обману, а саме грошовими коштами осіб, які стануть покупцями виставлених на Інтернет сайті товарів.

Після отримання дзвінка від потенційного покупця, або підтвердження замовлення товару листом на електронну адресу, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вводячи покупця в оману, розповідали про якість неіснуючих у них дитячих товарів, обговорювали умови доставки та схиляли надіслати на вказаний ними картковий банківський рахунок, повну передплату вартості замовленого товару. Отримані від замовників грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 присвоювали та витрачали на особисті потреби, не виконуючи попередніх домовленостей із замовниками щодо поставки вказаного в оголошенні товару, ігноруючи спроби покупця вийти з ними на зв`язок.

Так, у продовж січня - лютого 2016 року ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , вводячи в оману потерпілих та не маючи наміру виконати будь-які обов`язки по поставці зазначеного товару покупцеві, видаючи себе за добросовісних продавців, отримали перераховані потерпілими на картковий рахунок за вказаними реквізитами грошові кошти в якості оплати за товар, якими заволоділи, використавши за власним розсудом, таким чином спричинили матеріальний збиток:

- потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 4 730 грн.,

- потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 5 050 грн.,

- потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 1 000 грн.,

- потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 5 460 грн.,

- потерпілій ОСОБА_15 на загальну суму 9 500 грн.,

- потерпілій ОСОБА_16 на загальну суму 3 120 грн.,

- потерпілій ОСОБА_17 на загальну суму 5 100 грн.,

- потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 5 400 грн.,

- потерпілому ОСОБА_18 на загальну суму 2 200 грн.,

- потерпілій ОСОБА_19 на загальну суму 3 800 грн.,

- потерпілій ОСОБА_20 на загальну суму 5 750 грн.,

- потерпілій ОСОБА_21 на загальну суму 4 050 грн.,

- потерпілій ОСОБА_22 на загальну суму 539 грн.,

- потерпілому ОСОБА_23 на загальну суму 5 000 грн.

За вказанні злочинні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та їм призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України вони звільнені від відбування покарання з випробуванням на одни рік шість місяців з покладенням на них відповідних обов*язків, передбачених ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Потерпіла ОСОБА_10 не погодившись з вироком, подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити їй строк апеляційного оскарження вироку, як пропущений з поважних причин, вирок скасувати через його м`якість, ухвалити новий, яким призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинуваченими було вчинено тяжкий злочин з великою кількістю потерпілих, яким протягом досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, та вже після ухвалення вироку, обвинуваченими не вчинялись дії щодо відшкодування завданої шкоди.

Під час досудового слідства, здійснення підготовчого провадження, обвинувачені не визнавали себе винними у вчиненні інкримінованого злочину, а подальше визнання вини при наявності доказів винуватості, на її думку, повинно розцінюватися, як намагання уникнути покарання чи пом`якшити його.

Вважає, що враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про обвинувачених осіб, їх виправлення без ізоляції від суспільства не є можливим.

Щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження вироку, вказує, що їй не було відомо про ухвалення вироку та змогла ознайомитися з ним лише 27 лютого 2017 року після звернення її представника до канцелярії суду. Вказує, що судом першої інстанції не було виконано вимоги ч. 7 ст. 376 КПК України, і в матеріалах провадження відсутні докази направлення та подальшого отримання нею копії оскаржуваного вироку.

Заслухав суддю-доповідача, думку прокурора, яка залишила питання щодо задоволення апеляційної скарги потерпілої на розсуд суду, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисника адвоката ОСОБА_24 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої та просили вирок залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України на вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Зі змісту п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України вбачається, що питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вирішує суд апеляційної інстанції. Виходячи з того, що вирок було ухвалено 30 січня 2017 року без присутності потерпілої ОСОБА_10 , підтвердження направлення копії вироку на адресу потерпілої в матеріалах справи відсутні, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на зазначений вирок суду пропущено з поважних причин, тому клопотання потерпілої ОСОБА_10 про поновлення їй строку на апеляційне оскарження вироку суду від 30 січня 2017 року підлягає задоволенню.

Колегія суддів у відповідності до ч. 1 ст. 401 КК України переглядає судове рішення щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в межах апеляційної скарги потерпілої.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 190 КК України в апеляційній скарзі потерпілої не оскаржуються та колегією суддів не перевірялися, оскільки кримінальне провадження розглянуто судом за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, проти застосування якої ніхто з учасників судового розгляду не заперечував.

Що стосується покарання, призначеного судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то колегія суддів приходить до наступного.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд враховував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, дані про їх особу, які раніше не судимі, за місцем мешкання характеризуються позитивно, мають на утриманні трьох малолітніх дітей, свою вину визнали повністю, зобов`язались відшкодувати потерпілим спричинені матеріальні та моральні збитки, у скоєному щиро розкаялись, що суд вірно відніс до пом`якшуючих покарання обставин.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення та перевиховування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливе без ізоляції їх від суспільства, із застосуванням підстав ст. 75 КК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 6567 КК України, а призначене судом першої інстанції покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та для запобігання вчиненню ними нових злочинів.

За таких обставин доводи апеляційної скарги потерпілої про те, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є занадто м`яким необґрунтовані.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_10 , а тому її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Істотні порушення процесуального закону, якіб потягли безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.

Керуючись ст. 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2017 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, вона може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4