печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.05.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000309 від 19.10.2016р. за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, з повною вищою освітою, який одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора

ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за наступних обставин.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду снайпера 1 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні солдата, 16.09.2016 року, приблизно о 09:00 год, в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитись від неї, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, самовільно, без дозволу командування, без поважних причин залишив НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь», де перебував на лікуванні та став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, доки 01.10.2016 року о 09:00, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, повернувся до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище, пояснив, що 25.05.2016 року уклав контракт, строком на п`ять років, про проходження військової служби Збройних Сил України, яку став проходити у військовому званні солдата на посаді старшого стрільця снайпера 3 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_2 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2016 №165 (по стройовій частині) його призначено на посаду снайпера 1 відділення снайперів 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_2 . Проте, 16.09.2016, він з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї самовільно залишити НВМКЦ «Головний військовий госпіталь», поїхавши за місцем свого проживання до м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, поки 01 жовтня 2016 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно прибув до військової частини НОМЕР_2 і заявив про себе. Свої дії охарактеризував негативно.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вчинив умисний тяжкий злочин, проте вперше притягується до кримінальної відповідальності, має повну вищу освіту, одружений, дружина перебуває на 37-38 тижні вагітності, за місцем постійного проживання та несення військової служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України є з`явлення зі зізнанням, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи виключно позитивні дані про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчиненого та наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України у виді звільнення ОСОБА_3 від покарання з випробуванням, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати, цивільний позов та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. 371, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1