АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1214/17 Справа № 201/8285/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000573, відносно ОСОБА_6 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, за апеляційною скаргою процесуального керівника прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2017 року, якою обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Гержольського району с. Дзеврі Грузія, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

за участю прокурора учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченої: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 14.10.2015 року, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , проникла до помешкання ОСОБА_9 в кімнату АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю останньої за місцем проживання, та незаконно висилила потерпілу ОСОБА_9 із займаного нею житлового приміщення, будучи службовою особою - керівником органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Лідер» будинку № 46 по вул. Набережній Перемоги», не маючи на це вмотивованого рішення суду та повноважень відповідно до займаної посади. Дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 162 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2017 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 було повернуто прокурору для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам п. 5, 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті не конкретно.

Так, суд першої інстанції, посилається на те, що в обвинувальному акті викладенні лише фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність без формулювання обвинувачення.

На думку суду першої інстанції, вище вказані підстави перешкоджають обвинуваченій реалізувати права, знати відповідно до вимог ст. 42 КПК України у вчиненні якого саме кримінального правопорушення її обвинувачують.

Разом з тим, суд першої інстанції ,повертаючи обвинувальний акт зазначив про відсутні обтяжуючі чи пом`якшуючі обставини, що на думку суду першої інстанції являється порушенням.

До того суд першої інстанції в ухвалі зазначає, що при досліджені обвинувального акту було встановлено, що прокурором зазначено про відсутність майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в той же час зазначено про заявлення ОСОБА_9 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, оскільки ухвала є незаконною та підлягає скасуванню зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначає що вказані висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_6 прокурором у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що у обвинувальному акті вказано, що 14.10.2015 року, у період часу з 14:41 години до 22:00 годин, ОСОБА_6 перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , достовірно знаючи та розуміючи, що рішення суду про надання дозволу на проникнення до помешкання, проведення огляду та виселення ОСОБА_9 з кімнати АДРЕСА_3 немає, діючи умисно, скориставшись відсутністю потерпілої за місцем проживання, незаконно проникла до житла ОСОБА_9 , провела в ньому огляд та здійснила фактичне виселення потерпілої, про що склала акт від 14.10.2015 в якому зазначено про примусове проникнення до житла, проведення в ньому огляду та отримання на відповідальне зберігання переміщених в підвальне приміщення особистих речей ОСОБА_11 .

На думку прокурора обвинувальний акт в повній мірі відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки він містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, до обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов потерпілої та розписка підозрюваної про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку потерпілої, обвинуваченої та її захисника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, встановлений ст. 291 КПК України.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та колегія суддів не може погодитись з судом першої інстанції, що стороною обвинувачення складено не конкретне обвинувачення відносно ОСОБА_6 та не сформульовано обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_6 пред`явлено за ч. 2 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла, незаконне проведення огляду житла та незаконне виселення вчинене службовою особою.

Об`єктивна стороною ч. 2 ст. 162 КК України, є виконання однієї з таких дій: а) незаконному проникненню в житло або інше володіння особи проти його волі; б) в незаконному проведенні в них огляду або обшуку; в) в незаконному виселенні; г) інших діях, що порушують недоторканність житла громадян.

Суду слід ретельно проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК, а також норм, що формують інститут обвинувачення у кримінальному процесі.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обовязкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1.фактичних обставин кримінального правопорушення;

2.правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3. формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Так, визначаючи основні терміни КПК, у пункті 13 частини першої статті 3 законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У свою чергу, відповідно до частини другої статті 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із пунктом 3 частини другої статті 283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (стаття 293 КПК). Для суду, цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).

Таким чином, системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Разом з тим, прокурор в своїй апеляційній скарзі вказує фактичні обставини які зазначено в обвинувальному акті, а саме 14.10.2015 року, у період часу з 14:41 години до 22:00 годин, ОСОБА_6 перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , достовірно знаючи та розуміючи, що рішення суду про надання дозволу на проникнення до помешкання, проведення огляду та виселення ОСОБА_9 з кімнати АДРЕСА_3 немає, діючи умисно, скориставшись відсутністю потерпілої за місцем проживання, незаконно проникла до житла ОСОБА_9 , провела в ньому огляд та здійснила фактичне виселення потерпілої, про що склала акт від 14.10.2015 в якому зазначено про примусове проникнення до житла, проведення в ньому огляду та отримання на відповідальне зберігання переміщених в підвальне приміщення особистих речей ОСОБА_11 ..

Крім того, згідно з вимогами ч. 4 ст. 291 КПК України, надання суду матеріалів кримінального провадження до початку судового розгляду забороняється.

З вказаної норми закону вбачається, що дійти висновку про неповноту досудового розслідування можливо лише під час судового розгляду, шляхом оцінки доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України.

За таких обставин, на думку колегії суддів, згідно до вимог діючого КПК, сумніви суду є передчасними, тоді як визнати обґрунтованими висновки суду в частині невідповідності обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, колегія суддів не може, тому вважає слушними доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі та приходить до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу процесуального керівника прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2017 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, скасувати.
Призначити судовий розгляд у суді першої інстанції у тому ж складі суду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
_______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3