УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/3366/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2017 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2016 року,за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_10 ,
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч. 4 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.
На підставі ст.71 КК України, відповідно до ст..78 ч.3 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2013 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.
Зараховано ОСОБА_6 у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України як відбуте покарання строк його попереднього ув`язнення з 27.05.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказаний вирок змінити та визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі, думку обвинуваченого, захисника, котрі підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, потерпілих, які погодилися із думкою прокурора, дослідивши показання потерпілих шляхом їх допиту в апеляційному суді, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З матеріалів справи вбачається, що 13 квітня 2016 року близько 00 годин 25 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на пішохідному мосту через залізничні колії, розташованого неподалік залізничного вокзалу ст.Коростень по вул. Табукашвілі, 18 в м. Коростені, де із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_8 , від чого останній не втримавшись на ногах впав на асфальтну поверхню мосту.
Після цього ОСОБА_6 продовжив наносити численні удари ногами по голові та тулубу потерпілого, в результаті чого заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів в повіки правого та лівого очей, які відповідно до висновку експерта № 146 від 24.05.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, після чого відкрито викрав з кишені штанів ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 50 гривень, чим заподіяв останньому матеріального збитку на вказану суму та з місця вчинення злочину зник.
Далі, продовжуючи свої злочинні дії направлені на заволодіння чужим майном, 13 квітня 2016 року, близько 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на пішохідному мосту через залізничні колії, розташованого неподалік залізничного вокзалу ст.Коростень по вул. Табукашвілі, 18 в м. Коростені, вчинив напад на ОСОБА_9 , поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, яке виразилося в тому, що ОСОБА_6 раптово та несподівано для потерпілого ОСОБА_9 наніс один удар по обличчю, від чого останній, не втримавшись на ногах, впав на асфальтну поверхню мосту. Продовжуючи свої злочинні дії направлені на заволодіння чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , ОСОБА_6 продовжив наносити численні удари ногами по голові та тулубу потерпілого, а в результаті чого заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів в повіки правого та лівого очей, крововиливу в склеру лівого ока, саден в області обличчя з ліва, перелому носової кістки при наявності забою головного мозку, крововиливу під тверду мозкову оболонку лівої скронево-тім`яної ділянки мозку (гостра субдуральна гематома), які відповідно до висновку експерта № 145 від 24.05.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, після чого заволодів належним йому на праві приватної власності майном, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia-112» вартістю 749 гривень 00 копійок, в якому знаходились сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС-Україна» № НОМЕР_1 вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошові кошти були відсутні, та сім-картка оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_2 вартістю 30 гривень, на рахунку якої грошові кошти були відсутні; грошовими коштами в сумі 500 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1304 гривні.
Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні розбою, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, вчиненими особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.
Вина ОСОБА_6 у вчиненому злочині підтверджується зібраними в судовому засіданні першої інстанції доказами та показаннями потерпілих та свідків, а саме:
- потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 13.04.2016 року він та ОСОБА_9 отримали заробітну плату, випив 300 грам горілки. Біля з/д вокзалу зустріли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з компанією. Пішли в кафе на вокзалі, де ще випили. У кафе він розраховувався і гроші бачили всі, в тому числі і ОСОБА_12 . Через деякий час ОСОБА_13 пішов проводити ОСОБА_14 . ОСОБА_13 довго не було, і він пішов його шукати. На мосту побачив незрозумілий рух, було темно, підійшов і отримав удар у голову, вдарився об перила, удар по тілу, впав. Хто бив не бачив, та кого били також не бачив. Почув, що хтось кричав "Не бий сильно". У нього з кишені, коли били, викрали 50 гривень. Було темно, бачив, що хтось лежав ще, однак він мав сильне "помутніння" в голові і почав швидко втікати з мосту в сторону вокзалу, а потім через парк додому. Просить покарати обвинуваченого суворо;
- потерпілий ОСОБА_9 показав, що 13.04.2016 року він відпочивав з ОСОБА_8 , вони отримали заробітну плату, випив загалом 200 грам горілки. Коли йшли додому, то він зустрів друга ОСОБА_14 та ОСОБА_12 з 4 друзями і всі разом пішли в кафетерій на з/д вокзалі, де ще вжили алкогольні напої. Через деякий час він пішов проводити друга ОСОБА_14 , а коли йшов назад по мосту, то побачив ОСОБА_12 з друзями. Перун вдарив кулаком по голові, бив у лівий висок, наніс 2 удари по тілу. Від ударів він впав, втратив свідомість. У лікарні, виявив, що пропав телефон, флешка, які були в карманах куртки, гроші в сумі 300 - 500 гривень, які були в кармані джинсів. Хто викрав майно не бачив. Просить покарати обвинуваченого суворо;
- свідок ОСОБА_15 показала, що вона як фельдшер швидкої допомоги виїхала по виклику на з/д вокзал. Це було після 24 години 13.04.2016 року. У медпункті на вокзалі був один з потерпілих, який скаржився на побиття. У нього були гематоми на голові, обличчі і вона госпіталізувала його до травмпункту Коростенської ЦМЛ. Потерпілий повідомив, що під час нападу забрали телефон і гроші, він постійно намагався назвати номери телефонів родичів, але постійно називав невірні номери, або не міг згадати такі номери;
- свідок ОСОБА_16 показала, що з 12 на 13 квітня 2016 року десь о 00.30 годин в медпункт на з/д вокзалі Коростень працівники міліції привели хлопця. Сказали, що з перехідного мосту. Рани і гематоми були на голові та обличчі. Хлопець назвався ОСОБА_17 . Від нього був запах алкоголю. Хтось сказав, що його побили, а хто побив не говорили. Телефону при ньому не було. Викликали швидку, яка відвезла його у лікарню;
- свідок ОСОБА_18 показала, що з 12 на 13 квітня 2016 року її син ОСОБА_9 з другом ОСОБА_8 поїхали на роботу за заробітною платою. Об 23 годині її син повідомив, що прийде пішки додому. Пізніше її син трубку не брав, а в трубку говорив хтось інший. Десь о 6.30 син приїхав на таксі додому з лікарні. Вона з сином знову поїхала в лікарню. Син розповідав, що на мосту, коли вони проводжали ОСОБА_14 їх з ОСОБА_19 побили;
- згідно даних протоколів усної заяви про злочин від 13.05.2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 звернулись до Коростенського ВП ГУНП із заявами про те, що близько 00 години 30 хвилин 13.04.2016 року на пішоходному мосту біля з/д вокзалу ст.Коростень невстановлена особа із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я заволоділа їх майном, а саме грошима, телефоном;
- під час огляду місця події пішоходного мосту біля з/д вокзалу встановлено, що міст має асфальтоване покриття, металеві перила і присутній ОСОБА_9 на мосту показав місце близько середини мосту, де на нього було здійснено напад, а під час огляду кафе «Хвилинка», що розташоване на території з/д вокзалу ст.Коростень, та огляду самого з/д вокзалу ст.Коростень, встановлено місце де потерпілі та обвинувачений спільно знаходились перед нападом на потерпілих;
- Коростенська ЦМЛ своїм листом повідомила, що 13.04.2016 року о 01 годині 15 хвилин в травматологічному пункті надавалась медична допомога ОСОБА_9 якому було встановлено діагноз : забійні садна лівої надбрівної дуги, чола зліва, лівої вушної раковини та 2 дні він знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені. ОСОБА_9 було доставлено швидкою медичною допомогою о 01 годині 21 хвилину;
- даними висновку експерта № 145 від 24.05.2016 року судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді : крововиливів в повіки правого та лівого очей, крововиливу в склеру лівого ока, саден в області обличчя з ліва, перелому носової кістки при наявності забою головного мозку, крововиливу під тверду мозкову оболонку лівої скронево-тім`яної ділянки мозку (гостра субдуральна гематома), які відповідно до висновку експерта № 145 від 24.05.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя;
- даними висновку експерта № 146 від 24.05.2016 року судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді : крововиливів в повіки правого та лівого очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я,
- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ілюстративною фото таблицею від 17.05.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в присутності понятих серед пред`явлених їм для впізнання осіб, по спортивній тілобудові, волоссю, впізнали особу, яка вчинила розбійний напад. Такою особою виявився ОСОБА_6 ;
- довідкою ФОПГ Гузинський підтверджує вартість флеш накопичувача 16 Гб в 187 грн., мобільного телефону Нокіа 112 в 749 грн., сім карток Лайфсел в 30 грн., МТС 25 гривень;
- речовими доказами: картонною коробкою від мобільного телефону Нокіа 112, гарантійним талоном, посібником користувача до мобільного телефону, які вилучені у ОСОБА_9 ..
Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що судом І інстанції було невірно кваліфіковано його дії, а саме замість ч.1 ст. 121 КК України було застосовано ч.4 ст. 187 КК України апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки суд І інстанції в повному обсязі дослідив всі матеріали справи, надав їм належну правову оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 ..
Сам обвинувачений в апеляційному суді пояснив, що визнає факт спричинення одним ним тілесних ушкоджень потерпілим. Але не визнає привласнення ним майна потерпілих. Така позиція обвинуваченого спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в апеляційному суді пояснив, що під час його побиття, коли він лежав, відчув як із кишені його штанів були викрадені гроші.
Як особа, ОСОБА_6 молодого віку, на спеціалізованих обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, на час вчинення злочину ніде не працював та ніде не навчався, офіційно не одружений, дітей чи інших родичів на утриманні не має.
Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд І інстанції дійшов висновку про винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині. Так, обвинувачений безпосередньо перед вчиненням нападу перебував поряд з потерпілими, бачив, що в них є гроші. Один з потерпілих особисто бачив, як саме ОСОБА_12 здійснював на нього напад. Викрадені речі не могли бути втрачені в іншому місці та в інший час, так як лежали в карманах джинсів та у внутрішніх карманах одежі, пропажа яких була виявлена безпосередньо після нападу.
Призначаючи покарання, відповідно до ст.65 КК України, судом І інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину (умисний особливо тяжкий злочин), обставини вчинення злочину та його наслідки, особу винного, його відношення до вчиненого (часткове визнання вини), відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, вчинення злочину під час умовно-дострокового звільнення від покарання, призначеного 04.12.2013 року за ст.ст. 187 ч.2, 185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга є необгрунтованою, невмотивованою, а вирок суду І інстанції законним і вмотивованим.
Інших доводів в апеляційній скарзі, які давали б підстави для скасування чи зміни вироку суду, не наведено.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення. Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційним судом Житомирської області, обвинуваченому в цей же строк з дня отримання копії ухвали.
Судді: