Справа № 488/3860/14-к
Провадження № 1-кп/488/260/14 р.
В И Р О К
іменем України

02.12.2014 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Кемерово Російської Федерації, громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимий:

- 01 жовтня 1987 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ст.17, ст.140 ч.2, ст.141 ч.2, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 01 жовтня 1990 року по відбуттю строку покарання;

- 21 серпня 1991 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст.140 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 27 червня 1994 року по відбуттю строку покарання;

- 27 червня 1996 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.140 ч.3, ст.141 ч.2, ст.143 ч.2, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 20 травня 2000 року по відбуттю строку покарання;

- 24 грудня 2001 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29 квітня 2005 року умовно-достроково на 11 місяців 15 днів;

- 15 серпня 2005 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.190 ч.2, ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30 листопада 2006 року по відбуттю строку покарання;

- 24 травня 2007 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.186 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.82 КК України постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2009 року невідбутий строк покарання у виді 2 років 1 місяця 16 днів позбавлення волі замінений на такий самий строк обмеження волі, звільнений 19 травня 2010 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 2 дні;

- 29 вересня 2010 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст.185 ч.3, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24 грудня 2013 року умовно-достроково на 11 місяців 10 днів;

- 26 червня 2014 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.2, ст.357 ч.1, ст.70, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

- 20 жовтня 2014 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.2, ст.71 КК України до 2 років 3 місяці позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, перебачених ст.185 ч.2, ч.3, ст.190 ч.2 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 липня 2014 року за № 0002122,

в с т а н о в и в :

01 липня 2014 року біля 14 год. 00 хв. 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував за місцем свого проживання у будинку своєї матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, діючи повторно, ОСОБА_6 таємно викрав належну ОСОБА_4 швейну машинку марки «Зінгер» виробництва Подольського механічного заводу імені Калініна вартістю 400 грн.

В подальшому ОСОБА_6 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 04 липня 2014 року біля 15 год. 00 хв. 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 , керуючись раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу проник до приміщення гаражу, і, діючи повторно, таємно викрав належні ОСОБА_5 :

- три алюмінієвих бідони об`ємом сорок літрів кожний вартістю 55 грн. за одиницю на суму 165 грн.,

- один алюмінієвий бідон об`ємом двадцять літрів вартістю 35 грн.

В подальшому ОСОБА_6 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 200 грн.

Крім того, 07 липня 2014 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував за місцем свого проживання у будинку своєї матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, діючи повторно, ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_4 , під приводом телефонної розмови взяв у останньої належний їй мобільний телефон «SAMSUNG C3050» вартістю 380 грн., який в подальшому не повернув, а заклав до ломбарду, розпорядившись зазначеним майном у такий спосіб на власний розсуд.

Своїми противоправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінованих правопорушеннях свою вину визнав частково та показав, що 01 липня 2014 року біля 15-16 год. в залі будинку, де він мешкає разом з матір`ю, він викрав швейну машинку, яка належить ОСОБА_4 . Машинку він відніс своєму знайомому, якому заклав за 30 грн. В подальшому він її забрав та повернув матері. Через кілька днів він взяв у матері мобільний телефон аби подзвонити, але оскільки його телефон перебував в ломбарді, він відніс туди і телефон матері, та заклав його аби викупити свій. 04 липня 2014 року біля 14-15 год. він зайшов на подвір`я сусіда ОСОБА_7 , де біля гаражу викрав три великі і один малий бідон, які здав на пункт прийому металобрухту за 200 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що в один з днів у липні 2014 року він виявив пропажу трьох великих та одного малого алюмінієвих бідонів, які перебували у гаражі. Тоді він пішов на пункт прийому металобрухту, який розташований неподалік його місця проживання, де йому повідомили, що бідони приніс і здав ОСОБА_8 . Він викупив бідони за 200 грн., а витрачені гроші згодом йому віддала мати обвинуваченого ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_4 вказала, що влітку 2014 року її син ОСОБА_9 викрав в неї швейну машинку «Зінгер», яку в подальшому вона повернула. Крім того, 07 липня 2014 року син забрав у неї мобільний телефон буцімто для користування, а 11 липня 2014 року вона виявила вдома квитанцію з ломбарду, у зв`язку з чим зрозуміла, що син заклав її мобільний телефон. З ломбарду вона викуповувала телефон за власні кошти. На розпорядження своїм майном вона йому згоди не давала. Крім того від ОСОБА_7 їй стало відомо, що той на пункті прийому металолому викупив викрадені у нього її сином чотири металеві бідони. В подальшому вона віддала потерпілому витрачені ним 200 грн. Вона неодноразово бачила, що бідони у сусіда знаходилися у гаражі.

З протоколів оглядів предметів від 09, 13 та 15 липня 2014 року з фототаблицями вбачається, що були оглянуті чотири алюмінієві бідони, швейна машинка «Зінгер» виробництва Подольського механічного заводу імені Калініна та мобільний телефон (слайдер) «Самсунг С3050».

Відповідно до розписки від 10 липня 2014 року ОСОБА_5 одержав від працівників міліції три бідони об`ємом 40 літрів та один об`ємом 20 літрів.

Відповідно до розписок від 13 та 15 липня 2014 року ОСОБА_10 отримала від працівників міліції швейну машинку «Зінгер» та мобільний телефон «Самсунг».

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, ч.3 та ст.190 ч.2 КК України, і кваліфікує його дії:

- по епізоду від 01 липня 2014 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно;

- по епізоду від 04 липня 2014 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинене повторно;

- по епізоду від 07 липня 2014 року як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Суд вважає, що по епізоду крадіжки у ОСОБА_5 органи досудового розслідування помилково кваліфікували дії ОСОБА_6 як проникнення у житло, оскільки гараж не може ним вважатися. Суд розцінює гараж саме як інше сховище.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого в тій частині, що викрадені бідони знаходилися на подвір`ї поблизу гаражу. Дані свідчення суд розцінює як намагання зменшити відповідальність за вчинене. Так, власне потерпілий ОСОБА_5 наполягав на тому, що викрадені бідони перебували саме у приміщенні гаражу, і це також підтвердила потерпіла ОСОБА_4 , а підстав не довіряти показанням потерпілих у суду немає.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги, що він вчинив три умисних корисливих кримінальних правопорушення, одне з яких є тяжким.

ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за правопорушення аналогічної спрямованості, за місцем проживання характеризується негативно, в тому числі вкрай негативну характеристику надала обвинуваченому і його мати, останній зловживає спиртними напоями, фактично всі кримінальні правопорушення вчинені ним на ґрунті пияцтва та з метою отримання коштів для придбання спиртних напоїв, дієвих заходів до відшкодування матеріальної шкоди не вжив.

При цьому суд також відмічає, що ОСОБА_6 під час судового розгляду частково визнав вину у вчиненому.

Сукупність зазначених обставин дає підстави призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкцій відповідних норм кримінального закону із застосуванням правил ч.1, ч.4 ст.70 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, ч.3, ст.190 ч.2 КК України, та призначити йому покарання:

- за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки,

- за ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки,

- за ст.190 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

У відповідності до ст.70 ч.1 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 20 жовтня 2014 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Строк відбування ОСОБА_6 покарання відповідно до вироку Корабельного районного суду м.Миколаєва від 20 жовтня 2014 року обчислювати з 14 серпня 2014 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1