Справа № 522/9000/15-к
№ 1-кс/522/3689/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування ухвали суду в частині накладення арешту, про зняття арешту з рухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування ухвали суду в частині накладення арешту, про зняття арешту з рухомого майна, у якому просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.04.2015 по справі № 522/9000/15-к, в частині накладення арешту на майно ОСОБА_4 , а саме стосовно автомобіля марки NISSAN MURANO, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зняти арешт з майна автомобіля марки NISSAN MURANO, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Захисник в судовому засіданні свої вимоги підтримав та показав, що 30 квітня 2015 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси розглянув матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань з № 0000028 від 23.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України та постановив ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки NISSAN MURANO, номер кузова НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважає, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки NISSAN MURANO, номер кузова НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

ОСОБА_4 не є, відповідно до вимог КПК України, ані підозрюваною, ані обвинуваченою, ані особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.

ОСОБА_4 не пред`являлося підозри у вказаному кримінальному провадженні, не пред`являлось вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Кримінальним процесуальним кодексом України дається чітке визначення підозрюваного. Та, відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій в порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального провадження, відповідно ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати, або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженні.

Всупереч вимог вказаної статі слідчим у своєму клопотанні не вказано жодної підстави, яка обгрунтовано свідчила би про те, що зазначене майно може бути втрачено, пошкоджено чи використано таким чином, що може перешкодити кримінальному провадженню, не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 171 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співрозмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В порушення вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна не з`ясував: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Чинний КПК України містить вичерпний перелік заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких, в тому числі, направлено і на процес належного збирання доказів стороною обвинувачення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій вказав, що кримінальне провадження № 0000028 на теперішній час перебуває в провадженні Суворовського ВП ГУНП в Одеській області.

Розглянувши клопотання, вислухавши захисника, приходжу до висновку, що необхідно закрити провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді.

Стаття 307 КПК України не передбачає повернення скарги.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Зважаючи на те, що кримінальне провадження № 0000028 на теперішній час перебуває в провадженні Суворовського ВП ГУНП в Одеській області, вважаю необхідним роз`яснити право адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на звернення до Суворовського районного суду м. Одеси з вимогою про скасування ухвали суду в частині накладення арешту, про зняття арешту з рухомого майна.

Керуючись ст. 304 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Провадження по клопотанню адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування ухвали суду в частині накладення арешту, про зняття арешту з рухомого майна закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

06.03.2017