Номер провадження: 11-сс/785/186/17
Головуючий у першій інстанції Пислар
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2017 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні №005433 від 18.07.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №005433 від 18.07.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 17.07.2016 року, приблизно о 03.30 годині, перебуваючи на території Центрального парку култури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка в м. Одесі, порядк з літньою концертно-танцювальною площадкою "Вогні маяка", розташованої за адресою6 АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими особами, переслідуючи спільний злочинний намір, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном, здійснили напад на ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, заволоділи належним останнім майном, а саме:

- наручним годинником "Casio G Shock" вартістю 4000 гривень та мобільним телефоном "Xiaomi Redmi Note 3" вартістю 4000 гривень з сім-карткою вартістю 25 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_14 , спричинивши йому майнову шкоду на суму 8025 гривень;

- цифровим фотоапаратом "Sony DSC" вартістю 1000 гривень та грошовими коштами вартістю 300 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_15 , спричинивши йому майнову шкоду на суму 1300 гривень;

- мобільним телефоном "Lenovo" вартістю 2500 гривень з сім-карткою вартістю 25 гривень, грошовими коштами в сумі 70 гривень та ключами від квартири, які не становлять матеріальної цінності, спричинивши йому майнову шкоду на суму 2595 гривень.

Після цього з місця вчинення злочину зникли, а майном потерпілих розпорядились на власний розсуд.

19.01.2017 року слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що у кримінальному провадженні наявний ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, може вчиняти інші злочини, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

26.01.2017 року ОСОБА_6 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на затримання і в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвала мотивована тим, що у клопотанні та доданих матеріалах слідчим не надано доказів на підтвердження наявності у кримінальному провадженні заявлених ризиків, прокурор у судовому засіданні не зміг обґрунтувати заявлені ризики та довести неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не врахував характер інкримінованого ОСОБА_6 злочину, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним. На думку прокурора, матеріали провадження містять достатні докази наявності зазначених у клопотанні ризиків, а слідчий суддя в ухвалі не мотивував, які саме обставини не довів прокурор.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 та заявлених слідчим у кримінальному провадженні ризиків в апеляційній скарзі не оспорюються та повністю підтверджуються долученими до клопотання слідчого доказами, тому не є предметом перевірки апеляційним судом Одеської області.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів судового провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя в ухвалі зазначив, що слідчий у клопотанні та доданих матеріалах не навів доказів наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а прокурор в судовому засіданні не довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Також з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст.178 КПК України врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_17 злочину, а також те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики, на момент вчинення інкримінованого йому злочину був неповнолітнім. В ухвалі слідчого судді також вірно зазначено, що сама лише тяжкість кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 , не може бути підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

При цьому апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя не мотивував належним чином, які саме обставини не довів прокурор, оскільки ці доводи спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.

Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя перевірив усі передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, повно, всебічно і об`єктивно з`ясував обставини, що мають значення для прийняття вірного рішення за клопотанням слідчого. Інших доводів апеляційному суду надано не було.

Разом з цим, апеляційним судом було встановлено, що попри повну відповідність викладених в ухвалі висновків слідчого судді фактичним обставинам справи та застосування до підозрюваного необхідного та достатнього запобіжного заходу, при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею були допущені порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема не встановлено строк дії ухвали слідчого судді, що є підставою для її скасування.

Згідно з ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
З оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, в порушення вимог вищевказаної норми Закону, в резолютивній частині не вказав дату закінчення її дії.
Частиною шостою статті 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під вартою або домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд позбавлений можливості усунути допущені слідчим суддею порушення шляхом зміни ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із визначенням строку дії ухвали з дня постановлення цієї ухвали і до 25.03.2017 року, тобто в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні №005433 від 18.07.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити вищевказаного клопотання слідчого частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- за першою вимогою прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків або недотримання застосованого запобіжного заходу до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора та працівників ГУНП в Одеській області за місцем проживання ОСОБА_6 .
Строк дії ухвали обчислюється з 09.02.2017 року та закінчується 25.03.2017 року.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3