Справа № 448/491/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/564/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою прокурора Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_10 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 23.02.2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, прокурору для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

Не погоджуючись з ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року, прокурор Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що ухвала суду є незаконною, винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Вважає безпідставною позицію суду першої інстанції, що однією з підстав для прийняття вказаної ухвали стало те, що в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні містить фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, але не містить належного формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обгрунтовуючи своє рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про порушення зазначених та інших вимог кримінального процесуального закону, оскільки усі вимоги до обвинувального акта, визначені ст. 291 КПК України, прокурором були дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального провадження, в якому обвинувачується ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , саме у тій формі, в якій прокурор вважає встановленою, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.2 ст. 187 КК України та формулювання обвинувачення.

Крім того, під час підготовчого засідання ще до призначення розгляду по суті суд не вправі оцінювати фактичні обставини та давати вказівки слідчим органам про необхідність уточнення формулювання обвинувачення. Дане питання може бути вирішено не в підготовчому судовому засіданні, а виключно під час судового розгляду.

У зв`язку з чим, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Щодо обвинувального акта, то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Зазначає, що конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні не викликає сумнівів.

При складанні обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прокурором були дотримані вимоги ст. 291 КПК України. Ті недоліки, на які звернув увагу суд, не можуть бути підставами для повернення обвинувального акта прокурору.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих йому кримінальним процесуальним законом на стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Зокрема, п.5 ч.2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що за результатами підготовчого судового засідання суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 містить виклад лише змісту підозри, а також ті встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, в якому вони підозрюються, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Викладення в обвинувальному акті відомостей, що відповідно до змісту ст. 277 КПК України становлять зміст письмового повідомлення про підозру, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, колегія суддів приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджає судовому розгляду обвинувального акта щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, є безпідставними, а висновок суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акта положенням п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, є обгрунтованим.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що суд не вправі був оцінювати фактичні обставини та давати вказівки слідчим органам про необхідність уточнення формулювання обвинувачення, то такі, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, адже суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні лише перевірив відповідність обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам КПК України винесена з додержанням вимог закону та підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4