Справа № 200/72/16-к
Провадження № 1-кп/200/151/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2

сторін судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро судове провадження № 1кп/200/151/17 (кримінальне провадження №0000997) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сасівка Слов`янського району Закарпатської області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, суд -
В С Т А Н О В И В:
28 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині 10 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04 вересня 2012 року належить ОСОБА_7 , виконував маневр виїзду з прилеглої території автомайданчику, розміщеного на пл. Героїв Майдану Бабушкінського району м. Дніпропетровська на пр. Карла Маркса, де в районі пішохідного переходу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїжджу частину з боку пл. Героїв Майдану в напрямку вул. Глінки в м. Дніпро.

Під час руху ОСОБА_6 , порушуючи Правила безпеки дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виїжджаючи з прилеглої території на пішохідний перехід, який перетинає проїжджу частину, повинен був переконатися в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, продовжував маневр повороту ліворуч, де в районі пішохідного переходу допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 ,яка рухалася з права на ліво по ходу руху автомобіля «HYUNDAI GETZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №5355Е від 25 листопада 2015 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому лівої виличної кістки ліворуч, лівостороннього гемо синусу, ран в проекції правої клубової кістки, які у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху України виразилося у тому, що ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом легковим автомобілем HYUNDAI GETZ, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи 6/10-105 від 15.03. 2017 року не виконав вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, якими передбачено: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, невиконання яких перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що 28 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині 10 хвилин він керуючи автомобілем «HYUNDAI GETZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджав на пр. К.Маркса з парковки, що розташована біля ЦУМу. В автомобілі на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_8 .. Він ( ОСОБА_6 ) виїхав на проспект і почав рух в сторону вул. К.Лібкнехта, одночасно перестроюючись на другу смугу руху. В момент ДТП він вже рухався в другій смузі руху. Він проїхав приблизно 10-12 метрів з моменту виїзду з парковки, рухався зі швидкістю приблизно 7-10 км/год, після чого відбулося зіткнення з потерпілою ОСОБА_4 .. Вона перебігала дорогу перед його автомобілем. Від удару потерпіла впала спочатку на капот його автомобіля, потім на дорогу. Перед ударом він її не бачив. Також поруч були ще люди, але він не пам`ятає, чи переходили вони дорогу. Винним себе не визнає, оскільки потерпіла перебігала дорогу не на пішохідному переході. Якби вона переходила дорогу на пішохідному переході, дорожньо-транспортної пригоди не відбулося б.

Незважаючи на невизнання своєї вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

Показами потерпілої ОСОБА_4 , допитаної під час судового розгляду, яка показала, що 28.10.2015 року вона вийшла після роботи з офісу і переходила дорогу через пр. К.Маркса на пішохідному переході в групі людей. Вона йшла останньою. Останні два метри шляху вона відійшла від пішохідного переходу приблизно на два метри, продовжуючи рух в тому ж напрямку. В цей момент ОСОБА_6 на своєму автомобілі збив її. Вона впала на дорогу. На якийсь час вона втратила свідомість. Піднятися з асфальту їй допомогли сторонні люди. Після ДТП вона себе почувала погано, пригадати всі обставини, що відбувалися після ДТП, не може. ОСОБА_6 їй не допомагав. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження. На даний момент ОСОБА_6 їй жодним чином матеріальну шкоду не відшкодував. Просила задовольнити її позов та призначити ОСОБА_6 найсуворіше з можливих покарань.

Показами свідка ОСОБА_8 , допитаного під час судового розгляду, який показав, що в жовтні 2015 року, точну дату він не пам`ятає, близько 17-19 годин, він з ОСОБА_6 знаходився в автомобілі «HYUNDAI GETZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 на парковці, яка розташована між площею Леніна та площею Європейською. За кермом даного автомобіля був ОСОБА_6 .. Вони на даному автомобілі виїжджали з парковки на пр. К.Маркса, рухались в напрямку пр. Гагаріна. Коли вони виїжджали з парковки, як йому здається, вони пересікли пішохідний перехід і від`їхали від нього приблизно на 6-10 метрів. Проте точно стверджувати цей факт він не може. Коли вони вже знаходилися на пр. К.Маркса, відбулося зіткнення автомобіля «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 з дівчиною, яка переходила дорогу. Після зіткнення дівчина впала на капот автомобіля, потім на асфальт. ОСОБА_6 в той момент був тверезий.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2015 року, в ході якого оглянута ділянка дороги, розташована в районі будинку №61 на пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську. На ділянці дороги наявна дорожня розмітка, згідно п. 1.5 Правил дорожнього руху, дорожній знак «Пішохідний перехід». Схемою до протоколу огляду місця події. Фототаблицею до протоколу (т.1 а.с. 5-10);

- висновком експерта №5355е від 25.11.2015 року, згідно якого: на основі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_4 , у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому лівої виличної кістки ліворуч, лівостороннього гемо синусу, ран в проекції правої клубової кістки. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося автозасобу. Можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження її до медичного закладу, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежена та слідчий у постанові.

За своїм характером виявлені у неї тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (21 день) (т.1 а.с. 24-26);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.12.2015 року, за участі потерпілої ОСОБА_4 , в ході якого остання показала та розказала на місці про обставини дорожньо-транспортної пригоди за її участі, що відбулася 28.10.2015 року. Фототаблицею та план-схемою до протоколу (т.1 а.с. 30-34);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.12.2015 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 під №3 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка знаходилася за кермом автомобіля, який збив її 28.10.2015 року (т.1 а.с. 35-37);

- постановою про визнання та залучення речових доказів від 02.12.2015 року, яким до матеріалів справи долучено як речовий доказ автомобіль «HYUNDAI GETZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с. 47);

- висновком експерта №70/27-89 від 08.12.2015 року, згідно якого, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимог п.п. 10.1 та 18.1 Правил дорожнього руху.

У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

Технічна можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 для водія автомобіля «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1 та 18.1 Правил дорожнього руху (т.1 а.с. 54-55);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.10.2016 року, проведеного за ухвалою суду, за одночасної участі потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , в ході якого останні показали на місці та розповіли про хід подій дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 28.10.2015 року. План-схемою та фото таблицею до протоколу (т.2 а.с. 125 133).

- висновком експерта №6/10.1-105 від 15.03.2017 року, згідно висновків якого, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

В даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода (т.2 а.с. 150-152).

Оцінюючи досліджені докази, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Невизнання своєї вини обвинуваченим, суд розцінює, як форму захисту від пред`явленого обвинувачення та бажання ухилитися від можливого покарання за вчинений злочин.

Незважаючи на невизнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_6 , його покази про те, що потерпіла перебігала дорогу в невстановленому місці, суд оцінює критично, оскільки сам обвинувачений в судовому засіданні стверджував, що не бачив потерпілої аж до моменту зіткнення. Відповідно, стверджувати про те, що потерпіла саме перебігала дорогу в невстановленому місці, обвинувачений не може з об`єктивних причин.

Потерпіла ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні показала, що вона переходила дорогу в зоні дії дорожньої розмітки «Пішохідний перехід». По дорозі вона не бігала.

Допитаний свідок ОСОБА_8 також вказував на те, що потерпіла переходила дорогу, проте не може точно вказати, в якій саме частині проїжджої частини потерпіла переходила дорогу.

Оцінюючи покази потерпілої, суд звертає увагу на ту обставину, що як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду, потерпіла ОСОБА_4 двічі приймала участь в слідчому експерименті і двічі вказувала на одне й те саме місце на проїжджій частині дороги пр. К.Маркса в м. Дніпропетровську, де трапилася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно, суд приймає до уваги покази потерпілої ОСОБА_4 в частині місця та обставин дорожньо-транспортної пригоди і вважає дані покази правдивими та достовірними.

Вивченням особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на даний час офіційно не працює, має на утриманні малолітню доньку, характеризується позитивно.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до положень ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до положень ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості та особистості обвинуваченого, який характеризується позитивно, тієї обставини, що даний злочин вчинено не умисно; з врахуванням позиції потерпілої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком, оскільки на думку суду, виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої, суд вважає за необхідне задовольнити його частково з наступних підстав.

Так під час судового розгляду потерпла ОСОБА_4 не довела факт спричинення їй моральної шкоди даним злочином і позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Відповідно, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди, в частині понесених потерпілою витрат на лікування, підлягають задоволенню в частині документально підтвердженої суми в розмірі 4 854 гривні 58 копійок.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 368, 374-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 від відбування основного покарання звільнити та встановити йому іспитовий строк - два роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Обрати ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому відлучатися з місця постійного проживання щодня з 22:00 години до 06:00 години до набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІПН не наданий, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Свалявським РВ УМВС України в Закарпаській області 14.05.2001 року) на користь держави судові витрати в сумі 1 317 (одну тисячу триста сімнадцять) гривень 48 копійок на розрахунковий рахунок 0004, одержувач платежу: УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпро, МФО 805012, , призначення платежу: за експертизи №70/27-89 від 08.12.2015 року та №6/10.1-105 від 15.03.2017 року.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІПН не наданий, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Свалявським РВ УМВС України в Закарпаській області 14.05.2001 року) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_4 ) - 4 854 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 58 копійок в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог, щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Речовий доказ: автомобіль «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику.

Протоколи допитів свідків, та інші документи про зафіксовані процесуальні дії зберігати в кримінальній справі.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1