11-кп/775/26/2017(м)
264/6617/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002580 від 02 вересня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1) 27 грудня 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік, ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 18 грудня 2014 року випробування скасоване та засудженого направлено для відбування призначеного вироком суду покарання,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеної вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2013 року у виді 1 місяця позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Зараховано ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 15 жовтня 2015 року по день набрання вказаним вироком законної сили за правилами ч.5 ст.72 КК України, де одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

В с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він 16 липня 2015 року приблизно о 00.10 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з користі, повторно, шляхом розриву поліетиленового матеріалу проник через вікно до буд. АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: садовий оприскувач ОП-202-01 «Леміра» об`ємом 10 літрів вартістю 238 грн., ножівку по дереву з пластиковою ручкою вартістю 120 грн., металевий молоток вартістю 100 грн., металеву кувалду вартістю 150 грн., металеву косу вартістю 170 грн., металевий гвоздодер вартістю 45 грн., електричну переноску довжиною 15 м, яка має двожильний кабель з січенням 2 кв на 2 розетки вартістю 290 грн. та електричну переноску довжиною 5 м, яка має двожильний кабель з січенням 2 кв на 2 розетки вартістю 101 грн., після чого з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1444 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2017 року, задоволено заяву потерпілого ОСОБА_9 про відмову від обвинувачення щодо ОСОБА_6 за епізодом, який мав місце 12 липня 2015 року за фактом скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме крадіжка майна у потерпілого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 на загальну суму 8150 грн.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 за епізодом, який мав місце 12 липня 2015 року за фактом скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме крадіжка майна у потерпілого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 на загальну суму 8150 грн., - скасовано.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за епізодом, який мав місце 12 липня 2015 року за фактом скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме крадіжка майна у потерпілого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 на загальну суму 8150 грн., - закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікацію дій та доведеність вини, просив вирок суду щодо нього змінити, призначивши покарання не пов`язане із позбавлення волі. При цьому, він вказує на те, що в матеріалах справи відсутній технічний запис судового засідання за участю потерпілого ОСОБА_8 у справі № 264/7771/15-к. Звертає увагу на те, що крадіжку майна у ОСОБА_8 він не вчиняв, всі ці порушення призвели до неправильного вирішення справи. Просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги та доповнень до неї, які просили вирок суду першої інстанції за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, прокурора, яка відстоювала законність і обґрунтованість судового рішення, просила залишити його без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведенні в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви і підстави його ухвалення.

Частиною першою статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадання чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднане з проникненням у житло у потерпілого ОСОБА_8 за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами в їх сукупності.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю не оспорював фактичні обставини кримінального провадження, інші учасники судового провадження також не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, то кримінальне провадження було розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не опорються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що в такому разі вони будуть позбавленні права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, по епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_8 , а також те, що справа розглядалась за відсутністю потерпілого ОСОБА_8 , а також те, що відсутній технічний запис судового засіданні за участю потерпілого ОСОБА_8 колегія суддів не розглядає. Разом з тим, звертає увагу на те, що по кримінальному провадженні по епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_8 04 грудня 2015 року було проведено підготовче судове засідання за участю потерпілого, який в цей же день написав заяву про розгляд справи без його участі і, що він матеріальних и моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 не має (а.с.33-35).

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК Украйни до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2013 року у виді 1 місяця позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 28 вересня 2015 року.

Зарахувати ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 15 жовтня 2015 року (прийняття рішення про тимчасове залишення обвинуваченого у Маріупольському СІ до прийняття рішення за даним кримінальним провадженням) по 20 березня 2017 року по день набрання вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2016 року законної сили, за правилами ч. 5 ст.72 КК України, де одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3