Справа № 346/4168/14-к
Провадження № 11-кп/779/294/2017
Категорія Категорія ст.82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 17 травня 2017 року, за участю прокурора ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 17 травня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Своє рішення суд мотивував тим, що в судовому засіданні не здобуто доказів, які б поза сумнівом підтвердили, що засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нового рішення, яким просить задовольнити його клопотання та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

В обгрунтування своїх доводів посилається на те, що він свою вину визнав, вважає, що термін, відбутий в місцях позбавлення волі, є достатнім для застосування ст.82 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної

скарги такими, що спростовуються матеріалами справи.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомленні про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явилися та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, відповідно до ч.4 ст.404 КПК України дана обставина не перешкоджає проведення розгляду даного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , прокурора про відхилення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням матеріального права та дотриманням вимог процесуального закону.

Положенням ч.3 ст.154 КВК України передбачено, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст.81,82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Проте питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_6 в судовому засіданні розглядалося не на підставі подання Коломийської ВК-41, погодженого зі спостережною комісією, як цього вимагає діюче законодавство, а на підставі його власного клопотання, що є недотриманням процедурного порядку, передбаченого ст.ст.152,154 КВК України.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, суд першої інстанції, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 прийшов до обґрунтованого висновку про те, що за час відбування покарання засуджений не став на шлях виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 судимий за умисний тяжкий злочин, відбув більше половини строку призначеного йому покарання.

Судом встановлено, що засуджений зарекомендував себе з посередньої сторони. За незначний термін перебування в установі він має два не зняті, але погашені дисциплінарні стягнення. Він не був працевлаштований, не приймав участь у суспільно-корисній праці установи, тому не довів своє виправлення працею.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення щодо відмови у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

3 огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2