АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа: №641/9798/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11кп/790/693/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
від відбування покарання

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду м.Харкова матеріали провадження №11кп/790/693/17 за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 26 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженій

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженій в останній раз:

-02.10.2015 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 5 місяців позбавлення волі. Згідно вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 02.02.2016 року вважається засудженою за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 5 місяців позбавлення волі. За ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровоград від 10.03.2016 року строк попереднього ув`язнення зарахований за правилами ч.5 ст.72 КК України;

-початок строку: 15.09.2014р., кінець строку: 02.05.2017р.,

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довела своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що вона за весь час перебування під вартою працює, має заохочення, виконує вимоги режиму тримання, приймає учать у житті установи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженої ОСОБА_7 , яка підтримала свою скаргу; прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вимог вищевказаних законів, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , її поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання.

Як слідує із матеріалів провадження судом було встановлено, що засуджена мала три стягнення, два з яких не погашені та не зняті в установленому законом порядку, заохочувалась 25.05.2015 року з метою стимулювання правослухняної поведінки, характеризується посередньо, вимоги режиму тримання виконує лише під контролем з боку адміністрації установи, працевлаштована швачкою з відрядною формою оплати праці, до праці відноситься задовільно.

Крім того, комісією установи, де засуджена відбуває покарання, 09.11.2016 року їй було відмовлено в направленні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення як особі, яка не довела своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довела своє виправлення, а тому застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення неможливе.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 26 грудня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: