Справа № 161/1773/15-к
Провадження № 1-кп/161/10/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 листопада 2016 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000615 від 5 серпня 2013 року, про обвинуваченняОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого, обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-
В С Т А Н О В И В :
Під час судового засідання обвинувачений (потерпілий ) ОСОБА_4 , зазначив, що кримінальна справа була порушена ще 27 липня 2009 року та досудове слідство тривало понад три місяці до 31 жовтня 2009 року, лише 5 листопада 2009 року прокурор вперше затвердив обвинувальний висновок та направив до суду.

Разом з тим, ОСОБА_4 зазначив, що справу повертали з суду прокурору та в подальшому, прокурор занову ж направляв справу до суду, а постановлене рішення суду скасовувавулось вишестоящим судом, а тому він впродовж більш семи років зазнає кримінальне переслідування, оскільки змушений по кілька разів в місяць з`являтися то на слідчі дії то на судові засідання.

Також, ОСОБА_4 зазначив, що під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 захворів та медико-соціальною експертною комісією від 31 грудня 2015 року ОСОБА_3 внаслідок загального захворювання з потребою у постійному сторонньому догляді визнаний інвалідом 1Б групи.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 24 лютого 2016 року в кримінальному провадженні призначено судово-психіатричну експертизу, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №147 від 07.06.2016 року комісія експертів, прийшли до висновку, що: 1.) ОСОБА_3 з часу перенесеного інсульту 21.05.2015 року страждає на психічний розлад у формі астенічного варіанту психоорганічного синдрому з повною моторною та частковою сенсорною афазією. 3.)… ОСОБА_3 не здатний в повній мірі розуміти характер та фактичний зміст власних дій, керувати ними та передбачати їх наслідки. 4.)… ОСОБА_3 не може давати правильні покази та розуміти їх зміст. 6.) ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку до виходу із хворобливого стану.

Окрім того, ОСОБА_4 зазначив, що незважаючи на висновок судово-психіатричної експертизи, відповідно до якого слід застосувати примусові заходи медичного характеру, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_8 , посилаючись на ст.335 КПК України, 10 листопада 2016 року заявив необґрунтоване клопотання про зупинення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 ..

В зв`язку з цим, ОСОБА_4 зазначив, що згідно ст.93 КК України, визначено коло осіб, до яких застосовуються примусові заходи медичного характеру, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку, або під час відбування покарання.

Також, ОСОБА_4 зазначив, що відповідно до ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

В таких випадках, відповідно до ст.512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні. У разі об`єднання в одне провадження кримінального провадження, яке здійснюється у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, та кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру вони розглядаються в судовому засіданні в одному кримінальному провадженні з додержанням вимог цього Кодексу. Після закінчення судового розгляду суд виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку щодо обвинуваченого та ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Окрім того, ОСОБА_4 зазначив, що не дивлячись на необгрунтованість клопотання заявленого захисником ОСОБА_8 , 10 листопада 2016 року в судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 повністю підтримала клопотання ОСОБА_8 та заявила про необхідність зупинення провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

В зв`язку з цим, ОСОБА_4 зазначив, що така позиція прокурора ОСОБА_5 спрямована на свідоме затягування судового розгляду кримінального провадження і може призвести до фактичного ухилення обвинуваченим ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та неможливості вирішення заявлених цивільних позовів про відшкодування завданої ним шкоди.

Разом з тим, ОСОБА_4 зазначив, що позиція прокурора ОСОБА_5 порушує основоположні принципи та завдання кримінального провадження, якими відповідно до ст.2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також, зазначена позиція прокурора викликає сумнів в неупередженості такого прокурора.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Разом з тим, ОСОБА_4 зазначив, що оскільки підстава для відводу стала відома йому після початку судового розгляду, а саме під час судового засідання від 10 листопада 2016 року, а тому заява про відвід подана в найкоротший строк до наступного судового засідання по розгляду даного кримінального провадження.

З врахуванням зазначеного, ОСОБА_4 , посиланючись на п.3 ч.1 ст.77, 80 КПК України, просить суд:

відвести прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 від участі в кримінальному провадженні №161/1773/15-к (№0000615) про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 при вирішенні заявленого відводу поклалась на суд.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав свого підзахисного та просив заявлений відвід прокурору ОСОБА_5 задовольнити з підстав, що зазначив ОСОБА_9 ..

Разом з тим, представник потерпілого ОСОБА_6 просив задовольнити заяву ОСОБА_4 про відвід прокурору ОСОБА_5 , оскільки порушення прокурором ОСОБА_5 норм процесуального закону, може привести до ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та обов`язку відшкодувати завдану шкоду.

Захисник ОСОБА_3 -адвокат ОСОБА_8 заперечив проти задоволення заяви про відвід прокурору ОСОБА_5 , мотивуючи відсутністю для цього передбачених ст.77 КПК України підстав.

Суд, заслухавши заяву про відвід, з`ясувавши думку прокурора та учасників судового розгляду встановив, що заявлений відвід прокурору слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до постанови від 12 січня 2016 року заступника керівника Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , на прокурора ОСОБА_5 покладені повноваження керівника у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

10 листопада 2016 року захисник ОСОБА_8 заявив клопотання зазначивши, що відповідно до відомостей Луцької центральної районної лікарні від 24 листопада 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на амбулаторному лікуванні.
Відповідно до висновку судово психіатричного експерта № 147 від 7 червня 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 з часу перенесеного інсульту 21 вересня 2015 року, страждає на психічний розлад у формі астенічного варіанту психоорганічного синдрому з повною моторною та частковою сенсорною афазією, що позбавляє його можливості самостійно реалізувати своє право на захист, оскільки, ОСОБА_3 не здатний в повній мірі розуміти характер та фактичний зміст власних дій, керувати ними та передбачати їх наслідки, а також не може давати правильні покази та розуміти їх зміст.
В зв`язку з вищезазначеним, захисник ОСОБА_8 просив суд зупинити судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до його видужання і продовжити судове провадження стосовно іншого обвинуваченого ОСОБА_4 ..
В судовому засіданні 10 листопада 2016 року, під час з`ясування судом думки щодо заявленого клопотання, прокурор ОСОБА_5 підтримала заявлене клопотання захисника ОСОБА_8 та просила суд зупинити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 до його видуження, а справу розглядати лише відносно одного обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Зазначена позиція прокурора ОСОБА_5 викликала сумнів в неупередженості прокурора в учасників судового розгляду, а саме: обвинуваченого (потерпілого) ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_6 ..

З врахуванням зазначеного, суд вважає, що на даний час клопотання захисника ОСОБА_8 про зупинення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до його видужання і продовження провадження лише стосовно іншого обвинуваченого ОСОБА_4 судом не вирішено, суд не може дати оцінку доводам кожного з учасників судового розгляду до прийняття рішення по даному клопотанні, а тому, вважає, що на даний час відсутні обґрунтовані доводи в неупередженості прокурора ОСОБА_5 ..
Разом з тим, суд, встановив, що інших підстав для відводу прокурору, передбачених ст.77 КПК України не встановлено, а тому в заявленному відводу прокурору ОСОБА_5 слід відмовити.

На підставі вказаного, керуючись ст.ст. 77,81,372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні заявленного обвинуваченим (потерпілим) ОСОБА_4 відводу прокурору ОСОБА_5 від участі в кримінальному провадженні №0000615 від 5 серпня 2013 року,по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відмовити, за відсутністю на те підстав.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1