№ 243/446/17
№ 1-кп/243/222/2017
ВИРОК
Іменем України
02 березня 2017 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003618 від 13.12.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Билбасівка Слов`янського району, Донецької області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого: 29.10.2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 28.07.2015 року на 1 рік 6 місяців 19 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

ВСТАНОВИВ:
12 грудня 2016 року в денний час доби приблизно о 10 годині ОСОБА_5 прийшов до потерпілого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 з метою з`ясувати, де знаходиться його співмешканка ОСОБА_8 . ОСОБА_5 з дозволу потерпілого ОСОБА_7 зайшов на територію вищевказаного домоволодіння, а потім із дозволу і до будинку.

ОСОБА_5 , переконавшись, що його співмешканки за вказаною адресою немає, з потерпілим ОСОБА_7 вийшли на двір. Під час бесіди між потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої потерпілий ОСОБА_7 дістав з карману куртки, одягнутої на нього, свій мобільний телефон марки «Fly FS551» emei НОМЕР_2 чорного кольору, пригрожуючи останньому викликати співробітників поліції.

ОСОБА_5 побачив у руках потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Fly FS551» emei НОМЕР_2 чорного кольору, та у нього раптово виник протиправний, корисливий умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном шляхом нападу, що знаходилося у потерпілого ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном марки «Fly FS551» emei НОМЕР_2 чорного кольору.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом і з метою наживи, розуміючи протиправний характер своїх дій, вихопив з рук потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Fly FS551» emei НОМЕР_2 чорного кольору та вийшов із двору території домоволодіння, а саме: АДРЕСА_3 , не реагуючи на крики потерпілого ОСОБА_7 у його бік зупинитися та віддати мобільний телефон.

ОСОБА_7 прослідував за ОСОБА_5 за двір. ОСОБА_5 , щоб усипити пильність потерпілого ОСОБА_7 , кинув мобільний телефон марки «Fly FS551» emei НОМЕР_2 чорного кольору на землю та в момент, коли потерпілий ОСОБА_7 нахилився, щоб його підняти, ОСОБА_5 продовжуючи свої умисні протиправні дії, застосовуючи насилля, яке є небезпечним для потерпілого, вчинив напад, тобто, наніс правою ногою удар потерпілому ОСОБА_7 в обличчя, а саме: губи та перенісся, від якого останній впав на землю на спину. Після цього, скориставшись тим, що ОСОБА_7 не може здійснювати опір, ОСОБА_5 , доводячи свій напад, протиправний умисел до кінця, діючи умисно, з корисливим умислом заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном марки «Fly FS551» emei НОМЕР_2 чорного кольору, вартістю 1552 гривні 50 копійок, у якому знаходилась сім-карта «Vodafone» вартістю 50 гривень, та сім-карта Lifecell вартістю 45 гривень, флеш карта пам`яті Micro sd 4 Gb вартістю 115 гривень, після чого ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік, викраденим розпорядившись на власний розсуд.

Умисними протиправними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 спричинені наступні тілесні ушкодження: садна на нижній губі, які утворилися від ударної дії тупого предмету, та мають ознаки легких тілесних ушкоджень та закритий перелом носу, який утворився від ударної дії тупим предметом, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючи для свого загоєння терміну понад 6 днів, але не менше як 21 день.

Умисними протиправними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 1762 гривень 50 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за ч. 1 ст. 187 КК України не визнав повністю та пояснив, що12.12.2016 року о 10:00 він пішов шукати свою співмешканку ОСОБА_9 , яка зі слів її матері ОСОБА_10 перебувала в одному з будинків по АДРЕСА_3 . Він зайшов в будинок АДРЕСА_3 , з якого вийшли два чоловіки, які на його питання повідомили, що ніякої жінки немає у них в будинку. Один з чоловіків ОСОБА_11 запросив його до будинку. Він оглянув будинок та вийшов у двір. В ході розмови між ним та ОСОБА_11 виникла сварка і він мав намір комусь дзвонити, для чого дістав телефон чорного кольору. Він вихопив у нього з рук телефон та пішов за двір. Цей чоловік на ім`я ОСОБА_12 став кричати, щоб йому повернули телефон, але він вийшов за двір, де кинув телефон на землю. В цей час ОСОБА_12 та інший чоловік вийшли за двір. Коли ОСОБА_11 нахилився за телефоном, він легенько вдарив його ногою в обличчя, від удару він впав на землю, але після цього потерпілий встав на ноги. Він забрав з собою телефон, повідомивши, що віддасть його ввечері. Він віддав телефон ОСОБА_13 на зберігання до вечора, маючи намір його повернути потерпілому. До цього часу він бажав ним користуватися в мережі Інтернет. Коли приїхали працівники поліції, він розповів де зберігається телефон та його вилучили.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

З показань потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні вбачається, що 12.12.2016 року в денний час біля 10:00 до нього за місцем проживання прийшов раніше незнайомий ОСОБА_5 , який шукав свою співмешканку. З його дозволу ОСОБА_14 зайшов у двір та будинок. На вулиці між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_14 став його ображати, на що ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_14 про можливість виклику працівників поліції за допомогою мобільного телефону, який він тримав у руках. ОСОБА_14 вихватив у нього з руки мобільний телефон ОСОБА_15 чорного кольору та став виходити за двір. Він заявив вимогу про повернення телефону, після чого ОСОБА_14 за двором кинув телефон на землю. Коли потерпілий нахилився за телефоном, ОСОБА_14 вдарив його правою ногою в обличчя в область губи та носу, від чого потерпілий впав на землю та втратив свідомість. В цей час до нього підбіг його брат ОСОБА_16 , який до цього знаходився у будинку, а ОСОБА_14 з телефоном вже не було. Телефон він купував у 2016 році в м. Слов`янську за 1800 грн., в ньому були дві сім-карти операторів Лайф та Водафон, карта пам`яті 4гб.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.12.2016 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 як особу на ім`я ОСОБА_17 , яка 12.12.2016 року завдала йому тілесних ушкоджень та заволоділа мобільним телефоном «Fly», що підтверджує показання потерпілого про вчинення злочину відносно нього обвинуваченим ОСОБА_5 .

З протоколу огляду місця події від 12.12.2016 року вбачається, що за участі потерпілого ОСОБА_7 оглянута ділянка місцевості біля буд. АДРЕСА_4 , що підтверджує показання потерпілого про місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_5 є її співмешканцем протягом останніх 1,5 років. 11.12.2016 року у неї з ним виникла сварка з приводу того, що вона пригостила ОСОБА_7 та його брата за виготовлення віника, після чого вона поїхала до своєї матері. 12.12.2016 року від доньки ОСОБА_18 дізналась, що ОСОБА_19 віддав їй мобільний телефон на зберігання до вечора. Пізніше ОСОБА_14 її особисто казав, що телефон він забрав у ОСОБА_20 щоб той не дзвонив до поліції, телефон він передавав для зберігання до вечора. У вересні 2016 року між її дочкою ОСОБА_21 ОСОБА_22 та ОСОБА_14 був конфлікт, через який ОСОБА_14 пошкодив речі доньки та частково відшкодував збитки у розмірі 500 грн.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що її дочка ОСОБА_8 спільно проживала з ОСОБА_5 , який восени 2016 року порізав особисті речі її онучки ОСОБА_18 та обіцяв повернути гроші. 12.12.2016 року ОСОБА_14 телефонував онучці та їй та шукав ОСОБА_8 , пізніше в той же день від онучки дізналась, що ОСОБА_19 надав їй мобільний телефон чорного кольору в якості повернення боргу за пошкоджені речі. Телефон онучка залишила у неї вдома та його вилучили працівники поліції.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що ОСОБА_5 є її відчимом та проживав з ними. У вересні 2016 року ОСОБА_14 порізав належні її речі, за що повинен був віддати 1980 грн. 500 грн. він віддав, а решту був винен. 12.12.2016 року в обідній час ОСОБА_5 приніс додому до її бабусі ОСОБА_24 мобільний телефон в корпусі чорного кольору марки «Флай» та віддав їй, сказавши, що телефон він купив та повертає в якості боргу. Пізніше до неї звернулись працівники поліції та вона добровільно надала цей телефон їм. Телефон був без упаковки та документів. ОСОБА_14 не казав її, що телефон він дає на зберігання.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.12.2016 року вбачається, що свідок ОСОБА_18 впізнала ОСОБА_5 як особу, яка 12.12.2016 року надала їй мобільний телефон «Флай».

З протоколу огляду від 12.12.2016 року вбачається, що біля домоволодіння АДРЕСА_5 ОСОБА_18 у присутності її матері ОСОБА_23 було надано для огляду мобільний телефон марки «Fly FS551» emei НОМЕР_2 , чорного кольору, у якому знаходилась сім-карта «Vodafone», та сім-карта Lifecell, флеш карта пам`яті Micro sd 4 Gb, що об`єктивно підтверджує показання обвинуваченого про спосіб розпорядження викраденим майном та підтверджує корисливий мотив дій обвинуваченого.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_25 , вартість флеш-карти 4гБ складає 115 грн., сім-карти оператора Лайфсел 45 грн., сім-карти оператора Водафон 50 грн., що підтверджує розмір матеріальних збитків, завданих потерпілому обвинуваченим.

Згідно висновку товарознавчої експертизи від 13.12.2016 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Fly FS551», в корпусі чорного кольору, на момент вчинення злочину, складала 1552 грн. 50 коп., чим підтверджено розмір завданої злочином матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 .

Відповідно до гарантійного талону та стартових пакетів операторів Лайфсел та Водафон, вказані стартові пакети та мобільний телефон марки «Fly FS551», emei НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, були придбані потерпілим 26.10.2016 року, що об`єктивно підтверджує належність викраденого майна потерпілому ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показав, що 12.12.2016 року біля 10:00 він знаходився вдома у свого брата ОСОБА_7 . В цей час до них прийшов раніше невідомий мешканець с. Привілля, який шукав свою дружину ОСОБА_27 . Цим чоловіком виявився ОСОБА_5 . ОСОБА_20 надав згоду оглянути будинок та переконатися у відсутності жінки в їх будинку. Він пішов до будинку, а брат ОСОБА_20 лишився на дворі з цим чоловіком. ОСОБА_14 почав лаятись нецензурно на адресу брата та своєї дружини, на що брат зауважив, що зараз викличе працівників поліції. Через вікно він побачив, що чоловік вихватив з рук брата телефон та пішов до виходу з двору, брат вимагав повернути телефон, потім через вікно бачив як його брат нахилився щоб підняти щось з землі, а той чоловік в цей час штовхнув брата та вдарив ногою в обличчя. Коли він вибіг на вулицю, чоловік з телефоном тікав та на його крик повернути телефон не реагував.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.12.2016 року вбачається, що свідок ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 12.12.2016 року викрав мобільний телефон у ОСОБА_7 та завдав йому тілесних ушкоджень.

З протоколів проведення слідчого експерименту від 17.12.2016 року та від 04.01.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_26 вбачається, що останні показали механізм завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 з боку ОСОБА_5 та обставини заволодіння мобільним телефоном.

Доводи захисника щодо недопустимості доказів протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 та протоколу пред`явлення осіб за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 суд до уваги не приймає. Потерпілий в судовому засіданні підтвердив, що під час пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками були присутні дві особи чоловічої статі (поняті), що підтверджується протоколом даної слідчої дії. Сам потерпілий зазначив, що за станом здоров`я він погано пам`ятає усі події. Слідчий експеримент 17.12.2016 року за його участі відбувався на території його домоволодіння з його усної згоди, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 240 КПК України, а письмову згоду він підтвердив та надав в той же день або наступного дня, точно не пам`ятає, що не є підставою для визнання доказу недопустимим.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 614 від 19.12.2016 року судово-медичний експерт на підставі протоколів слідчих експериментів та допитів прийшов до висновку, що СМЕ не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 при механізмі, на який вказали ОСОБА_7 та ОСОБА_26 , а саме нанесенні удару в обличчя.

Відповідно до висновку експерта № 610 від 15.12.2016 року, у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носу, який утворився від ударної дії тупого предмету, можливо, у зазначений термін, має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючий для свого загоєння термін понад 6 днів, але не менш як 21 день; виявлені садна на нижній губі утворились від ударної дії тупого предмету, можливо, у зазначений термін, мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Характер та локалізація ушкоджень виключають можливість їх утворення внаслідок падіння з положення стоячи.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1387 від 29.12.2016 року ОСОБА_5 є психічно здоровим, в період вчинення інкримінованого діяння за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не знаходився в тимчасово-хворобливому стані, на даний час усвідомлює свої дії та керує ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, комісії лікарів-психіатрів повідомив, що 12.12.2016 року під час сварки з потерпілим вихопив у нього з рук мобільний телефон та втік, фрагментарно пам`ятає, як кидав телефон на землю.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_26 в частині дій обвинуваченого та механізму завдання тілесних ушкоджень, суд приймає їх до уваги в цілому як достовірні свідчення. Показання свідка в частині, що спочатку ОСОБА_14 штовхнув брата ОСОБА_20 , останній впав на землю, а потім ОСОБА_14 вдарив його ногою в обличчя, суд до уваги не приймає, оскільки ці показання спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_20 , обвинуваченого ОСОБА_14 , які достовірно пам`ятали, що обвинувачений лише один раз вдарив потерпілого ногою в область обличчя без штовхання. Ці події відбувались за територією домоволодіння за парканом, свідок зазначає, що бачив це на відстані більше 20 м через вікно будинку, що не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Показання свідка ОСОБА_8 в тій частині, що від доньки ОСОБА_18 її стало відомо про те, що телефон ОСОБА_14 її передавав до вечора на зберігання, суд до уваги не приймає, розцінюючи як спробу уникнення відповідальності її співмешканцем ОСОБА_5 . Доводи свідка ОСОБА_8 в цій частині спростовуються показаннями свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , протоколами слідчих дій, які узгоджуються між собою та іншими доказами по справі.

Аналізуючи показання ОСОБА_5 стосовно того, що він не пам`ятає обставин завдання тілесних ушкоджень та корисливого мотиву не мав, суд їх до уваги не приймає, оскільки комісією експертів під час проведення судово-психіатричної експертизи встановлено, що в період скоєння інкримінованого діяння ОСОБА_5 не знаходився в тимчасово-хворобливому стані (пат. афект, пат. сп`яніння, реакція «короткого замикання», сумеречний розлад свідомості та інше). Показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами підтверджені умисні дії ОСОБА_5 , спрямовані на заволодіння майном потерпілого. Про корисливий мотив його дій також свідчить спосіб розпорядження майном потерпілого.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, вину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки; розмір завданої матеріальної шкоди (1762 грн. 50 коп.), ступінь негативної майнової шкоди і наслідків (викрадене майно вилучено працівниками поліції та повернуто власнику), відомості про особу обвинуваченого (характеризується за місцем проживання негативно, неврівноважений, схильний до крадіжок та скоєння правопорушень, здоровий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проживає без реєстрації, працездатний, але не працює, раніше судимий за вчинення умисного злочину, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України судом визнається рецидив злочинів.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного злочину, судимість якого не знята та не погашена в установленому законом порядку, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, будучи працездатним, суспільно-корисною працею не займається, не працює, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, завдана матеріальна шкода відшкодована (майно вилучено та повернуто працівниками поліції), характеризується за місцем проживання негативно, тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення остаточного покарання у вигляді позбавлення волі.

ОСОБА_5 був засуджений вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.10.2009 року за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, строк покарання обчислювався з 08.08.2009 року, тобто строк закінчення строку покарання ОСОБА_5 спливав у лютому 2017 року, інкриміноване за даним вироком кримінальне правопорушення вчинене у грудні 2016 року.

Відповідно до наданої суду стороною обвинувачення довідки про звільнення № 53638, ОСОБА_5 звільнений з місць позбавлення волі 28.07.2015 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 19 днів, довідка видана на тимчасово окупованій території України.

Суд при призначенні покарання враховує вказану довідку про підстави та час звільнення ОСОБА_5 з місць позбавлення волі з огляду на наступне.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про використання в якості доказів документів, виданих на тимчасово окупованій території України, судом береться до уваги практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

У справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

З огляду на те, що фактично строк повного відбуття покарання ОСОБА_5 за вироком суду від 29.10.2009 року спливав 08.02.2017 року, інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене 12.12.2016 року, тобто до закінчення строку повного відбуття призначеного вироком суду покарання, інших доказів щодо часу та підстав звільнення з місць позбавлення волі та відсутності необхідності застосування ст. 71 КК України сторонами обвинувачення та захисту суду не надано, суд вважає в даному випадку врахувати ці обставини при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_5 .

Речові докази по справі мобільний телефон необхідно залишити у власника.

Цивільний позов по справі не заявлений, судових витрат немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.10.2009 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 11 січня 2017 року, зарахувавши за правилами ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження за період з 11.01.2017 по 02.03.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни - тримання під вартою у державній установі «Бахмутськома УВП № 6» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ України.
Речові докази мобільний телефон марки Fly FS551 в корпусі чорного кольору - залишити у власника ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1