Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

15 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: захисника ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляцією захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на постанову Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 28 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 28 листопада 2013 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про поновлення строків на касаційне оскарження вироку Алуштинського міського суду від 15.11.2012 року.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції послався на те, що строк для подачі касаційної скарги пропущений, причини пропуску вказаного строку, на які посилається засуджений, нічим не підтверджені, тим більше враховуючи те, що ОСОБА_5 неодноразово доставлявся до Алуштинського міського суду для ознайомлення з матеріалами справи. При цьому, під час ознайомлення на хворобу не скаржився та хворим не виглядав, мав можливість побачення з родичами та отримання необхідної юридичної допомоги.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу (апеляцію), в якій просить постанову Алуштинського міського суду АР Крим від 28.11.2013 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги на вирок Алуштинського міського суду АР Крим від 15.11.2012 року скасувати та поновити строк касаційного оскарження вироку Алуштинського міського суду АР Крим від 15.11.2012 року щодо ОСОБА_5 .
В обґрунтування поданої апеляції захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що строк подачі касаційної скарги ОСОБА_5 пропустив з поважних причин, оскільки постанову ВССУ від 26 квітня 2013 року він отримав 15.07.2013 року, перебуваючи в місцях позбавлення волі, а саме у Ладижинській виправній колонії, розташованій за адресою: Вінницька область, Тростянецький район, с. Губник, вул. Гранітна, 15.
У зв`язку з цим, ОСОБА_5 не мав необхідних умов для усунення недоліків касаційної скарги, оскільки у нього не було необхідної юридичної літератури для самостійного опрацювання документів, а в отриманні юридичної допомоги він був обмежений.
З огляду на наведені обставини, ОСОБА_5 зміг підготувати і подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження тільки 25.10.2013 року.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подану останнім апеляцію та просили її задовольнити; вивчивши матеріали провадження за клопотанням захисника та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до п. 15 Розділу ХІ. Перехідних положень КПК України 2012 року, апеляційні та касаційні скарги у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, тобто у порядку, передбаченому КПК України (1960 року).
Як передбачено ч. 2 ст. 386 КПК України (1960 року) касаційні скарги на судові рішення, зазначені у ч. 2 ст. 383 цього Кодексу, зокрема на вироки місцевих судів та ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.
Згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 401 КПК України, вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій. У разі подачі апеляцій вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо інше не передбачене цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів провадження за клопотанням захисника в інтересах засудженого ОСОБА_5 вирок Алуштинського міського суду АР Крим від 15.11.2012 року щодо останнього набрав законної сили після розгляду справи щодо нього Апеляційним судом Автономної Республіки Крим, а саме 14 березня 2013 року.
У зв`язку з цим, строк на подання касаційної скарги на вирок суду щодо ОСОБА_5 повинен рахуватися з 14 березня 2013 року, а не з 15 липня 2013 року чи з будь-якої іншої дати, як безпідставно зазначається в апеляції.
Більш того, як прямо зазначено в постанові судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2013 року про відмову ОСОБА_5 у витребуванні кримінальної справи за його касаційною скаргою, відмова не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійде у межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України (3 місяців з моменту набрання вироком законної сили) або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у її витребуванні.
З урахуванням вищенаведеного касаційна скарга повинна була бути поданою не пізніше 15 серпня 2013 року, однак засуджений ОСОБА_5 подав її лише 25 жовтня 2013 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України, а також строку, зазначеного у згаданій вище постанові від 23 квітня 2013 року.
Звертаючись до Алуштинського міського суду АР Крим з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вироку суду, в порядку ст. 353 КПК України (1960 року), засуджений ОСОБА_5 , як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові від 28 листопада 2013 року, не навів переконливих доводів на підтвердження поважності причин пропуску строку, встановленого для подання касаційної скарги, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
В апеляції захисника на постанову Алуштинського міського суду АР Крим від 28 листопада 2013 року також відсутнє належне обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження вироку щодо ОСОБА_5 , тим більше, що пропуск цього строку не може бути пов`язаний з анексією Автономної Республіки Крим та проведенням антитерористичної операції, оскільки ці події відбулися значно пізніше, ніж спливли строки касаційного оскарження.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо зміни підсудності справ, підсудних судам розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, в тому числі Апеляційному суду Автономної Республіки Крим, колегія суддів дійшла висновку, що за результатами розгляду справи в апеляційному суді слід прийняти рішення про залишення оскаржуваної постанови без змін, а апеляції захисника без задоволення, оскільки вона не містить в собі достатніх даних для висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вироку Алуштинського міського суду АР Крим від 15 листопада 2012 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України (1960 року) та п. 15 Розділу XI. Перехідні положення КПК України (2012 року), колегія суддів Апеляційного суду м. Києва,-

у х в а л и л а:

Постанову Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 28 листопада 2013 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про поновлення строків на касаційне оскарження вироку Алуштинського міського суду від 15 листопада 2012 року залишити без змін, а апеляцію захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 без задоволення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11/796/74/2017

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_6

Доповідач - суддя ОСОБА_1