Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність прокурора, яке не може бути оскаржена в розумінні положень ч.1 ст.303 КПК України, що відповідно до вимог ч.4 ст.304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Генеральну прокуратуру України: скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області від 20.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002811; передати кримінальне провадження органу досудового розслідування з дотриманням правил підслідності, про що скласти вмотивовану постанову.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що 22.12.2015 року Генеральною прокуратурою України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.375 КК України, щодо суддів за № 0002811 і здійснення досудового розслідування всупереч вимогам кримінального процесуального закону доручено прокуратурі Вінницької області.

_________________________________________
Провадження № 11-сс/796/4353/2016
Категорія: ст.303 КПК України
Слідчий суддя: ОСОБА_6
Доповідач: ОСОБА_1
Постанову слідчого про закриття вказаного кримінального провадження вона 28.10.2016 року оскаржила до Генеральної прокуратури України, яка 07.11.2016 року направила скаргу для розгляду до прокуратури Вінницької області.

Вважає, що, отримавши скаргу на бездіяльність Генеральної прокуратури України від 28.11.2016 року, слідчий суддя не звернув увагу на те, що прокурор у передбачений ч.7 ст.214 КПК України строк з дотриманням правил підслідності не передав наявні у нього матеріали органу досудового розслідування і не доручив проведення досудового розслідування вмотивованою постановою, а тому дійшов помилкового висновку про те, що нею оскаржується бездіяльність, яка не може бути оскаржена. До того ж, судді Вінницького міського суду, які, за твердженням ОСОБА_5 , вчинили кримінальне правопорушення, а так само прокурор прокуратури Вінницької області, не мають повноважень розглядати скаргу на постанову про закриття кримінального провадження.

Також вважає, що слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, що ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення, в той час як згідно з ч.3 ст.395 КПК України строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії судового рішення, яку вона отримала 28.11.2016 року, та не дотримав вимог матеріального права з огляду на наявність у діях слідчого ознак низки кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами провадження за скаргою, ОСОБА_5 оскаржила бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у не розгляді її скарги від 28.10.2016 року на постанову слідчого прокуратури Вінницької області від 20.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002811.

Свої вимоги мотивувала тим, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки в ході досудового розслідування слідчим жодної процесуальної дії вчинено не було. Прокуратурою Вінницької області відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилися, то вважала, що слідчий цієї прокуратури не мав права закривати кримінальне провадження, а прокурор не може розглядати її скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, подану 28.10.2016 року, яку Генеральна прокуратура України направила для розгляду до прокуратури Вінницької області.

Висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, про те, що ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню, є обґрунтованими.

Так, частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, предметом оскарження можуть бути бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Зміст та вимоги скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України свідчать про те, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді, оскільки кримінальним процесуальним законом не визначено певні строки на розгляд скарги саме Генеральною прокуратурою України.

При цьому посилання в апеляційній скарзі на те, що вона нібито оскаржує бездіяльність прокурора, який у передбачений ч.7 ст.214 КПК України строк з дотриманням правил підслідності не передав наявні у нього матеріали органу досудового розслідування і не доручив проведення досудового розслідування вмотивованою постановою, є надуманими, оскільки про ці обставини ОСОБА_5 у скарзі не зазначала.

Дійсно, відповідно до вимог ч.6 ст.36 КПК України Генеральний прокурор України, його перші заступники та заступники при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування наділені правом скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих. Разом з тим, згідно з п.7 ч.2 ст.36, ч.6 ст.284 КПК України таким правом наділений і прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

А тому посилання в апеляційній скарзі на неможливість розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження прокурором прокуратури Вінницької області є безпідставними, як і на неможливість розгляду скарги слідчими суддями, що може бути врегульовано положеннями ст.34 КПК України.

Отже, право на оскарження бездіяльності прокурора, про яку вказує ОСОБА_5 , чинним законодавством не передбачене.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 колегія суддів вважає правильним і з ним погоджується.

Зазначення ж в ухвалі слідчого судді про початок обчислення строку на її оскарження з дня оголошення, а не з дня отримання копії судового рішення, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки не перешкодило і не могло перешкодити ухваленню законного та обґрунтованого рішення.

За таких обставин ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3