Справа № 555/971/17
Номер провадження 1-кс/555/91/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" травня 2017 р.

Слідчий суддя Березнівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора- ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне клопотання товариства з обмеженою відповідальністю " АС Лоджистік" про скасування арешту майна по кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302 від 17 травня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.198 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Представник ТзОВ «АС Лоджистік» - адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні у якому вказує, що 19 травня 2017 року слідчим суддею Березнівського районного суду по справі № 555/971/17 за клопотанням слідчого СВ Березнівського ВП Сарненського ВП ГУПН України в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000302 за ознаками злочину, передбаченого ст.198 КК України винесено ухвалу про арешт майна у кримінальному провадженні.

Відповідно до змісту ухваленого судом рішення: судом накладено арешт на пиломатеріал обрізний об`ємом 32,22 м3 та на транспортний засіб, який його перевозив сідельний тягач «DAF 95 XF», з реєстраційним номером НОМЕР_1 з напівпричепом «ZREMB FPC N263» із забороною використання та розпорядження вказаним майном.

При прийнятті вказаного рішення суд виходив із доведеності органом судового розслідування визначених законом підстав застосування арешту.

Водночас, судом залишено поза увагою, що згідно ст. 131 КПК України арешт майна є лише одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які, згідно ч. З ст. 132 КПК України не застосовуються взагалі, якщо слідчим чи прокурором не буде доведено ряд визначених п.п. 1-3 ч. 2 ст. 132 КПК підстав.

Адвокат ОСОБА_5 вважає що, органом досудового розслідування має бути доведено, що «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження».

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» у національному законодавстві не визначене, суд та слідчі судді, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» повинні враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення».

На погляд власника арештованої лісопродукції, яким являється заявник - ТОВ «Ас Лоджистік» - у поданих органом досудового розслідування матеріалах відсутні жодні факти та інформація, які «поза розумним сумнівом» можуть переконати будь-кого у тому, що арештована судом лісопродукція була здобута злочинним шляхом.

Зокрема, зареєструвавши кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 198 КК України, яка передбачає відповідальність, зокрема - за придбання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом - орган досудового розслідування на доведення вказуваних ним обставин зобов`язаний довести суду - в результаті вчинення якого злочину здобуте вказане майно, надати належні та допустимі докази як вчинення злочину, в результаті якого майно набуло статусу «одержаного злочинним шляхом», так і докази, що саме це майно і є «одержаним злочинним шляхом».

Як вбачається із клопотання слідчого - підставою для звернення органу досудового розслідування до суду стала обставина, що «на час огляду транспортного засобу були відсутні у повному обсязі документи, які підтверджують законне походження лісопродукції».

Таким чином, уже сама перша і ключова підстава для застосування будь-якого із заходів забезпечення кримінального провадження - в тому числі арешту - не містить жодного документального чи фактичного підтвердження у матеріалах справи.

Адвокат ОСОБА_5 вказує, що суд критично поставився до наданих ФОП ОСОБА_6 документів, які у безспірному порядку доводять законність походження лісопродукції, оскільки на підставі цих же документів ТОВ «АС Лоджистік» в Одеському обласному управлінні лісових ресурсів та мисливського господарства без жодних проблем 15 травня 2017 року отримало сертифікати про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, що підтверджує, що для спеціально уповноваженого органу, який створений державою для контролю і управління обігу лісопродукції жодних сумнівів у її походженні немає.

Враховуючи вищевикладене, представник ТзОВ «АС Лоджистік» - адвокат ОСОБА_5 просить слідчого суддю скасувати арешт на пиломатеріал обрізний об`ємом 32,22 метри кубічних та на сідельний тягач "DAF 95 XF" реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом, "ZREMB FPC N263" та заборону на використання та розпорядження вказаним майном.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 заперечили, щодо задоволення даного клопотання оскільки на даний час досудове розслідування не завершено, тривають слідчі дії.

Заслухавши пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для скасування арешту майна.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 19.05.2017 року у справі №555/971/17, накладено арешт на пиломатеріал обрізний об`ємом 32,22 метри кубічних та на сідельний тягач "DAF 95 XF" реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом, "ZREMB FPC N263" та заборону на використання та розпорядження вказаним майном.

Згідно ТТН, долучених до матеріалів справи, пиломатеріал придбаний у відповідності до вимог чинного законодавства. Законність походження лісопродукції підтверджено ТОВ «АС Лоджистік» в Одеському обласному управлінні лісових ресурсів та мисливського господарства.

Таким чином, власник вільно користувався та розпоряджався належним йому майном.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст.174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Як встановлено п.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В той же час, за змістом положень КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Ентрік проти Франції», від 22.09.1994 року, Series А N 296-А, п.42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп.49 - 62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69 і 73, Series A N52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A N 98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором, на даній стадії досудового розслідування не доведено, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження, у вигляді продовження арешту майна, а також наявні підстави вважати, що правова підстава для арешту майна відсутня. Враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, в той час як органом досудового розслідування не представлено слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження; принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити дане клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-175, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Скасувати арешт на пиломатеріал обрізний об`ємом 32,22 метри кубічних та на сідельний тягач "DAF 95 XF" реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом, "ZREMB FPC N263" та заборону на використання та розпорядження вказаним майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1