Справа № 488/2623/15-к
Провадження № 1-кп/477/11/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2017 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі колегії : головуючої по справі - судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, із середньоспеціальною освітою, не одруженого, працюючого слюсарем Вітовської центральної районної лікарні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 25.07.2002 року Апеляційним судом Миколаївської області за п.п. «е», «ж», «і» ст. 93 КК України до 14 років позбавлення волі, звільненого 03.03.2014 року на підставі ст.81 КК України Запорізьким районним судом Запорізької області ухвалою від 21.02.2014 року умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 9 місяців 21 день,
- за ч.2 ст.15 та п.п.1, 13 ч.2 ст.115 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_10 ,
потерпілих - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
11 квітня 2015 року близько 17- 50 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов за гаражі, розташовані у дворі багатоповерхових будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де на той час потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вживали спиртні напої разом із знайомою обвинуваченого - ОСОБА_13 .
В ході розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 виникла словесна сварка. З метою припинення сварки, потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 втрутилися до цієї сварки, на що ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілими, з метою завдання тяжких тілесних ушкоджень, утримуючи в правій руці наявний при ньому ніж, умисно наніс ним один удар в область живота ОСОБА_12 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх завдання - у вигляді проникаючої колото - різаної рани черевної порожнини з пошкодженням 12-ти палої кишки. В результаті отриманого ножового поранення потерпілий ОСОБА_12 став присідати, під час чого ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , тим же ножем наніс один удар в область шиї потерпілого, завдавши різану рану шиї, яка відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Під час завдання ОСОБА_7 ножового поранення шиї ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_11 , намагаючись припинити дії обвинуваченого, почав відтягувати ОСОБА_7 від ОСОБА_12 , схопивши його за тулуб ззаду, на що обвинувачений, продовжуючи свої злочинні дії, передбачаючи та бажаючи настання наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_11 , наявним у нього в правій руці ножем наніс один удар в область живота потерпілому ОСОБА_11 , в результаті чого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді проникаючої рани черевної порожнини з пошкодженням поперечно ободочної кишки із внутрішньочеревною кровотечею, та тим же ножем наніс один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, за ознакою короткочасного розладу здоров`я у вигляді колото різаної рани грудної клітини без проникнення в черевну порожнину.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав частково, суду пояснив, що 11.04.2015 року вжив спиртне та по дорозі з роботи додому, за гаражами багатоповерхових будинків № НОМЕР_1 та АДРЕСА_3 , зустрів ОСОБА_14 , у якої раніше проживав, та в якої він мав забрати власні речі. За гаражами також знаходилися потерпілі та інші невідомі йому особи в спільній компанії. В ході розмови ОСОБА_14 почала йому грубити, тому їх розмова переросла у сварку, до якої втрутилися потерпілі, погрожували йому розправою. Він намагався залишити їх, але був зажатий між потерпілими, через що злякався за своє життя, бо ОСОБА_15 почав на нього кидатися, ОСОБА_16 став смикати його за куртку, намагався завалити його на землю, та стали його бити. Здор першим наніс йому удар кулаком в обличчя. ОСОБА_16 наніс ззаду удар в голову, потім схопив його рукою за шию ззаду та став валити на себе, почав викручувати руки, а він намагався вирватися. Вони били його по голові і тулубу обидва, хто конкретно та скільки ударів йому наніс, вказати не зміг, але від цих ударів він мав розсічення тканин, через що був у крові. У цей час, він дістав з кишені ніж, яким став безцільно розмахувати, намагаючись вирватися, та демонструючи його з метою залякування потерпілих та припинення ними побиття, внаслідок чого і могли бути заподіяні удари потерпілим цим ножем.
Після чого почав відходити, але його наздогнали невідомі особи та потерпілий ОСОБА_16 , збили з ніг та почали бити. Протиправні дії щодо його побиття були припинені свідками цих подій ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Вважає, що потерпілі його обмовляють з метою уникнення відповідальності за скоєні ними протиправні дії з його побиття.
Вину визнає частково, бо наміру позбавити життя потерпілих або умисно завдати їм тілесні ушкодження у нього не було, його дії були вчинені внаслідок самозахисту, так як він намагався захистити своє життя від протиправного посягання потерпілих.
Пояснення ОСОБА_7 в судовому засіданні спростував потерпілий ОСОБА_12 та суду пояснив, що з обвинуваченим були сусідами, мешкали близько 2-х місяців на одному поверсі, неприязних стосунків не було. 11 квітня 2015 року вони сиділи за гаражами разом із потерпілим ОСОБА_16 розпивали спиртне. Прийшла ОСОБА_14 на костилях. Пізніше підійшов обвинувачений, що був напідпитку та агресивно налаштований, став між ним і ОСОБА_16 та почав з`ясовувати відносини із ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_7 зробив у його бік кілька кроків, він Здор підвівся. Обвинувачений висловлював на їх адресу із ОСОБА_16 погрози розправою, після чого раптово наніс йому удар ножем в живіт, від чого відбувся витік крові і він впав на бік, більше нічого не пам`ятає, у тому числі удару обвинуваченим йому ножем в шию. Вважає, що обвинувачений його міг вбити, якби не своєчасна лікарська допомога.
Свої пояснення ОСОБА_12 підтвердив під час проведення слідчого експерименту від 08.06.2015 року за його участю, що зафіксовано на відеозапису та оглянуто судом під час судового слідства (а.с.111 -118 т. 2).
Потерпілий ОСОБА_11 також спростував пояснення обвинуваченого та суду пояснив, що з ОСОБА_19 вони були знайомі, неприязних стосунків не було. 11.04.2015 року за гаражами розпивали спиртне із ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Підійшов ОСОБА_19 , був дуже агресивно налаштований, та почав сваритися із ОСОБА_14 . Здор зробив зауваження ОСОБА_19 , але останній відсік його агресивно та пригрозив вбивством. В цей час ОСОБА_19 знаходився обличчям до ОСОБА_15 , та - спиною до нього ( ОСОБА_16 ), коли він почув звук відкидання леза ножа, та зрозумів, що ОСОБА_19 дістав ніж, яким наніс удар ОСОБА_20 , та той почав присідати на каністру, а ОСОБА_19 ще наніс йому удар ножем у шию, тоді він ОСОБА_16 , аби завадити подальшому нанесенню ударів ОСОБА_20 , потягнув ОСОБА_7 на себе ззаду, обхопивши його в області тазу. В цей час, ОСОБА_19 , повернувшись, наніс йому удар ножем в живіт. Інших ударів не пам`ятає. Після цього ОСОБА_21 пішов від них, а він направився за ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , що були неподалік, та стали наздоганяти ОСОБА_19 , аби відібрати ніж. З цією метою, він збив обвинуваченого та вибив ногою з рук ніж, аби він нікому не нашкодив. Потім втратив свідомість та прийшов до тями вже в реанімації.
Свої пояснення ОСОБА_11 підтвердив під час проведення слідчого експерименту від 09.06.2015 року за його участю, що зафіксовано на відеозапису та оглянуто судом під час судового слідства (а.с. 95-102 т. 2).
Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_16 - її брат, вона є фельдшером швидкої допомоги. 11.04.2015 року була вдома, почула крики сусідів, що її брата вбивають. Вона вийшла з будинку, ОСОБА_16 йшов їй на зустріч, руками тримався за живіт, вона підняла футболку та побачила різану рану живота, з якої було видно внутрішні органи. Вона посадила його на лавку, але він попросив надати допомогу ОСОБА_20 , що був за гаражами і вона направилась до нього. За гаражами на землі в крові лежав ОСОБА_15 без свідомості та хрипів, у нього була різана рана шиї, коли підняла сорочку, побачила рану на животі, після чого викликала карету швидкої допомоги.
Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що обвинуваченого знав недовгий час, як такого, що проживав у сусідки ОСОБА_26 . Охарактеризував позитивно. З приводу обставин справи пояснив, що 11 квітня 2015 року після обіднього часу виносив сміття та зустрів ОСОБА_14 , що повідомила про нанесення ножових поранень ОСОБА_20 та ОСОБА_16 . Після чого він побіг за гараж та побачив ОСОБА_20 з раною на животі. Будь-яких інших ушкоджень не помітив через шок. По дорозі побачив ОСОБА_16 на лавці, який тримався за живіт та просив викликати швидку допомогу. За слухами чув, що ножові поранення наніс ОСОБА_19 .
Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що 11.04.2015 року вони із свідком ОСОБА_28 з автомобіля бачили біля будинку по АДРЕСА_2 , обвинуваченого та двох хлопців ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , що були у нетверезому стані, які били ОСОБА_19 та намагались вибити з його рук ніж, після чого він втратив свідомість. Коли забрали ніж, то ОСОБА_31 продовжив його бити. Викликали поліцію та швидку допомогу. Побачила потерпілого ОСОБА_16 із пораненням живота.
Свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що 11.04.2015 року на автомобілі вони їхали з ОСОБА_27 , коли поряд із дорогою по вул.Ленінградській побачили бійку. Троє осіб наздоганяли обвинуваченого, збили його з ніг та почали бити, один був в стороні від них. Він хотів захистити обвинуваченого. Дані особи повідомили, що обвинувачений наніс ножові поранення двом чоловікам. У ОСОБА_16 він побачив скривавлений одяг, той тримався руками за живіт. В руках в обвинуваченого побачив ніж, та силою забрав, витягнувши з руки.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що 11.04.2015 року він йшов зі свідком ОСОБА_22 зі сторони каналу по вул.Ленінградській в бік пр.Жовтневого, коли побачив бійку. Від тої бійки йшов у їх бік ОСОБА_32 та тримався за бік, на його обличчі були сліди побиття та розірвана сорочка. Підійшовши ближче, дізнався, що ОСОБА_19 наніс комусь тілесні ушкодження ножем, обставин нанесення цих тілесних ушкоджень не знає.
В той же час, до пояснень свідка ОСОБА_23 щодо перебування ОСОБА_19 у побитому стані на час їх із ОСОБА_22 наближення, суд ставиться критично, адже зі змісту пояснень свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , вони бачили саме як ОСОБА_33 та ОСОБА_29 наносили ОСОБА_19 тілесні ушкодження.
Окрім свідчень потерпілих та свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , вина обвинуваченого з завдання потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень підтверджується змістом досліджених письмових доказів.
Так, час та місце скоєного підтверджується даними рапорту Корабельного РВ Миколаївського МУ УМВСУ в Миколаївській області щодо повідомлення по телефону про бійку, яка відбулась 11.04.2015 року о 18-ї години біля будинку №107 по вул. Ленінградській в м.Миколаєві (а.с. 71 т. 2).
Зі змісту протоколу огляду місця події від 11.04.2015 року із таблицею зображень земельної ділянки, розташованої з правого боку від будинку АДРЕСА_2 , слідує, що під час огляду даної території, на проїзній частині в`їзду у двори будинків АДРЕСА_4 виявлена калюжа та краплі рідини бурого кольору, розбиті окуляри та ніж довжиною 22 см. На відстані 100 м від даної ділянки з боку будинку АДРЕСА_2 біля підсобних приміщень виявлена також калюжа рідини бурого кольору, чоловічий капелюх, біля дитячого майданчику - краплі рідини бурого кольору. Вилучено три змиви речовини бурого кольору, фрагмент паперу зі слідом речовини бурого кольору, окуляри, чоловічий капелюх (а.с. 72-84 т. 2).
Зі змісту заяви добровільної видачі потерпілим ОСОБА_11 свого одягу та протоколу огляду предметів від 13.04.2017 року слідує про наявні сліди на одязі потерпілого, а саме: на куртці з лівого боку в районі області грудної клітини - проникаючий наскрізний отвір розміром 3 см; з лівого боку в нижній частині куртки в районі поясу - наскрізний отвір розміром 3 см; на футболці з лівого боку в районі області грудної клітини - проникаючий наскрізний отвір розміром 3 см; з лівого боку в нижній частині в області поясу - наскрізний отвір розміром 3 см; на джинсових брюках - плями речовини бурого кольору (а.с. 85-91 т. 2).
Відповідно до протоколу від 20.04.2017 року отримано зразки крові потерпілого ОСОБА_11 (а.с. 92 т. 2).
За змістом висновку судово - медичної експертизи №105 від 27.05.2015 року -потерпілому ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани черевної порожнини з пошкодженням поперечно - ободочної кишки із внутрішньочеревною кровотечею, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.
Також виявлені тілесні ушкодження у вигляді колото різаної рани грудної клітини без проникнення в черевну порожнину, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії якогось колючо-ріжучого предмету, можливо клинка ножа у строк та за обставин, вказаних в постанові.
Вказані тілесні ушкодження при неодноразовому падінні з положення стоячи виключено.
В момент нанесення тілесних ушкоджень, розташування нападника та потерпілого могло змінюватися.
Будь-яких пошкоджень, характерних для боротьби та самооборони, які б свідчили про фізичний супротив під час посягання на життя та здоров`я потерпілого, не виявлено. Після заподіяння тілесних пошкоджень, потерпілий міг самостійно пересуватися та вчиняти самостійні активні дії у проміжок декількох годин (а.с. 93 -94 т. 2).
Як пояснив експерт ОСОБА_34 в ході судового слідства експертиза проводилась на підставі медичних документів, а саме медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_11 . Ширина рани в області черевної порожнини сягала біля 3 см., тоді як сама широка частина клинка ножа 3,5 см., що свідчить про те, що не вся довжина леза була у рані. Глибина раневого каналу у медичній карті вказана не була. Розташування потерпілого в момент спричинення ушкоджень, з огляду на наявні тілесні ушкодження, могло змінюватися. Такі тілесні ушкодження, могли бути спричинені стоячи обличчям, або передньою боковою поверхнею потерпілого по відношенню до нападника. Пошкодження внутрічеревної вени призвело до внутрішньої кровотечі. У ОСОБА_11 було виявлено 1,5 % алкоголю у крові, що свідчить про середній ступінь сп`яніння.
Сила, з якою було завдано удар в область грудної клітини свідчить про умисність таких дій, але не достатність для нанесення проникаючого поранення.
Зі змісту заяви добровільної видачі потерпілим ОСОБА_12 свого одягу та протоколу огляду предметів від 13.04.2017 року слідує про наявні сліди на одязі потерпілого, а саме: на светрі з правого боку зпереду в районі ділянки живота - проникаючий наскрізний отвір розміром 2 см, на момент огляду одяг в вологому стані, просякнутий не встановленою речовиною; на футболці з правого боку зпереду в районі ділянки живота - проникаючий наскрізний отвір розміром 2 см, футболка просякнута в нижній частині речовиною бурого кольору; на сорочці з правого боку зпереду в районі ділянки живота - проникаючий наскрізний отвір розміром 2 см, просякнута з правого боку речовиною бурого кольору; джинсова куртка просякнута з правого боку речовиною бурого кольору; на джинсових брюках - по всій площині тканини плямами речовини бурого кольору (а.с. 103-107 т. 2).
Відповідно до протоколу від 20.04.2017 року отримано зразки крові потерпілого ОСОБА_12 (а.с. 108 т. 2).
За даними висновку судово - медичної експертизи №107 від 26.05.2015 року слідує, що потерпілому ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото - різаної рани черевної порожнини з пошкодженням 12-ти палої кишки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії якогось колючо-ріжучого предмету, можливо клинка ножа у строк та за обставин, вказаних в постанові. Будь-яких пошкоджень, характерних для боротьби та самооборони, не виявлено. В крові ОСОБА_12 виявлено спирт етиловий у концентрації 1,79 %, що вказує на середній ступінь сп`яніння (а.с. 109-110 т. 2).
Згідно висновку судово-медичної експертизи №104 від 25.05.2015 року - у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді саден, гематом обличчя та волосяної частини голови, перелом кісток носу, ЗЧМТ, струс головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я. Зафіксоване перебування ОСОБА_19 у стані середнього ступеню алкогольного сп`яніння.
В той же час, щодо пояснень ОСОБА_7 про спричинення деяких з цих тілесних ушкоджень під час сварки безпосередньо із потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , досудовим слідством доказів не добуто та стороною захисту в ході розгляду справи не підтверджено.
Самі пояснення ОСОБА_7 з цього приводу, з урахування його позиції про нанесення тілесних ушкоджень з метою самозахисту, з урахуванням відсутності інших доказів, не можуть бути прийняті судом до уваги.
Відповідно до даних судово-медичної експертизи речових доказів №309 від 20.04.2015 року, судово-медичної експертизи речових доказів №308 від 20.04.2015 року та судово-медичної експертизи речових доказів №310 від 22.04.2015 року, визначено характеристики крові потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , і обвинуваченого ОСОБА_7 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи речових доказів №312 від 13.05.2015 року, на вилучених у потерпілого ОСОБА_12 речах, а саме - футболці і сорочці знайдена кров, походження якої не виключається від ОСОБА_12 і ОСОБА_7 і виключається від ОСОБА_11 . На джемпері, куртці та штанах знайдена кров людини, походження якої можливе від ОСОБА_12 і ОСОБА_11 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи речових доказів №311 від 12.05.2015 року, на вилучених у потерпілого ОСОБА_11 речах, а саме - футболці, брюках, піджаку знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_11 . Дані серологічного дослідження не виключають можливість змішування крові в плямах на речових доказах та походження її від ОСОБА_12 і ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи речових доказів №313 від 14.05.2015 року, на вилучених в ході огляду місця події 11.04.2015 року речових доказах - на двох фрагментах марлі (змивах) знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_12 , ОСОБА_7 і виключається від ОСОБА_11 .
За даними висновку судово-медичної експертизи ножа №87/ц від 30.04.2015 року - на кухонному ножі, вилученому в ході огляду місця події 11.04.2015 року знайдена кров людини, статеву приналежність якої встановити не надалось можливим, проте походження яких не виключається від потерпілого ОСОБА_11 . Однак не можна категорично виключити походження за рахунок домішку крові потерпілого ОСОБА_12 і підозрюваного ОСОБА_7 .
Згідно висновку судової комплексної дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи холодної зброї № 611/470/612 від 05.06.2015 року - предмет, наданий на експертизу, є складним ножем господарсько-побутового призначення, до категорії холодної зброї не відноситься.
На ножі, виявлено сліди папілярних узорів, не придатних для ідентифікації. В змивах з леза та руків`я ножа, цитологічній витяжці виявлено кров людини та клітини з ядрами.
Генетичні ознаки крові та клітин у цитологічній витяжці збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_12 та ОСОБА_7 .
Генетичні ознаки клітин з домішкою крові людини у змиві з леза ножа є змішаними та містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 .
Аналізуючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія дійшла висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у спричиненні потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України.
Щодо пояснень ОСОБА_7 стосовно заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим у стані необхідної оборони, то останні є неспроможними та спростовуються як поясненнями самого обвинуваченого, потерпілих і свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .
Так, з пояснень ОСОБА_7 та потерпілих, до вище вказаних подій неприязних стосунків між ними не було. Вони знали один одного та спілкувалися як знайомі, тобто під час виникнення конфлікту між обвинуваченим та ОСОБА_14 підстав вважати про можливість розправи з боку потерпілих у ОСОБА_19 не було.
Про відсутність підстав для страху обвинуваченого за своє життя, також свідчить і те, що ОСОБА_7 в колі потерпілих і ОСОБА_35 , не побоявся розпочати конфлікт із ОСОБА_14 .
Щодо пояснень овбинуваченого про його дії в умовах необхідної оборони, то з пояснень самого ОСОБА_7 , до заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілим, з їх боку йому було завдано потерпілим ОСОБА_15 один удар в обличчя, а з боку ОСОБА_16 - один удар в голову, викручування руки та намагання повалити на землю. Інші удари з їх боку обвинувачений не конкретизував.
Локалізація та характер тілесних ушкоджень, а саме: завдані у життєво важливі органи живіт і шию у ОСОБА_12 , та живіт і в область грудної клітини у ОСОБА_11 , проникаючі поранення живота у обох потерпілих, спростовують пояснення ОСОБА_7 про можливість нанесення цих ушкоджень ним під час безцільного розмахування ножем для залякування потерпілих та припинення побиття з їх боку, а також свідчать про умисел обвинуваченого, спрямований саме на завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілим.
Стосовно пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 15 та п.п.1, 13 ч.2 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на вбивство двох осіб, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, то дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового слідства.
Так, відповідно до роз`яснень викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" - закінчений замах на умисне вбивство особи вчиняється з прямим умислом, коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто настання саме смерті.
У п.22 вказаної Постанови питання про наявність у діях особи умислу на вбивство суд повинен був виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного, що передували події, їх стосунки.
Указана правова позиція відображена також у постанові від 31 січня 2013 року Верховного Суду України по справі № 5-32кс12.
Крім цього, у ч. ч.2 і 3 ст. 15 КК України вказано, що закінченим замахом на вчинення злочину вважається дії направлені на його досягнення при якому винний зробив усе, що вважав за необхідне, однак злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.
У даному випадку встановлено, що ОСОБА_19 залишив місце кримінального правопорушення після нанесення потерпілим ударів ножем, при цьому бачив, що обоє потерпілі є живими, а ОСОБА_16 навіть вчиняв активні дії.
Після нанесення потерпілому ОСОБА_11 ножових поранень, останній направився за свідками ОСОБА_36 та ОСОБА_23 , в той час як ОСОБА_12 залишився на місці, що надавало ОСОБА_19 реальної можливості позбавити останнього життя без перепон за наявності до цього умислу.
Окрім того, з пояснень експерта ОСОБА_37 , поранення, що були виявлені у потерпілого ОСОБА_11 в області черевної порожнини та характеристики ножа, яким спричинено тілесні ушкодження, свідчать про нанесення удару з достатньою силою для проникнення, але не на всю довжину леза, що може свідчити про нанесення удару саме з метою тілесних ушкоджень, а не вбивства.
Тобто, ОСОБА_7 залишивши місце події, достеменно знав про те, що обоє потерпілі є живими, отже не виконав всі дії, необхідні для доведення злочину, інкримінованого йому обвинуваченням до кінця, направленого на позбавлення життя, в той час як дії особи можуть кваліфікуватися як замах на вбивство лише за наявності прямого умислу щодо цього. Отже це свідчить про відсутність умислу саме на вбивство.
За такого, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та п.п.1, 13 ч.2 ст.115 КК України.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегією встановлено, що психопатологічної спадковості ОСОБА_7 не має, до лікарів-психіатрів за медичною допомогою не звертався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 209 від 06.05.2015 року, ОСОБА_7 на час скоєння інкримінованого правопорушення психічним захворюванням не страждав та не страждає на даний час. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому кримінального правопорушення, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних щодо особи винного - який має непогашену у встановленому Законом порядку судимість за скоєння умисного вбивства, вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, колегія вважає, що для запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів, його виправлення можливе тільки при призначенні реальної міри покарання і тільки в місцях позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі.
Окрім того, 25.07.2002 року ОСОБА_7 був засуджений Апеляційним судом Миколаївської області за п.п. «е», «ж», «і» ст. 93 КК України до 14 років позбавлення волі, звільнений 03.03.2014 року умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 9 місяців 21 день.
Враховуючи, що ОСОБА_7 інкримінований злочин скоїв після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання - в період умовно-дострокового звільнення від покарання, остаточно покарання йому слід визначити за правилами ст.71 КК України - за сукупністю вироків.
Заявлений потерпілим ОСОБА_12 та підтриманий в ході судового слідства цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5828,47 грн. з витрат на лікування, який визнано обвинуваченим, колегія вважає необхідним задовольнити та стягнути з обвинуваченого, як особи злочинними діями якої потерпілому заподіяно майнову шкоду, що підтверджена письмовими доказами (а.с. 175-176 т. 1).
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, що також визнано обвинуваченим в повному обсязі та підтверджено змістом досліджених письмових доказів (а.с. 167, 170 т.2), підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 6 938,81 грн.
Вартість експертиз слід стягнути з обвинуваченого.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.
Щодо клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке сторона обвинувачення мотивувала наявністю реальної загрози уникнення ОСОБА_7 від відбування покарання, враховуючи тяжкість скоєного та санкцію за даний злочин, а також що ОСОБА_7 раніше судимий і відбував покарання у виді позбавлення волі, то колегія вважає, що заявлені ризики уникнення ОСОБА_7 від відбування покарання, враховуючи санкцію інкримінованої частини статті, є обґрунтованими, та саме такий запобіжний захід забезпечить уникнення заявленим прокурором ризикам.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, судова колегія, -
ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді 7-ми (семи) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України до вказаного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 25.07.2002 року, приєднавши 6 (шість) місяців позбавлення волі і остаточно визначити покарання у вигляді семи років шести місяців позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», взявши його під варту із зали суду.
Зарахувати до строку відбутого покарання термін затримання та перебування ОСОБА_7 під вартою у період з 16 квітня 2015 року по 06 квітня 2017 року включно, зарахувавши у строк відбутого покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ч. 5 ст.72 КК України, в редакції, чинній на час його тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_12 на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином 5828,47 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави за проведення судових експертиз - 15 385,56 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі фінансового управління Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області кошти, витрачені Жовтневою ЦРЛ на лікування потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у сумі 6 938,81 грн.
Речові докази по справі, які перебувають на зберіганні в камері схову Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області - три змиви речовини бурого кольору, фрагмент паперу зі слідами речовини бурого кольору, ніж, окуляри, чоловічій капелюх, одежа потерплого ОСОБА_12 (куртка джинсова, джинси з ременем, светр, сорочка, футболка), одежа потерпілого ОСОБА_11 (піджак, джинси, футболка) - знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5