АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/3992/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/272/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000584 у відношенні

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українець, громадянин України, неодружений, з вищою освітою, не працюючий, який проживає в АДРЕСА_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 365 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новий Буг Миколаївської області, українець, громадянин України, одружений, маючий неповнолітню доньку, 2008 року народження, з вищою освітою, не працюючий, який проживає в АДРЕСА_2 , не судимого,

за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 277, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 365 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Нікополь Дніпропетровської області, українець, громадянин України, неодружений, з вищою освітою, не працюючий, проживаючий в смт Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, не судимий,

за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст. 374 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українець, громадянин України, неодружений, з вищою освітою, не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_3 , не судимий,

за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.277, ч.2 ст.365 КК України;

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_12

обвинувачені - ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9

захисники обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_15

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.365 КК України скасувати як такий, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.4 ст. 27, ч.2 ст.185, ч.2 ст.307, ч.1 ст. 365 КК України скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення та невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості і вичерпанням можливості їх отримання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , якій діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_9 скасувати, у зв`язку із тим, що він ґрунтується на припущеннях.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині засудження обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.1 ст.365 КК України та ухвалити відносно нього виправдовувальний вирок.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду першої скасувати ухвалити свій вирок, яким визнати винними ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 365, ч 4 ст. 27, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 277, ч. 2 ст. 307, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 277, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 374 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 277 КК України, та призначити покарання:

ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 365 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років; за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 277 КК України призначити покарання у вигляді 2 років та 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання при сукупності злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, 8 років з конфіскацією всього належного йому майна та позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років. Запобіжний захід: тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 24 360, 00 грн., змінити його на тримання під варту з моменту оголошення вироку. Стягнути з ОСОБА_6 у дохід держави 3937 грн. 44 коп. витрати на залучення експертів;

ОСОБА_11 за ч.2 ст. 365 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років; за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 277 КК України призначити покарання у вигляді 2 років та 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України у вигляді 2 років та 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання при сукупності злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, 8 років з конфіскацією всього належного йому майна та позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років. Запобіжний захід: тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 24 360, 00 грн., змінити його на тримання під варту з моменту оголошення вироку. Стягнути з ОСОБА_11 у дохід держави 3469 грн. 57 коп. витрати на залучення експертів;

ОСОБА_7 за ч.2 ст. 365 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років; за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

ч. 2 ст. 277 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання при сукупності злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років. Запобіжний захід: тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 24 360, 00 грн., змінити його на тримання під варту з моменту оголошення вироку. Стягнути з ОСОБА_7 у дохід держави 1987 грн. 34 коп. витрати на залучення експертів;

ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 366 КК України у вигляді штрафу ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 2 ст. 374 КК України у вигляді штрафу триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання при сукупності злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, штрафу триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Стягнути з ОСОБА_9 у дохід держави 515 грн. 97 коп. витрати на залучення експертів.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року, ОСОБА_6 знаходився на службі в органах внутрішніх справ України, наказом начальника УМВС України на Придніпровській залізниці № 69 о/с від 27.06.2013 призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на ст. Кривий Ріг-Головний. Мав спеціальне звання майора міліції.

ОСОБА_11 знаходився на службі в органах внутрішніх справ України, наказом начальника УМВС України на Придніпровській залізниці № 57 о/с від 03.06.2013 призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку того ж відділу Мав спеціальне звання лейтенанта міліції.

ОСОБА_7 знаходився на службі в органах внутрішніх справ України, наказом начальника УМВС України на Придніпровській залізниці № 69 о/с від 27.06.2013 призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку того ж відділу. Мав спеціальне звання старшини міліції.

На підставі Закону України «Про міліцію», ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», наказів про призначення на посади та функціональних обов`язків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 і ОСОБА_7 являлися представниками влади і займали посади працівників правоохоронного органу, пов`язані з виконанням функцій, які полягають у суворому дотриманні законності при охороні громадського порядку, захисту інтересів держави від протиправних посягань, сприянні авторитету органів внутрішніх справ і повинні були додержуватися вимог ст.ст. 19,28 Конституції України, якими передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; що посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Але ОСОБА_6 , ОСОБА_11 і ОСОБА_7 як працівники правоохоронного органу в період з 22 вересня 2014 року по 22 жовтня 2014 року в порушення вказаних вимог перевищили надану їм владу, вчинивши умисні дії, які явно виходять за межі наданих їм Законом України «Про міліцію» прав та повноважень, а саме:

статті 2, якою передбачено запобігання правопорушенням та їх припинення; охороні і забезпеченні громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; захисту власності від злочинних та кримінально - протиправних посягань;

статті 3 - дотримання у діяльності міліції принципів законності гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості;

статті 5 - ніякі виняткові обставини не можуть бути підставою для яких-небудь незаконних дій або бездіяльності міліції, а також поваги гідності особи і виявлення до неї гуманного ставлення;

статті 10 - міліція зобов`язана 1) забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; 2) виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством; 4) брати участь у розкритті кримінальних правопорушень у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Приблизно 22 вересня 2014 року під час виконання службових обов`язків за місцем служби у лінійному відділі на ст. Кривий Ріг-Головний, розташованому на вул. Привокзальній, 15 у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в особистих кар`єристських інтересах і для приховування бездіяльності щодо виявлення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 , ОСОБА_11 і ОСОБА_7 вступили у злочинну змову між собою про створення штучного показника в роботі сектору карного розшуку по виявленню і розкриттю кримінальних правопорушень, пов`язаних з крадіжками на залізничному транспорті, передбачених ст. 185 КК України, розробили злочинний план та розподілили між собою ролі співучасників цих злочинів, визначивши об`єктом їх підбурювання до вчинення таких злочинів раніше знайомого громадянина ОСОБА_16 , а також дату, місце, час, спосіб, знаряддя вчинення ним вказаних злочинів та форму його підкупу у виді обіцяної у майбутньому, після вчинення злочинів, винагороди у виді наркотичних засобів і психотропних речовин для особистого вживання.

Реалізуючи злочинний план ОСОБА_6 , ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , перевищуючі владні повноваження, умисно та явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, під час виконання службових обов`язків у період з 22 по 23 вересня 2014 року умовлянням та підкупом за наркотичні засоби і психотропні речовини у якості винагороди, розмовляючи по телефону та при зустрічах поблизу із залізничним вокзалом на вул. Ленінського Комсомолу, 1 у м. Кривому Розі, схилили ОСОБА_16 до вчинення 23 вересня 2014 року крадіжки кабелю магістрального зв`язку на території державного підприємства «Придніпровська залізниця».

Відповідно до розробленого ними плану ОСОБА_7 повинен був зранку 23 вересня 2014 року знайти і передати ОСОБА_16 металеву пилку та садову лопату, потім у цей день разом з ним виїхати до заздалегідь обумовленого місця вчинення злочину - 74 км. пікету № 6 перегону ст. «Мудрьона- Шмакове» ДП «Придніпровська залізниця», де забезпечити безперешкодне вчинення ОСОБА_16 крадіжки кабелю магістрального зв`язку. Після цього вказані співучасники планували затримати ОСОБА_16 за підозрою у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 185, 277 КК України, та розрахуватися з ним у майбутньому за виконання їх злочинного задуму наркотичними засобами та психотропними речовинами, які ОСОБА_6 і ОСОБА_11 повинні були знаходити і збувати останньому частинами протягом досудового розслідування вчинених ним кримінальних правопорушень у рамках кримінального провадження.

ОСОБА_6 , перевищуючі надану йому владу працівника правоохоронного органу, діючі відповідно до розробленого разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_7 злочинного плану, 22 вересня 2014 року приблизно о 16.00 годині під час телефонної розмови з ОСОБА_16 , для обговорення деталей злочинного плану, підготовки до вчинення крадіжки призначив останньому зустріч наступного дня приблизно о 10.00 годині у сквері біля привокзальної площі.

23 вересня 2014 року ОСОБА_6 приблизно в період часу з 15.00 години до 15:30 години при зустрічі з ОСОБА_16 пообіцяв після вчинення замовлених ними злочинів видавати по черзі з ОСОБА_11 тому винагороду як наркотичним засобом у виді опію екстракційного не менше 5 мл у шприці, так і психотропною речовиною метамфетаміном у трубках не менше 4 доз протягом досудового розслідування цих злочинів органом досудового слідства і умовив ОСОБА_16 почекати на цьому ж місці протягом 20 хвилин працівника міліції ОСОБА_7 , який приведе його до місця вчинення замовлених йому злочинів, надасть для цього знаряддя та буде керувати його діями з метою реалізації злочинного плану.

23 вересня 2014 року приблизно в період часу з 15:30 до 15.50 години ОСОБА_6 в лінійному відділі дав вказівку оперуповноваженому сектору карного розшуку ОСОБА_7 виїхати разом з ОСОБА_16 до 74 км. пікету № 6 перегін ст. «Мудрьона - Шмакове» ДП «Придніпровська залізниця», що знаходиться у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, для вчинення крадіжки кабелю, узгодивши місце їх зустрічі на зупинці громадського транспорту на привокзальній площі у м. Кривому Розі у місці відправлення маршрутного такси № 307, про що ОСОБА_6 повідомив по телефону співвиконавця цих злочинів ОСОБА_16 .

В цей же день, зустрівшись на вказаній зупинці громадського транспорту приблизно о 16.00 годині та прибувши на маршрутному таксі № 307 до 74 км. пікету № 6 перегін ст. «Мудрьона - Шмакове», ОСОБА_7 , діючи як співвиконавець крадіжки надав ОСОБА_16 заздалегідь приготовлені ним знаряддя для вчинення злочину - металеву пилку та садову лопатку. Також ОСОБА_7 наказав ОСОБА_16 після вчинення ним крадіжки повідомити йому про це по телефону, залишитися разом з викраденим кабелем поруч з місцем злочину та зрізати частину його ізоляції, очікувати прибуття викликаної на місце злочину слідчо-оперативної групи для його затримання.

Після цього ОСОБА_16 приблизно о 17:25 год. у вказаному місці обрізав металевою пилкою 60 м кабелю магістрального зв`язку марки «МКПАБЛ 7x4» вартістю 6546,36 грн., який належить ДП «Придніпровська залізниця», повідомив про вчинену крадіжку кабелю по телефону ОСОБА_7 , зрізав частину ізоляції з викраденого кабелю, став очікувати прибуття слідчо-оперативної групи.

За цим фактом слідчим відділом лінійного відділу на ст. Кривий Ріг - Головний ГУМВС України на Придніпровській залізниці до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості та розпочато кримінальне провадження за № 0000730 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 277 КК України, у якому ОСОБА_16 повідомлено про підозру та в подальшому обвинувальний акт щодо нього направлено до суду.

ОСОБА_11 , діючі за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи спільний умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів і психотропних речовин, у невстановлені час та місці, із невстановленого слідством джерела, незаконно з метою збуту придбав речовину білого кольору у трубці, масою не менше 0,105г., яка у своєму складі містить психотропну речовину метамфетамін, та рідину у шприці, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом концентратом з макової соломи (екстракційним опієм) об`ємом 2 мл, масою сухого залишку не менше 0,2388г., які він перевіз за місцем служби у лінійний відділ на ст. Кривий Ріг-Головний, де у службовому кабінеті 23 вересня 2014 року приблизно о 21 год. незаконно збув ОСОБА_16 .

ОСОБА_6 , діючі повторно за попередньою змовою з ОСОБА_11 , маючи спільний умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення та незаконний збут психотропних речовин, у невстановлені час та місці, із невстановленого слідством джерела, незаконно з метою збуту придбав речовину білого кольору у трубці, масою не менше 0,105г., яка у своєму складі містить психотропну речовину метамфетамін, яку він перевіз за місцем служби у лінійний відділ на ст. Кривий Ріг-Головний, де 13 жовтня 2014 року приблизно о 13.40 год. незаконно збув ОСОБА_16 вказану речовину у трубці, масою 0,105г., яка у своєму складі містить психотропну речовину метамфетамін масою 0,0733г, як винагороду за вчинення ОСОБА_16 замовлених ними злочинів, його зізнання у цих злочинах слідчому та подальше підтвердження обставин цих злочинів під час досудового розслідування,

ОСОБА_11 , діючі повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи спільний умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів і психотропних речовин, у невстановлені час та місці, із невстановленого слідством джерела, незаконно з метою збуту придбав речовину білого кольору у трубці, масою не менше 0,105г., яка у своєму складі містить психотропну речовину метамфетамін, яку він перевіз за місцем служби у лінійний відділ на ст. Кривий Ріг-Головний.

13 жовтня 2014 року приблизно о 18.20 год. він поблизу залізничного вокзалу по вул. Ленінського Комсомолу, 1 незаконно збув ОСОБА_16 вищезазначену речовину білого кольору у трубці масою 0,105г., яка у своєму складі містить психотропну речовину метамфетамін масою 0,0703г, як винагороду за вчинення ним замовлених ними злочинів, його зізнання у цих злочинах слідчому та подальше підтвердження обставин цих злочинів під час досудового розслідування.

Наказом начальника УМВС України на Придніпровській залізниці № 68 о/с від 13.08.2014 лейтенанта міліції ОСОБА_9 назчено слідчим слідчого відділення лінійного відділу на ст.. Кривий Ріг-Головний.

Виконуючи свої службові обов`язки слідчий ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності до вимог Конституції України, норм Кримінального та Кримінального процесуального закону, законами України, іншими нормативно - правовими актами.

Таким чином ОСОБА_9 , будучи працівником міліції, відповідно до частини 1 ст.20 Закону України «Про міліцію» був представником державного органу виконавчої влади, тобто був службовою особою та в силу ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являвся працівником правоохоронного органу.

Відповідно до своїх функціональних обов`язків, слідчий ОСОБА_9 мав статус службової особи, яка займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними повноваженнями в кримінальному провадженні, а також маючи спеціальне звання «лейтенант міліції», є службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Обіймаючи посаду слідчого СВ ЛВ на ст. Кривий Ріг-Головний ГУМВС України на Придніпровській залізниці, будучи службовою особою та представником влади, ОСОБА_9 вчинив злочин проти правосуддя та службовий злочин.

24 вересня 2014 р. СВ лінійного відділу на ст. Кривий Ріг-Головний УМВС України на Придніпровській залізниці до ЄРДР за № 0000730 внесено відомості про вчинення ОСОБА_16 злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.

Відповідно до доручення начальника СВ ЛВ на ст.. Кривий Ріг-Головний УМВС України на Придніпровській залізниці 24.09.2014 проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому ОСОБА_9 .

Під час проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_9 . 13.10.2014 ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

22.10.2014 р. приблизно о 14-45 год. слідчий ОСОБА_9 та оперуповноважений карного розшуку ОСОБА_11 прибули до будівлі посту електричної централізації, розташованого на пероні станції «Мудрьона» П`ятихатської дистанції сигналізації та зв`язку «Придніпровської залізниці» «ШЧ 7», де з умислом на вчинення службового підроблення, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, являючись службовою особою, ОСОБА_11 , використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, сприяючи вчиненню службового підроблення слідчим ОСОБА_9 офіційного документу - протоколу проведення слідчого експерименту, запропонував електромеханікам зазначеної дистанції ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не виїжджати до місця вчинення, пов`язаного з крадіжкою кабелю, з метою їх участі як понятих у слідчий дії, а знаходячись за місцем їх роботи, розписатись у бланках протоколу проведення слідчого експерименту, на що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 дали свою згоду.

Після цього слідчий ОСОБА_9 вніс данні понятих до бланку вказаного протоколу, а ОСОБА_18 та ОСОБА_17 за вказівкою ОСОБА_11 , розписались у графі «Поняті» протоколу проведення слідчого експерименту від 20.10.2014 р. фактично до проведення цієї слідчої дії, не приймаючи у подальшому у ній участі.

Продовжуючи вчиняти вказаний злочин, слідчий ОСОБА_9 в 15-30 год. 22.10.2014 і кімнаті для прийому громадян ЛВ на ст. Кривий Ріг-Головний, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, являючись службовою особою склав завідомо неправдивий офіційний документ у кримінальному провадженні № 0000730 - протокол проведення слідчого експерименту від 20.10.2014 р. за участю підозрюваного ОСОБА_16 , до якого вніс завідомо неправдиві відомості, про те, що зазначена слідча дія була проведена 20.10.2014 р. і що в ній приймали участь поняті ОСОБА_18 , та ОСОБА_17 , що фактично не відповідало дійсності.

Згідно з вимогами ст. 20 КПК України слідчий ОСОБА_9 у рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000730, розслідування якого було доручено йому, повинен був забезпечити підозрюваному ОСОБА_16 реалізацію його права на захист, яке полягало у наданні підозрюваному можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права.

Слідчий також був зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому ОСОБА_19 його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з вимогами ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений ОСОБА_16 мав право знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють. Бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені КПК України, а також отримувати їх роз`яснення. Брати участь у проведенні процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 278 КПК України письмове повідомлення особі про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Статтею 290 КПК України передбачено, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000730 слідчим CB JIB на ст. Кривий Ріг-Головний ОСОБА_9 31.10.2014 складено повідомлення ОСОБА_16 про зміну раніше повідомленої підозри за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 1, 277 ч. 1 КК України пов`язаних з крадіжкою ним 23.09.2014 р. 60 метрів кабелю на загальну суму 6,5 тис. грн.

ОСОБА_9 , знаходячись за місцем роботи, у приміщенні JIB на ст. Кривий Ріг-Головний, діючи умисно, в порушення вимог ст. 20, 42, 278, 290 КПК України не викликав ОСОБА_16 для проведення слідчих дій, чим не надав йому можливості брати особисту участь у кримінальному провадженні, не вручив йому повідомлення про зміну підозри, у т.ч. у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 277 КК України, оскільки раніше йому повідомлення про підозру за вказаним правопорушенням не оголошувалось, не надав можливості надати усні або письмові пояснення з її приводу, не роз`яснив йому право на захист та користування правовою допомогою захисника, не повідомив підозрюваному про закінчення досудового розслідування та не надав йому можливості доступу до матеріалів кримінального провадження та ознайомленні з ними, чим грубо порушив права підозрюваного ОСОБА_16 на захист.

31.10.2014 слідчий СВ JIB на ст. Кривий Ріг-Головний ОСОБА_9 діючи умисно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій у період часу з 17-05 год. до 17- 30 год. за вказаним місцем роботи, використовуючи своє службове становище у супереч інтересам служби, з метою швидкого закінчення досудового розслідування стосовно ОСОБА_16 склав завідомо неправдиві офіційні документи у кримінальному провадженні № 0000730 а саме: протокол роз`яснення підозрюваному ОСОБА_16 права на захист від 31.10.2014, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_16 , повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_16 від 31.10.2014, протокол про надання доступу підозрюваному ОСОБА_16 до матеріалів досудового розслідування № 0000730 від 31.10.2014, розписку про отримання ОСОБА_16 копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування від 31.10.2014 року.

При цьому до вказаних офіційних документах слідчий ОСОБА_9 вніс завідомо неправдиві відомості, про те, що у проведені зазначених слідчих дій брав участь підозрюваний ОСОБА_16 , що фактично не відповідає дійсності. Після цього, слідчий ОСОБА_9 у вказаний час та місці, власноручно підробив підписи від імені ОСОБА_16 у вказаних офіційних документах, долучив їх до матеріалів кримінального провадження № 0000730, склав обвинувальний акт стосовно обвинуваченого ОСОБА_16 , та в подальшому направив матеріали кримінального провадження прокурору для направлення їх до суду для розгляду по суті.

Вироком суду першої інстанції :
ОСОБА_11 визнано винним у вчинені злочинів, та призначено покарання за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 365 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного йому майна, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на три роки. Запобіжний захід ОСОБА_11 у виді застави залишено до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили заставу повернути заставодавцю. Після набрання вироком законної сили взяти ОСОБА_11 під варту. Виконання вироку про взяття під варту покласти на Інгулецький ВП Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області. Строк покарання рахувати з дня затримання.

За ч. 4 ст. 27 та ч. 1 ст. 277 КК України ОСОБА_11 - виправдано.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів і призначено покарання за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч.2 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 365 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на три роки. Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного йому майна, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання залишено до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили взяти ОСОБА_6 під варту. Виконання вироку про взяття під варту покласти на Довгинцівський ВП Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області. Строк покарання рахувати з дня затримання.

За ч. 4 ст. 27 та ч. 1 ст. 277 КК України ОСОБА_6 виправдано.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів і призначено покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у виді обмеженні волі строком на 1 рік, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки; за ч. 1 ст. 374 КК України у виді арешту строком на 6 місяців з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. Відповідно до ст.ст.70 частини 1, 72 КК України остаточно призначено покарання шляхом часткового складання покарань у виді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. Відповідно до ст.75 КК України від відбування основного покарання ОСОБА_9 звільнено, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього судом обов`язки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді застави залишити до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили заставу повернути заставодавцю.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів і призначено покарання за ч. 2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 1 ст. 365 КК України строком на 1 рік, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

Відповідно до ст.75 КК України від відбування основного покарання ОСОБА_7 звільнити, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього судом обов`язки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді застави залишити до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили заставу повернути заставодавцю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 витрати на проведення експертиз в сумі 9542 гривні 22 копійки.

В позові державному підприємству «Придніпровська залізниця» до ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодуванням майнової шкоди відмовити повністю.

Питання з речовими доказами вирішено.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 зазначає, що висновки суду, викладені у вироку щодо доведеності вини засуджених не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджені доказами, а грунтуютьля лише на припущеннях. Судом першої інстанції не було перевірено жодного допустимого доказу щдо правомірності дій пов`язаних з документуванням злочинів в сфері збуту наркотичних засобів, відсутні дозвільні документи на проведення НСРД, без яких неможливо зробити висновок щодо допустимості доказів, отриманих в ході проведення НСРД. Пояснення потерпілої ОСОБА_20 є недопустимими, оскільки дані з чужих слів, а покази свідка ОСОБА_21 взагалі нічого не підтверджують і нічого не спростовують. Крім того, судом першої інстанції у вироку суду спотворені покази свідка ОСОБА_22 та свідка ОСОБА_23 . Протокол про прийняття заяви від ОСОБА_24 не містить резолюції начальника із вказівкою конкретного співробітника, на ячкого покладається обьовязок перевірити достовірність вказаної заяви. З порушенням були складені протоколи огляду місця події на НСРД, але суд визнає ці докази допустимими. Протокол огляду місця події від 23.09.2014 року складено не уповноваженою на це особою, а також в ньому зазначено. що використовувався телефон, але не зазначено його марку, технічні можливості та особу яка використовувала даний технічний засіб. Протокол огляду місця події від 13.10.2014 року складено також не уповноваженою законом особою, без доручення слідчого, і без використання відеотехніки, хоча свідки ОСОБА_25 і ОСОБА_26 зазначили, що ці дії знімалися на відеокамеру. В протоколі огляду місця події від 22.10.2014 року зазначено про зовнішній огляд ОСОБА_27 внаслідок чого без доручення слідчого було складено протокол.

В обгрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що суд першої інстанції, перекваліфіковуючи його дії з ч.2 ст. 365 КК України на ч.1 ст. 365 КК України не врахував, що наслідки його дій у вигляді підриву престижу правоохоронних органів, не спричинили істотної шкоди, а тому, на думку апелянта, суд першої інстанції припустився неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, як зазначає апелянт, визнаваючи його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України суд першої інстанції не врахував, що обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, які в діях апелянта відсутні.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що звинувачуючи його за ч.4 ст. 27 ч.2 ст. 185 КК України як на досудовому слідстві так і в суді першої інстанції не була доведена та необґрунтована його причетність до даного злочину, а також не встановлена мета та корисливий мотив, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони крадіжки, а тому вирок суду в цій частині, на думку апелянта, є необґрунтованим та невмотивованим. Що стосується його звинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, то він ґрунтується на результатах проведення негласних слідчих розшукових дій, дозвіл на проведення яких в матеріалах кримінального провадження відсутній. Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані на підставі яких проводилась оперативна закупка, а також дозвіл на проведення даної оперативно-розшукової діяльності. Посилання прокурора як на доказ незаконного збуту наркотичних засобів відеозапис проведення оперативної закупки апелянт вважає недопустимим, оскільки диски на яких міститься відеозапис прокурором взагалі не було долучено до матеріалів провадження та не досліджено в процесі розгляду провадження судом першої інстанції. Крім того огляд ОСОБА_16 було проведено не одразу після виходу його з приміщення лінійного відділу, а після того, як він приїхав на зустріч до співробітників УСБУ, тому неможна вважати доведеним факт збуту саме ним, ОСОБА_6 , наркотичного засобу потерпілому ОСОБА_16 . Крім того, вирок не містить доказів того, що він неодноразово, за попередньою змовою групою осіб, незаконно здійснював придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, а також не було встановлено в який спосіб було досягнуто змови між усіма засудженими, не вказано мотиви і мету вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Крім того, як зазначає апелянт, при ухваленні вироку відносно нього за ч.1 ст. 365 КК України суд не навів достатніх та достовірних доказів, які б без сумніву підтверджують його винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення оскільки не містять прямих свідчень, що саме він здійснив службове підроблення офіційних документів, а саме протоколу слідчого експерименту від 20.10.2014 року, а також не наводять наявність в його діях мети та доказів вчинення цього злочину та істотної шкоди ДП «Придніпровська залізниця», а також інтересах ОСОБА_16 .

В обгрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , зазначає, що провина ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 374 КК України ґрунтується на припущеннях, оскільки свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснили. Що вони лише підписувати незаповнені бланки паперів за фактом крадіжки кабелю, які їм надали міліціонери, які були одягнуті у цивільний одяг. Яким міліціонерам і які саме бланки вони підписували вони не пам`ятають і на ОСОБА_9 , як на особу, яка пропонувала їм підписати незаповнені бланки свідки а ні прямо, а ні опосередковано не вказали. Посилання у вироку суду на протокол огляду від 23.09.2014 р., протокол допиту підозрюваного ОСОБА_16 , повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, протокол проведення слідчого експерименту на думку апелянта, свідчить лише що ОСОБА_9 проводились слідчі дії у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні злочину за ч.2 ст. 185 КК України. Посилання у вироку суду на висновки почеркознавчої експертизи, що підпис від імені ОСОБА_16 не виконаний ОСОБА_16 не вказує, що ці підписи виконані ОСОБА_9 , який наполягав, що ОСОБА_16 особисто ставив підписи в процесуальних документах. Крім того. Як зазначає апелянт, посилання у вироку суду як на доказ роздруківку з`єднань між мобільними телефонами ОСОБА_16 та ОСОБА_9 свідчить лише про те, що мобільний телефон ОСОБА_16 під час підписання ним процесуальних документів знаходився в іншому місці.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні зазначає,що суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_11 та ОСОБА_6 за ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 277 КК України не обґрунтував прийняте рішення, не навів належних і достатніх мотивів прийнятого рішення та не спростував доводи обвинувачення щодо доведеності вини ОСОБА_11 та ОСОБА_6 за ч.4 ст. 27 ч.1 ст. 277 КК України. Так, на думку прокурора, суд не надав належної оцінки висновку спеціаліста ОСОБА_28 згідно висновкам якого внаслідок крадіжки кабелю було порушено нормальну роботу залізничного транспорту та зв`язку, висновку товарознавчої експертизи, висновками якої підтверджується матеріальна шкода, завдана ДП «Придніпровська залізниця» злочинними діями ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , показанням представника потерпілого ОСОБА_29 та іншим матеріалам кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_6 за ч.1 ст. 277, ч.1 ст. 185 КК України. Крім того, як зазначає апелянт, суд першої інстанції не надав оцінки відеозаписам до протоколу огляду диску з телефонними з`єднаннями між підозрюваними та потерпілим (Т. 3, а.с. 28-30), протоколу огляду ОСОБА_16 від 13.10.2014р., 22.10.2014р., 23.09.2014р., який був оглянутий перед закупками наркотичних засобів, протоколу огляду диску з НСРД та стенограма до нього (Т. 3, а.с. 42-52), протоколу НСРД 1.6 від 02.10.2014 р. (Т. 3, а.с .54-66), протоколу огляду диску з НСРД за 13.10.2014р. від 20.01.2015р. (Т. 3, а.с. 69-70), протоколу огляду диску з НСРД за 22.10.2014р. від 20.01.2015р. (Т. 3, а.с. 72-73), протоколам за результатами контролю за злочином (Т. 3, а.с. 74-78), які могли істотно вплинути на його висновки, визнавши дані DVD+R диски своєю ухвалою від 06.07.2016р. недопустимим доказом. На думку прокурора ці докази судом були визнані неналежними безпідставно. Крім того, при посиланні на підстави виправдання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 277 КК України, суд не послався на норму закону, за якою вони виправдані. Так, в мотивувальній частині вироку, ухваленого стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , вказано, що суд виправдовує їх з підстав недоведення вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , інкримінованому їм кримінальному правопорушені, за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 277 КК України і зазначає про відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, а в резолютивній частині вироку суд зазначив не передбачену законом підставу для виправдання невинуватість вказаних осіб. Також апелянт звертає увагу суду, що при ухваленні вироку, суд, в порушення вимог ст. 284 КПК України не послався на норму закону, за якою ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , виправдані за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 277 КК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив задовольнити апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції скасувати, та ухвалити свій вирок, а в задоволенні апеляційних скарг обвинувачених і захисників відмовити; обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 підтримали апеляційні скарги обвинувачених і захисників,просили їх задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинувачених, захисників підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з вимогами ст.409 КПК України підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, що тягнуть за собою істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Згідно із п.1 ч.1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п.2,3,4,5,6,7 частини 1 статті 412 КПК України.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору доста точності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Проте, суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження та ухвалення вироку щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 не дотримався.
Так, у вироку суду першої інстанції суд, свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_11 жодним чином не послався та не обґрунтував даними проведених у них оперативних закупок наркотичних засобів громадянином ОСОБА_30 , з огляду на розпочате кримінальне провадження за заявою ОСОБА_24 про те, що працівники міліції запропонували йому скоїти крадіжку за винагороду у вигляді наркотичних засобів.
Матеріали кримінального провадження, на які послався суд першої інстанції як на докази вини ОСОБА_11 та Брички містять тільки протокол огляду від 23.09.2014 року, (т.1. а.с.10-13), відповідно до якого ОСОБА_31 добровільно віддав працівникам шприц з рідиною коричневого кольору, яку йому надали працівники міліції лінійного відділу; протокол огляду від 13.10.2014 року ( т.1. а.с.36-39), відповідно до якого ОСОБА_31 видав наркотичну речовину, яку йому дали також працівники лінійного відділу і протокол огляду місця події ( т.1. а.с. 55-58) , відповідно до якого 22.10.2014 року ОСОБА_31 видав пачку з під цигарок «Бонд» в якій знаходилась трубочка з наркотичною речовиною, яку йому також дали працівники лінійного відділу міліції, а протоколи за результатами проведення негласних слідчих дій контролю за вчиненням злочину які взагалі складені 23.12.2014р. (т.3 а.к.п.74-79).
З огляду на зазначене, колегія суддів звертає увагу, що відсутні відомості на підтвердження проведення негласних слідчих розшукових дій під час досудового розслідування відповідно до Глави 21 КПК України, що впливає на оцінку доказів відповідно до ст. 87 КПК України та в подальшому впливає на прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Частина 4 ст. 246 КПК України встановлює, що право прийняти рішення про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину має виключно прокурор.
Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження не перевірив порядку проведення таких негласних слідчих дій, як контроль за вчиненням злочину, тому висновок суду щодо законності та достовірності доказів, отриманих під час проведення оперативних закупок та покладення їх в основу обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_32 , колегія суддів вважає необгрунтованним та передчасними.
З огляду на зазначене обвинувальний вирок суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при новому розгляді судом першої інстанції кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч.4 ст.27, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 277, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 365 КК України; ОСОБА_11 за ч. 4 ст.27, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 365 КК України, ОСОБА_9 за ч.1 ст.366, ч.1 ст. 374 КК України, ОСОБА_32 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.277, ч.2 ст.365 КК України необхідно керуватися не тільки положеннями законодавства України щодо проведення оперативних закупок наркотичних засобів, а й практикою Європейського суду з прав людини, з урахуванням рішень по справам « Тейксер де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року; «Романаускас проти Літви» від 05.02.2006 року; «Ваньян проти Російської Федерації» від 15.12.2005 року де висвітлюється поняття про провокацію злочину з боку працівників правоохоронних органів.
Що стосується обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 2 КК України, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції послався як на докази їх винуватості в скоєнні крадіжки кабелю тільки на ті докази які були здобуті в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_19 за ст. 185 КК України, при цьому не надавши відповідної оцінки заяви ОСОБА_27 від 19.09.2014 року до органів СБУ де він заявив про те, що працівники міліції пропонували йому взяти на себе кримінальну відповідальність за скоєння крадіжки, пообіцявши за це винагороду у вигляді наркотичних засобів. ( т.1 а.с.6-8).
З огляду на зазначене апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, перевірити інші доводи, викладені в апеляційних скаргах та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000584 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст.27, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 277, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 365 КК України, ОСОБА_11 ч. 4 ст.27, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 365 КК України, ОСОБА_9 за ч.1 ст.366, ч.1 ст. 374 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.277, ч.2 ст.365 КК України - скасувати, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_11 , у виді заставити - залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання -залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді застави -залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді застави -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4