Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
14 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

слідчого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0008405 - ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК України.

Як вбачається з клопотання слідчого, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 03 грудня 2016 року, з метою перешкоджання правоохоронним органам встановити суттєві обставини події та особу, яка вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 271 КК України, вчинив приховування слідів злочину, зокрема, організував переміщення невстановленими особами трупа ОСОБА_9 з шахти ліфту цокольного поверху об`єкта Реконструкція незавершеного будівництва торгово-побутового комплексу з готельно-офісними приміщеннями під житловий будинок на АДРЕСА_2 до лісосмуги на територію Кустинської сільської Ради Рівненського району Рівненської області, та 03 грудня 2016 року в період з 20.00 год. по 21.30 год, діючи спільно з ОСОБА_10 , перебуваючи в с. Гориньград-1 Рівненського району Рівненської області, схиляв ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за грошову винагороду не звертатися до органів поліції із заявою про вчинений щодо ОСОБА_9 злочин та надати лист про відсутність у них претензій за фактом смерті ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК України, про що 26 січня 2017 року ОСОБА_6 оголошено.

У поданій апеляційній скарзі прокурор доводить, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, може знищити, сховати, або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також надалі вчиняти дії подібного характеру для приховування слідів злочину, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу і обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п.1, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без зміни, пояснення слідчого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини справи.

Як вбачається з клопотання щодо обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_6 , слідчим на його обґрунтування вказано про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК України, можливість знищення і спотворення останнім будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, продовження злочинної діяльності та здійснення незаконного впливу на свідків, потерпілих чи вчинення інших кримінальних правопорушень.

Однак, при розгляді даного клопотання судом першої інстанції жодних даних, які б свідчили про тиск ОСОБА_6 на потерпілих і свідків, яких вже допитано органом досудового розслідування, чи знищення або спотворення ним речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК України, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, не встановлено, як і даних про можливість продовження злочинної діяльності ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, сімю, рід занять, раніше ні до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності не притягувався.

Не наведено таких доказів і прокурором та слідчим при апеляційному розгляді скарги, які в судовому засіданні ствердили, що ОСОБА_6 зявляється, як на виклики слідчого, так і для проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні.

У рішенні Європейського Суду з прав людини ( п. 131 справа "Алєксандр Макаров проти Росії" від 12 березня 2009 року) зазначено, що докази про ризик перешкоджання здійсненню розслідування ( спроби маніпулювати свідками чи погрожувати їм) не мають бути голослівними посиланнями, а повинні бути підкріплені фактами, здатними довести, що незастосування до підозрюваного арешту справді спричинить перешкоджання розслідуванню, а ризик вчинення нових злочинів, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 17 березня 1997 року "Мюллер проти Франції", повинен враховуватися, беручи до уваги минуле особи та спосіб її життя.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі та при її розгляді в судовому засіданні, як на підставу застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, необхідністю встановлення досудовим розслідуванням обставин перевезення та безпосередніх виконавців перевезення трупа ОСОБА_9 з об`єкту незавершеного будівництва на АДРЕСА_2 , а також виявлення проектної документації на даний об`єкт не можна визнати обґрунтованими, оскільки спроба компенсувати недоліки чи будь-яку неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не може бути виправдана жодною метою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3