Провадження: № 11-сс/784/11/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: оскарження ухвали слідчого судді Доповідач апеляційного суду:
про обрання запобіжного заходу ОСОБА_2
у вигляді тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8
захисники: ОСОБА_7 , ОСОБА_9
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою підозрюваному ОСОБА_6 ;
підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 лютого 2017 року включно з правом внесення застави в розмірі 2 400 000 грн.;
у разі звільнення ОСОБА_6 під заставу на нього покладено обов`язки:
-прибувати до слідчих слідчого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 та/або ОСОБА_11 із встановленою періодичністю (кожного вівторка),
-не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду,

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

-утримуватися від спілкування з наступними особами: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 369 КК України у кримінальному провадженні № 0000305.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам КПК України, є незаконним та необґрунтованим. Вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою, оскільки для обгрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа ймовірно вчинила злочин.

Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження немає жодних підтверджень повноважень ОСОБА_14 та його статусу як особи, яка займає відповідальне становище у відповідності до вимог діючого КПК України.

Зауважує, що ОСОБА_6 не мав та не має жодного процесуального статусу у кримінальному проваджені № 0000070, ухвал про арешт майна в рамках цього кримінального провадження та документів, що підтверджують право власності ОСОБА_6 на них, слідчим до клопотання не надано, а в матеріалах даного кримінального провадження вони відсутні.

Вказує, що прокурор в судовому засіданні не довів існування жодного з ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, зазначає, що слідчим суддею взагалі не було враховано майновий стан підозрюваного, не встановлено який заробіток має підозрюваний ОСОБА_6 , яким майном він володіє.

Апелянт зауважує, судовий розгляд клопотання був проведений з порушенням вимог кримінального процесуального закону. а саме:

- в судовому засіданні не встановлено особу підозрюваного,

- порушено його право на захист, оскільки ОСОБА_6 не був звільнений, незважаючи на те, що сплинув час затримання підозрюваного, визначений ст.211 КПК України,

- залишено без розгляду заяву захисника про відвід,

- ухвалено різні за змістом судові рішення про звільнення ОСОБА_13 та не звільнення, відповідно, ОСОБА_6 при наявності однакових фактичних та юридичних підстав прийняття відповідних рішень,

- не було задоволено клопотання захисника про допит свідка ОСОБА_14 ,

- необґрунтовано призначено захисника з числа адвокатів центра надання безоплатної вторинної допомоги,

- необґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви захисника про відвід прокурора та секретаря судового засідання,

- приймаючи рішення про відмову в задоволені клопотань захисника, які той заявляв в судовому засіданні, головуюча не мотивувала свого рішення,

- слідчим суддею неодноразово об`являлися технічні перерви, без наявності проблем з технічним записом судового засідання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно ухвали слідчого судді та матеріалів кримінального провадження, 15 грудня 2016 року прокуратурою Миколаївської області розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000305 за рапортом заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Миколаївської області ОСОБА_14 про надання неправомірної вигоди ОСОБА_13 та ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що прокуратурою Миколаївської області здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000070 від 26 лютого 2016 року за фактом зайняття гральним бізнесом, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.203-2 КК України.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження на підставі ухвал слідчого судді проведено ряд обшуків у м. Одеса, м. Миколаїв та м. Херсон, в процесі яких вилучено майно, у тому числі комп`ютерна техніка та автотранспортні засоби. В подальшому, відповідно до вимог КПК України, на вищевказане майно Заводським районним судом, м. Миколаєва накладено арешт. При цьому, органами досудового розслідування було встановлено, що вилучена комп`ютерна техніка та автотранспортні засоби належать, у тому числі, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У подальшому, у ОСОБА_13 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди процесуальному керівнику, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000070, з метою забезпечення повернення вилученого майна та уникнення кримінальної відповідальності.

ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_6 15 грудня 2016 року прибули до процесуального керівника ОСОБА_14 та розповіли про деталі своєї злочинної діяльності, прибутки від неї і, достовірно знаючи про те, що той є службовою особою, яка займає відповідальне становище, запропонували останньому отримати від них неправомірну вигоду у розмірі 30 000 дол. США, за те, що останній з використанням свого службового становища посприяє поверненню вилученого в ході обшуків майна, а саме комп`ютерної техніки та автотранспортних засобів, не вживатиме з використанням його службового становища дій по припиненню злочинної діяльності ОСОБА_13 та ОСОБА_6 та у подальшому не буде притягувати останніх до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_14 відмовився від пропозиції отримати неправомірну вигоду у розмірі 30 000 дол. США, однак ОСОБА_13 та ОСОБА_6 запропонували поміркувати над їх пропозицією та зустрітись 19.12.2016 року.

19.12.2016року ОСОБА_13 та ОСОБА_6 знову прибули до процесуального керівника ОСОБА_14 та у службовому кабінеті № 23 прокуратури Миколаївської області знову розповіли про деякі деталі своєї злочинної діяльності, прибутки від неї і повторно запропонували останньому отримати від них неправомірну вигоду у розмірі 30 000 дол. США. за те, що ОСОБА_14 з використанням свого службового становища посприяє поверненню вилученого в ході обшуків майна, не вживатиме з використанням його службового становища дій по припиненню злочинної діяльності ОСОБА_13 та ОСОБА_6 та у подальшому не буде притягувати останніх до кримінальної відповідальності При цьому ОСОБА_13 повідомив, що наразі ОСОБА_14 надається неправомірна вигода у розмірі 10 000 дол. США, а решта суми, 20 000 дол. США, буде надана пізніше.

У той же день, ОСОБА_13 та ОСОБА_6 були викриті правоохоронними органами.

19.12.2016року о 18 год. 22 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20.12.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчий вказував, що лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. При цьому, при вчиненні даного корупційного злочину щодо підозрюваного не можуть бути застосовані положення ст. ст. 69 КК України а також розділу IX КК України.
Слідчий суддя також в ухвалі вказав, що є значна ймовірність щодо переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, при цьому, про наявність вказаного ризику свідчить також те, що підозрюваний зареєстрований в м. Херсон і не має стійких соціальних зв`язків саме за місцем проведення досудового розслідування в м. Миколаєві.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що існує ризик, що підозрюваний вчинить інше кримінальне правопорушення, що підтверджується, зокрема, тим, що надання працівникові правоохоронного органу неправомірної вигоди ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_6 пов`язане з незаконною діяльністю мережі гральних закладів на території, як мінімум, трьох областей України та отримання внаслідок цього значних коштів.

Слідчий суддя вважав, що з урахуванням ризиків, які існують на теперішній час застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не є достатнім для запобігання зазначеним в ухвалі ризикам.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ці вимоги закону при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 дотримані слідчим суддею в повному обсязі.
Як вбачається з наданих матеріалів ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Обгрунтованість підозри на стадії досудового слідства підтверджується даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколу огляду місця події від 19 грудня 2016 року, відповідно до якого в службовому кабінеті № 23 прокуратури Миколаївської області, який закріплений за заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Миколаївської області ОСОБА_14 виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, надані ОСОБА_13 та ОСОБА_6 - ОСОБА_14 в якості неправомірної вигоди.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять відомості, які свідчать про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочинного діяння, чим спростовуються доводи захисника стосовно відсутності вагомих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри його підзахисного.

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Крім цього, відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в оскаржуваній ухвали висновки, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду цього або іншого кримінального провадження.

Твердження апелянта про недопустимість доказів, наданих прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_6 не є предметом розгляду у даному провадженні, а підлягають перевірці при розгляді справи судом першої інстанції по суті обвинувачення.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує значна ймовірність щодо переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, оскільки, про наявність вказаного ризику свідчить те, що підозрюваний зареєстрований в м. Херсон і не має стійких соціальних зв`язків саме за місцем проведення досудового розслідування в м. Миколаєві.

Крім того, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик, вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, що підтверджується, зокрема, тим, що надання працівникові правоохоронного органу неправомірної вигоди ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_6 пов`язане з незаконною діяльністю мережі гральних закладів на території, як мінімум, трьох областей України та отримання внаслідок цього значних коштів, в зв`язку з чим на даний час проводиться досудове слідство.

Надані слідчим докази обставин, які містяться в матеріалах подання і кримінального провадження, та досліджені судом, доводять наявність достатніх підстав вважати, що у даний час існують щонайменше два ризики, передбачені ст.177 КПК України. Тому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків та запобігти ризикам , зазначеним в.п.п.1, 5 ст. 177 КПК України.

Наявність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання підозрюваного, на які посилається апелянт, не є тією обставиною, яка стримає підозрюваного від здійснення дій зазначених в ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо визначення розміру застави, то відповідно до ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення,у якому підозрюється особа. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як вбачається із наданих матеріалів, підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Крім того, сума неправомірної вигоди є значною та становить 30 000 доларів США.
Слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з вимогами ч.5 ст. 185 КПК України, та призначив більше за 80 мінімальних заробітних плат, а саме 2400000 грн. Про обґрунтованість висновків суду щодо визначення розміру застави, свідчить також той факт, що на наступний день після прийняття рішення судом про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу, його близькими родичами була внесене визначена судом застава.
Тому твердження апелянта про те, що ухвала слідчого судді, щодо визначення розміру застави, необґрунтована та несправедлива, є безпідставними.
Також є неприйнятними доводи апеляційної скарги захисника про істотні порушення вимог закону, допущенні, на його думку, слідчим суддею при розгляді клопотання.
Так, із матеріалів судового провадження вбачається, що під час розгляду даного клопотання, захисником ОСОБА_7 заявлений відвід слідчому судді ОСОБА_1 . Вказана заява була розглянута суддею ОСОБА_15 відповідно до вимог ст.ст. 80, 81 КПК України, в її задоволенні було відмовлено, оскільки захисник не навів підстав для відводу судді, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України.
В подальшому захисники неодноразово заявляли відвід слідчому судді, ненаводячи підстави такого відводу. Кількість заявлених відводів головуючому та їх невмотивованість свідчить про зловживання правом на відвід з метою затягування судового розгляду, тому суд обґрунтовано залишив такі заяви без розгляду, відповідно до положень ч.4 ст. 81 КПК України.
Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення слідчого-судді за відсутністю обставин, передбачених ст. 415 ч.1 п .2 КПК України.
Відводи, заявлені стороною захисту прокурору та секретарю судового засідання, розглянуті відповідно до вимог ст. 81 КПК України, слідчим суддею обґрунтовано відмовлено в задоволенні вказаних заяв, за відсутністю підстав для відводу вказаних осіб, передбачених ст.ст. 77, 79 КПК України.
Також є необгрунтованими посилання апелянта на порушення права на захист підозрюваного. Так, із матеріалів судового провадження, технічного запису фіксації судового засідання та журналу судового засідання вбачається, що при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу в судовому засіданні приймали участь обидва захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , з якими підозрюваний уклав договори про надання правової допомоги. Це забезпечило право підозрюваного на захист. Незвільнення ОСОБА_6 з-під варти, в зв`язку зі сплином часу, визначеного ч.2 ст. 211 КПК України, не впливає на законність прийнятого судом рішення щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному.
Посилання апелянта на те, що слідчий суддя не допитав свідка ОСОБА_14 не впливає на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри та не зменшує ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді, а тому не впливає і на правильність прийнятого рішення. Крім того, вказана особа була допитана органом досудового слідства і протоколи допиту свідка містяться в матеріалах кримінального та судового проваджень.
Доводи апелянта щодо невстановлення судом особи підозрюваного є необгрунтованими, оскільки в направленому до суду клопотанні про застосування запобіжного заходу саме ОСОБА_6 були зазначені анкетні дані підозрюваного. До клопотання прокурором долучені копія свідоцтва про одруження підозрюваного та копія свідоцтва про народження його сина. Крім того, як слідує із технічного запису фіксації судового засідання та журналу судового засідання під час розгляду клопотання підозрюваний скористався ст.63 Конституції України та відмовився відповідати на питання суду, в тому числі і відносно його особи.
Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.
З огляду на наведене апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Крім того, необхідно окремо зазначити, що на даний час оскаржувана апелянтом ухвала фактично виконана в частині внесення застави.

Керуючись ст.ст. 405, 407 ч. 3, 422, 424 ч. 4 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 щодо застосування запобіжного заходу - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: