07.06.2017 Справа № 756/1864/17
Унікальний № 756/1864/17
Порядковий № 1-кп/756/401/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
провівши підготовче судове засідання у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за № 0000226 від 23.11.2016 року за обвинувальним актом, який надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, з незакінченою вищою освітою, неодруженої, не маючої дітей, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 (зі слів), раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 302, ч. 1 ст. 303 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, переслідуючи ціль, спрямовану на створення і утримання місця розпусти та звідництва, з метою наживи, в невстановлений час підшукала та зняла в оренду квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Надалі, ОСОБА_3 подала оголошення до газети «Пропоную роботу» з приводу високооплачуваної роботи для жінок, розмістивши у цьому оголошенні контактний номер телефону для зв`язку, маючи на увазі статеві зносини. В подальшому, в ході телефонної розмови, ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_6 згоду на надання сексуальних послуг.

Сприявши добровільному сексуальному спілкуванню ОСОБА_6 з незнайомими особами, зводячи їх для розпусти та забезпечуючи надання сексуальних послуг особам-замовникам, ОСОБА_3 отримувала заробіток.

З метою звідництва ОСОБА_6 для розпусти з незнайомими особами, ОСОБА_3 направляля останніх за допомогою мобільного телефону до місця розпусти, яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, 24.11.2016, приблизно о 11:17 год., шляхом телефонної розмови ОСОБА_3 звела ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , яка цього ж дня, в період часу з 12.30 до 15.30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 вступила з ОСОБА_7 у статеві зносини за грошову винагороду. В подальшому 50% від отриманої грошової винагороди ОСОБА_6 віддала ОСОБА_3 .

Вказані прибутки у вигляді грошових коштів ОСОБА_8 використовувала на власний розсуд, у тому числі, на сплату орендної плати за використання вищезазначеної квартири, підтримання її в стані, придатному для функціонування як місце розпусти та виплату грошових послуг за рекламу.

Крім того, ОСОБА_3 , діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, переслідуючи ціль на втягнення особи у зайняття проституцією та сутенерство, в невстановлений час та місці подала оголошення до газети під назвою «Пропоную роботу» з приводу високооплачуваної роботи для жінок, розмістивши у цьому оголошенні свій контактний номер телефону для зв`язку, маючи на увазі статеві зносини.

Так, в подальшому до ОСОБА_3 зателефонувала жінка ОСОБА_9 , яка представилась, як ОСОБА_10 . Під час бесіди ОСОБА_3 розповіла останній про умови праці, а саме те, що дівчині потрібно буде надавати клієнтам послуги сексуального характеру за грошову винагороду у вигляді класичного та орального сексу, тобто працювати в якості повії. Зазначені послуги сексуального характеру коштуватимуть від 700 гривень за добу, з яких 50% ОСОБА_3 залишає собі, а інші 50 % надходять повії за надання послуг. На вказану пропозицію ОСОБА_9 надала згоду.

Вказані прибутки у вигляді грошових коштів ОСОБА_3 планувала використовувати на власний розсуд.

В подальшому, ОСОБА_3 розмістила оголошення з приводу надання сексуальних послуг за грошову винагороду на загальнодоступному веб- ресурсі ukrgo.com, використовуючи рекламний номер мобільного телефону НОМЕР_1 .

Так, 24.11.2016 приблизно о 11:17 год., шляхом телефонної розмови ОСОБА_3 звела ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , яка цього ж дня, в період часу з 12.30 до 15.30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 за грошову винагороду вступила з останнім у статеві зносини.

31 січня 2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_11 , з одного боку, та підозрюваною ОСОБА_3 за участю її захисника ОСОБА_5 , з другого боку, на стадії досудового розслідування було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України. Вказану угоду про визнання винуватості було направлено до суду разом з обвинувальним актом.

В підготовчому судовому засіданні, сторони кримінального провадження просять затвердити угоду про визнання винуватості та постановити вирок на підставі вказаної угоди.

Обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що вона згодна з умовами угоди, їй відомі наслідки укладення угоди, вона визнає себе винуватою у скоєнні інкримінованих їй злочинів, згодна і в змозі виконати визначене в угоді кримінальне покарання.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 302, ч. 1 ст. 303 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Згідно угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 302 КК України, як створення та утримання місця розпусти, а також звідництво для розпусти, вчинені з метою наживи, та за ч. 1 ст. 303 КК України, як втягнення особи в зайняття проституцією та сутенерство.

Крім того, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, щодо беззастережного визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, щодо обов`язків обвинуваченої по співпраці у викритті аналогічних кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами.

Також, вказаною угодою сторонами визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання за кожен злочин окремо та вид і міра остаточного покарання за сукупністю злочинів в порядку ч.1 ст. 70 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання відповідно до ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на неї на цей період відповідних обов`язків, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченою ОСОБА_3 та про можливість ухвалення вироку на підставі вказаної угоди.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 січня 2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_11 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_3 за участю її захисника ОСОБА_5 , з іншого боку.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 1 ст. 303 КК України та призначити їй наступне, узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 2 ст. 302 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

-за ч. 1 ст. 303 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

В порядку ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та покласти на неї на цей період такі обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1