провадження 1-кп/243/117/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року. м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі

колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Слов`янська обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 01 березня 2016 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В С Т А Н О В И Л А :
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК України.

В відкритому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження терміну запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 2 місяці, мотивуючи його тим, останній обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який у випадку визнання його винним передбачене покарання у виді тривалого позбавлення волі, усвідомивши можливість отримання такого кримінального покарання, він, при обрані більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду, незаконного вплинути на свідків у провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того більш м`які запобіжні заходи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 176 КПК України не можуть бути застосовані до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні проти цього клопотання заперечував та просив не обирати стосовно нього запобіжний захід, посилаючись на рішення ЄСПЛ та рішення судів в Україні. Зазначив, що тримання під вартою порушує його права та охоронювані законом інтереси. Додав, що прокурором не обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України. У своїй промові прокурор посилався лише на припущення, які відповідно до діючого законодавства трактуються на користь обвинуваченого. Будь-яких достовірних та об`єктивних доказів в наявності ризиків прокурор не навів. Просив задовольнити своє клопотання.

Його захисник адвокат ОСОБА_7 у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання стосовно клопотання прокурора та обвинуваченого, колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішення питання судом щодо продовження дії запобіжного заходу у відповідності до положень чинного законодавства відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд не погоджується з доводами обвинуваченого та захисту про необхідність не обрання запобіжного заходу.

Так відповідно до КПК України обвинувачений має право звернутися з клопотанням про заміну запобіжного заходу.

В той же час, колегія не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, з Обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується, у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено.

Крім того, відповідно до частини 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Так, із матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий, йому повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК України, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

При цьому суд враховує відсутність можливості без продовження строку тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

При цьому суд враховує відсутність можливості без продовження строку тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вищевказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_6 свідчать про наявність і на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м`який запобіжний захід для запобігання цьому ризику, тому суд, з урахуванням положень частини 5 статті 176 КПК України, вважає, що є підстави для продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою на строк 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України. Перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

Керуючись статтями 177, 178, 314-316 КПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про не обрання запобіжного заходу - відмовити у зв`язку з відсутністю підстав

Клопотання прокурора прокуратури Донецької області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 01 березня 2016 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити застосування обраного відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 07 жовтня 2017 року, включно.

Копії ухвали суду негайно надіслати на адресу Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» та вручити обвинуваченому ОСОБА_6 .

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3