Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/819/16-к
номер провадження 1-кп/695/78/17
Номер рядка у звіті 18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2017 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суду Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

у підготовчому судовому засіданні по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що обвинувачуються за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що обвинувачується за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, підсудний Золотоніському міськрайонному суду Черкаської області.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні заявлено про можливість призначення справи до розгляду в суді, права потерпілої сторони дотримані.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`являлась, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Потерпілий ОСОБА_6 не підтримав думку прокурора та просив повернути обвинувальний акт з причин його невідповідності вимогам процесуального законодавства, а саме у акті не визначено про вчинення крадіжки не лише з гаража, а й з господарських споруд та інших речей, не зазначено пошкодження автомобіля, що знаходився у гаражі, не допитані окремі особи щодо крадіжки ключів від гаражу, тощо.

Захисник ОСОБА_5 та його підзахисний ОСОБА_8 підтримали думку прокурора.

Захисник ОСОБА_4 та його підзахисний ОСОБА_7 заперечували з приводу можливості призначення справи до судового розгляду з підстав його невідповідності вимогам процесуального законодавства, а саме у обвинувальному акті зазначені не всі потерпілі, тобто не вказані які особи є власники домоволодінь, звідки була вчинена крадіжка, оскільки ОСОБА_9 не є власницею приміщення та викрадених речей, а лише здійснювала догляд. Так само ОСОБА_6 лише проживає у будинку матері і так само не власником приміщення.

Дослідивши обвинувальний акт та заслухавши думки учасників розгляду суд приходить до наступних висновків.

Питання форми та змісту обвинувального акту регулюється ст.ст. 109, 110, 291 КПК України.
Всупереч п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення, а замість цього в обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, що в свою чергу є неприпустимим.
Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України).
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо .
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
В судових рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення зазначено:
- В рішенні від 25.07.2000, у справі "Маттоціа проти Італії": "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення";
- В рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії": "деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення".
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду
У даному обвинувальному акті визначено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчиняли крадіжки шляхом незаконного проникнення до приміщень, де викрадали майно. Ні слідчий, ні прокурор не зазначають у акті шляхи такого проникнення у розумінні їх тзаконності або незаконності, також у розумінні силового чи вільного проникнення з пошкодженням майна, чи без такового. За даними обставинами суд позбавлений можливості дійти обґрунтованих висновків щодо викладення у акті повних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також відповідності оголошених підозр дійсних кримінальних правопорушень, визначених особливою частиною КК України.
Крім того акт не має завершеного формулювання обвинувачення у зв`язку з відсутністю наслідків у вигляді заволодіння чужим майном, не визначено осіб щодо яких вчинено кримінальне правопорушення та в якому обсязі злочином завдано збитків.
Вказані обставини у їх сукупності перешкоджають повному розумінню обвинуваченими та захисту суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту та позбавляють у майбутньому відновлення у повному обсязі порушеного права потерпілою стороною.
В порушення вимог п.9 ч.2 ст.291 КПК України акт не містить відомостей щодо дати та місця його складання.
Відповідно до ст.293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.
До акту не подані розписки про отримання копії обвинувального акту захисниками.
За вказаних обставин справа не може бути призначена до судового розгляду, а обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України суд

УХВАЛИВ

Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що обвинувачуються за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1