АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/51/17 Справа № 185/2161/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянство України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 29 квітня 2015 року приблизно о 15.00 годині разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 йшли по вул. Інтернаціональній в м. Павлограді зі сторони вул. Полтавської в напрямку вул. Західної. В той час в районі будинку № 175 ОСОБА_11 керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Славута», рухаючись у зустрічному пішоходам напрямку допустив наїзд на собаку породи «Німецька вівчарка», яка належить ОСОБА_7 та від`їхавши зупинився біля будинку № 142 де його чекали ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. Після того у ОСОБА_7 з мотивів помсти за кривду його собаки виник злочинний умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень водієві автомобіля, який допустив наїзд на собаку та його знайомих. Після того за невідомих обставин та у невідомому місці ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень водієві автомобіля, який допустив наїзд на собаку, взяв собі дерев`яну палицю та направився до будинку АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень водієві автомобіля, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, але не бажаючи від них відмовлятись, умисно наніс один удар дерев`яною палицею по лівій руці ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта № 190 від 30 червня 2015 року своїми злочинними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої третини діафізу ліктьової кістки зі зміщенням уламків, що за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду у зв`язку із м`якістю призначеного покарання та просить призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання у вигляді реального позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог, потерпілий посилається на те, що призначене судом покарання є явно не справедливим, а вирок в цій частині є незаконним, бо призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Посилається на те, що у вироку суду не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого. На його думку судом безпідставно застосовано ст. 75 КК України, оскільки ОСОБА_7 під час скоєння злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, навмисно завдав тілесних ушкоджень заздалегідь підготовленим предметом. Сам обвинувачений ніде не працює та не навчається, матеріальний та моральний збиток не відшкодовано, по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 веде себе з явною неповагою.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги чи інші докази на підтвердження доводів апеляцій сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілого на підтримку доводів своєї апеляції, виступи обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, думку прокурора, який вважав за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши їх доводи і зіставивши із наявними матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у скоєнні злочину, за який він засуджений, відповідають матеріалам справи, підтверджені ретельно дослідженими у судовому засіданні доказами та є правильними. На підставі дослідження доказів суд дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 122 КК України. Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину та юридичної кваліфікації його дій є правильними та ніким не оскаржуються.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегія суддів виходить із наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Перевіривши доводи апелянта та наявні матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог кримінального закону. Остільки судом враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, те що він відноситься до категорії тяжких, обставини справи, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, розкаявся у скоєнному. Таким чином, суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини справи і обґрунтовано призначив покарання у вигляді обмеження волі, з застосуванням ст. 75, 76 КК України в межах, передбачених статтею 122 КК України.

Доводи апелянта, що обвинувачений вів себе нахабно, не підтвердилися матеріалами справи. Крім цього, з наявних матеріалів та пояснень в апеляційному суді вбачається, що ОСОБА_7 намагається відшкодувати збитки та заявив в апеляційному суді про готовність оплати відповідних коштів, хоча до цього цивільний позов потерпілим не заявлявся.

У зв`язку з цим доводи потерпілого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 слід вважати необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Обговорюючи доводи апеляції потерпілого ОСОБА_8 щодо м`якості та невідповідності призначеного покарання, колегія суддів не встановили підстав для призначення більш тяжкого покарання обвинуваченому.

Отже, колегія суддів розцінює як необґрунтовані доводи в апеляції потерпілого ОСОБА_8 про необґрунтованість призначеного обвинуваченому покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б потягли безумовне скасування вироку, перевіркою колегії суддів не встановлено. Зі змісту вироку вбачається, що він є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.

В зв`язку з викладеним підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року, щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду: