Ухвала
іменем україни
21 березня2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
у режимі відеоконференції
засудженогоОСОБА_6 ,
захисникаОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0001880 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого на АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 , судимого 26 серпня 2011 року Балаклавським районним судом м. Севастополя за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 14 липня 2014 року звільненого від відбування покарання на підставі закону України «Про амністію у 2014 році»,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_3 , судимого 15 листопада 2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградької області від 10 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області від 10 липня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

За обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, ОСОБА_6 виправдано у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_8 , судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржено.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 09 березня 2015 року близько 05 години 30 хвилин, перебуваючи біля відділення КБ «ПриватБанк» на вул. Преображенській, 2 у м. Кропивницькому (Кіровограді), за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , відкрито заволодів майном останнього на загальну суму 60 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 змінено. Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК визнано недопустимими та виключено із мотивувальної частини вироку посилання, як на докази на витяг з кримінального провадження № 0001880 (т. 2 а.с. 1); на заяву потерпілого ОСОБА_9 від 09 березня 2015 року про вчинений злочин (т. 2 а.с. 9); на протоколи слідчого експерименту від 26 березня 2015 року (т. 2 а.с. 32-36, 50-54); на протокол пред`явлення особи для впізнання від 09 березня 2015 року (т. 2 а.с. 15-17).

У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо нього скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що в матеріалах провадження відсутні допустимі докази, які були б достатніми для доведення його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК. Вказує на застосування щодо нього на досудовому розслідуванні незаконних методів слідства, проведення слідчих дій без участі захисника, який також був відсутній при відкритті обвинуваченому матеріалів кримінального провадження. Постанова від 09 березня 2015 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні не підписана керівником прокуратури. На думку засудженого, вказані порушення залишились без уваги суду першої інстанції, а також не отримали належної оцінки суду апеляційної інстанції, який в порушення вимог ст. 419 КПК безпідставно відмовив у задоволенні його апеляційної скарги.

Проте під час касаційного розгляду засуджений ОСОБА_6 відмовився від своєї касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 про відмову від касаційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_5 про необхідність закриття касаційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відмовою засудженого ОСОБА_6 від касаційної скарги та відсутністю касаційних скарг інших осіб, які мають право на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 432, 403 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда Кіровоградької області від 10 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3