У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"18" липня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах Фізичних осіб - підприємців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001297 від 20.05.2016 року, -
в с т а н о в и в:
Адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з вказаною скаргою в якій просить постанову слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 27.12.2016 року про закриття кримінального провадження № 0001297 від 20.05.2016 року, за ч.1 ст.365 КК України скасувати.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як вбачається з матеріалів скарги 20.05.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001297 внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.3 ст.365 КК України.
27.12.216 року слідчим в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0001297 від 20.05.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.3 ст.365 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінальних правопорушень.
Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається якщо: скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
З огляду на ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, необхідно вказати і на правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя та права перегляду судових рішень.
Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).
Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).
За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).
Як вбачається зі скарги, 27.12.2016 року слідчий в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 виніс постанову про закриття кримінального провадження за № 0001297 від 20.05.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.3 ст.365 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінальних правопорушень, у своїй скарзі адвокат ОСОБА_2 зазначає, що вказану постанову отримав 23.05.2017 року, а скаргу на вказане рішення слідчого було подано до Дніпровського районного суду м. Києва 15.07.2017 року, тобто після закінчення строку передбаченого ч.1 ст.303 КПК України, питання про поновлення пропущеного строку не ставилося.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Будучи ініціатором даного кримінального провадження, володіючи інформацією про надходження заяви про вчинене кримінальне правопорушення до органів Національної поліції, особа, яка її подала не цікавиться своєчасністю здійснення процесуальних дій під час досудового розслідування.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Слідчий суддя, при вирішенні клопотання про поновлення пропущеного строку подачі скарги виходить з того, що поважними причинами є: стихійне лихо, катастрофа, хвороба, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Враховуючи те, що в тексті скарги та доданих до неї документів адвокат ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку подачі скарги, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для їх поновлення.
Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах Фізичних осіб - підприємців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001297 від 20.05.2016 року повернути особі, яка подала скаргу.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її отримання. Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Слідчий суддя: