Справа № 461/5011/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/85/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002282 від 25.05.2016р. за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2016р. щодо неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Москви, Російської Федерації, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

законного представника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2016р. неповнолітню ОСОБА_7 визнано винуватою за засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до сплати штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог закону.
За вироком суду, неповнолітня ОСОБА_7 25.05.2016р. приблизно о 16 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Bershka» ТОВ «БЕРШКА Україна», що знаходиться у ТЦ «Форум Львів» по вул. Під Дубом, 7б у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрала наручний годинник АРТ 4965/856/454, вартістю 359, 20 грн., однак свого злочинного умислу не змогла довести до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки її дії були викриті охоронцями.

Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за наведених у вироку обставинах, та правильність кваліфікації її дій, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та обрати їй покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання і застосувати до неї примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.
В обґрунтування покликається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Так, судом під час ухвалення вироку, з огляду на вимоги ст.ст. 50, 99 КК України, не взято до уваги та не враховано, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_7 навчається у 11 класі ЗОШ № 35, не працює, немає самостійного джерела доходу, а отже не зможе відбути призначене судом покарання і виправитись.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_11 просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану, а оскаржуваний вирок без змін. Зазначає, що у ході судового розгляду справи було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 навчається у школі, разом з тим, її батько, який проживає від неї окремо, постійно дає їй кошти на утримання, а отже ОСОБА_7 має власні кошти і майно. Дані обставини у сукупності із іншими обставинами були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання. Окрім цього, ОСОБА_7 вже сплатила штраф у розмірі, визначеному оскаржуваним вироком, та долучила відповідну квитанції до матеріалів кримінального провадження, а тому фактично вже понесла покарання за скоєний злочин.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив таку задоволити, неповнолітню обвинувачену ОСОБА_7 , їїзахисника та законного представника, які заперечили апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини неповнолітньої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, є обґрунтованим і в апеляційному порядку не оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернення стягнення.

Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при постановлені оскаржуваного вироку, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та застосовано закон, який не підлягав застосуванню, з огляду на те, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_7 навчається у 11 класі ЗОШ № 35, не працює, немає самостійного джерела доходу, а отже не зможе відбути призначене судом покарання і виправитись.
Так, матеріалами кримінального провадження встановлено, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_7 навчається у 11 класі ЗОШ № 35, не працює.
Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_7 має власні кошти, які дозволили їй сплатити визначену вироком суду суму штрафу у повному обсязі, що підтверджується наявною у матеріалах кримінального провадження квитанцією № ПН3456 від 19.10.2016р. (а.с. 51).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 99 ч.1 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора безпідставною, та вважає вирок Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2016р. щодо неповнолітньої ОСОБА_7 законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2016р. щодо неповнолітньої ОСОБА_7 без змін.

Судове рішення може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4