Справа № 301/2185/16-к

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" грудня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Великий Раковець, Іршавського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не одруженого, інваліда 2 групи,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и л а :
Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 07 вересня 2016 року, приблизно о 10 години 00 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання на подвір`ї дворогосподарства АДРЕСА_1 , де в ході сварки зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з метою заподіяння їй смерті, наніс їй дерев`яною дошкою удар в тім`яно - потиличну ділянку голови з права та удар в потиличну ділянку голови з ліва, в результаті чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді, крововиливу під тверду мозкову оболонку по площині правої півкулі, крововиливу під та в м`які мозкові оболонки, забою головного мозку, відкритого перелому основи черепа (потиличної та скроневої кісток зліва), забою головного мозку з крововиливами під та в оболонки головного мозку, масивної крововтрати з гострим недокрів`ям внутрішніх органів, які згідно висновку судово-медичної експертизи №102 від 31.10.2016 за ступенем тяжкості при життєво кваліфікуються, як тяжкі, небезпечні для життя у момент спричинення, згідно п. 2.1.3 б, в, о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від17.01.1995 р., у живих осіб кваліфікуються як тяжкі тілесні пошкодження і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне спричинення смерті іншій людині.
У відповідності до висновку судової психіатричної експертизи №204 від 22.09.2016 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки вираженого недоумства внаслідок епілептичної хвороби з генералізованими судомними нападами та вираженими характерологічними змінами особистості, що позбавляло його здатності в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, та позбавляє його здатності в теперішній час, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Ознак хронічного алкоголізму, наркоманії не виявляє. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного.
21 жовтня 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 раніше застосований запобіжний захід - тримання під вартою, змінено на запобіжний захід - поміщення підозрюваного ОСОБА_7 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав дане клопотання та просив застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Захисник ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 по у судовому засіданні проти застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом не заперечували.
ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 , вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи у стані, при якому він не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, так як виявляє ознаками вираженого недоумства внаслідок епілептичної хвороби з генералізованими судомними нападами та вираженими характерологічними змінами особистості.
Отже, відповідно до вимог ст. 94 КК України до ОСОБА_7 потрібно застосувати примусові заходи медичного характеру.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки.
До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно із ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікуванні в умовах суворого нагляду.
Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.
Суд, при визначенні виду міри примусового медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин та за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Заслухавши думку прокурора, захисника, потерпілого, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що до ОСОБА_7 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Керуючись ст.ст. 92, ст. 93, ст. 94 КК України, ч. 2 ст. 292, 503, 512, 513 КПК України, суд -
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, що вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Речові докази: одну пару резинових калош синього кольору, хустку жіночу, коричневого кольору із візерунками, дошку дерев`яну (дубову розміром 81х22х7,5х5) повернути ОСОБА_9 .
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя : ОСОБА_1