Справа № 477/46/17
Провадження у справі № 1-кп/477/48/17
УХВАЛА
09 березня 2017 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

в ході підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000715 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 398 та ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:

12 січня 2017 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт з доданими матеріалами відносно ОСОБА_4 у вчиненні зазначених злочинів, який був переданий згідно автоматичного розподілу справ судді цього суду ОСОБА_1 .
Наступного дня суддею ОСОБА_8 подана заява про самовідвід, розгляд якої здійснено суддею ОСОБА_9 24 січня 2017 року та у задоволенні заяви про самовідвід відмовлено.
25 січня 2017 року обвинувальний акт передано судді ОСОБА_1 для продовження розгляду і призначено справу до підготовчого судового засідання на 09 березня 2017 року.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили обвинувальний акт повернути прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження за наданим обвинувальним актом.

Потерпілі також вважали про відсутність підстав для повернення обвинувального акту.

Потерпілим ОСОБА_6 також подано цивільній позов до СТ «Зайчевське» в особі ОСОБА_4 про стягнення особисто з ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 10 тис. грн.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши надані матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 382, ч. 1 ст. 398 КК України вказує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором до суду обвинувальний акт в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 382 КК України, в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України не містить формулювання фактичних обставин, які характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, що порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі, і право на захист.
Так, з обвинувального акту є незрозумілим у чому складається причинно-наслідковий зв`язок між діями або бездіяльністю обвинуваченого з наслідками, що настали невиконанням судових рішень. Не встановлено чітко ступінь вини обвинуваченого, а також конкретні дії обвинуваченого, які призвели до невиконання судових рішень.
Також заслуговують на увагу пояснення захисника щодо невідповідності вимогам Закону, Реєстру матеріалів досудового розслідування, де у Розділі ІІ не зазначено конкретно про прийняті процесуальні рішення в ході досудового розслідування, а міститься посилання на рішення судів, в тому числі, прийняті в інших провадженнях.
Щодо посилань захисника про не вирішення прокурором питань про закриття даного кримінального провадження, то, як вказує прокурор, таких клопотань в ході досудового розслідування сторонами кримінального провадження не заявлялось, а прокурор таких не вбачав, тому такі процесуальні рішення не приймались.
Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову, то останній заявлено до юридичної особи СТ «Зайчевське», тоді як за приписами положень ст.128 КПК України цивільний позов до юридичної особи може бути заявлено лише у разі якщо така за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За вказаного, даний позов не може бути прийнято судом до провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314-316 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000715 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 398 та ч. 1 ст. 125 КК України, повернути прокурору для оформлення у відповідності зі ст. 291 КПК України.

У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 про прийняття цивільного позову до СТ «Зайчевське» в особі голови правління ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 (семі) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1