печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, а саме грошових коштів , що знаходяться на її рахунку відкритому в АТ «ІМЕКСБАНК». У поданому клопотання ОСОБА_3 вказує на те, що на вказаному рахунку знаходяться кошти відповідно до укладеного з банком договору банківського вкладу від 26 січня 2015 року. При цьому постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року вимоги позивача ОСОБА_3 задоволено, та зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_3 гарантовану суму за депозитним вкладом, передбачену Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому обґрунтовуючи свої заперечення відповідач у даній справі посилався на неможливість здійснення виплати саме на ухвалу слідчого судді від 14 лютого 2017 року, якою було накладено арешт, в тому числі на кошти, які знаходяться у зазначеному банку на рахунку заявника. ОСОБА_3 вважає накладеним на її кошти арешт безпідставним, а тому просить його скасувати.
В судове засідання заявник не з`явилась, направила до суду заяву та просила провести розгляд клопотання у її відсутність, викладені обставини підтримала, просила їх задовольнити.
Слідчий ГСУ НП України за клопотанням якого було накладено арешт, в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
Вивчивши надані заявником матеріали, слід дійти наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі,коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як передбачено ч.І ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи, зокрема, прав володіння своїм майном.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року було задоволено клопотання слідчого ГСУ НП України ОСОБА_4 та накладено арешт на грошові кошти, що находяться на рахунках 361 фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_3 № НОМЕР_1 РНОКПП НОМЕР_2 .
Обгрунтовуючи подане клопотання слідчий посилався на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000273 від 09.04.2015 за фактом зловживання службовими особами АТ «Імексбанк» своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні розпочато за заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Імексбанк» ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.01.2015 Національним банком України винесено постанову №16/БТ «Про віднесення АТ «Імексбанк» до категорії проблемних», а вже 26.01.2016 постановою Правління Національного банку України №50 банк віднесено до категорії неплатоспроможних.
Цього ж дня Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Імексбанк» з 27.01.2015.
В подальшому, при здійсненні тимчасової адміністрації, встановлено, що у період з грудня 2014 року по січень 2015 року, службовими особами АТ «Імексбанк», всупереч обмеженням встановленим НБУ, проводились операції з перерахування коштів з рахунків фізичних та юридичних осіб, залишки на яких перевищували 200 000 грн., на рахунки інших фізичних осіб, відкритих у АТ «Імексбанк». При цьому, фактичні операції з видачі готівки з каси, з подальшим внесенням її в касу не проводилися, перерахування коштів здійснювались виключно за рахунок внутрішньобанківських проводок, що надає підстави відносити дані операції до категорії сумнівних та визнавати їх такими, що були безпосередньо спрямованими на штучне створення правових підстав для виникнення обов`язку провести виплати суми гарантованого відшкодування за даними операціями.
Всього, у період з 01.12.2014 по 27.01.2015 службовими особами АТ «Імексбанк» було оформлено вибутково-прибуткових касових документів, без фактичного проведення касових операцій, на загальну суму 55 000 000,00 грн., що підтверджується Актом від 06.04.2015 №06/04 та результатами внутрішньої перевірки АТ «Імексбанк» викладеними у листі 03.03.2016 №1201.
При цьому із наданого заявником ОСОБА_3 договору від 26.01.2015 вбачається, що рахунок № НОМЕР_1 є вкладним рахунком даної особи, та використовувся виключно під час дії договору.
Викладені заявником доводи та додані до клопотання матеріали, які в силу відсутності заявника під час вирішення клопотання слідчого не були предметом вивчення слідчим суддею, переконують в необґрунтованості накладеного арешту, а тому клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 174,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року ( 757/9103/17-к) у кримінальному провадженні 0000273, в частині грошових коштів, що знаходяться на рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 РНОКПП НОМЕР_2 , відкритого у АТ "ІМЕКСБАНК" МФО 328384, в тому числі заборону проводити видаткові операції та інше використання останніх.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1