1-кп/381/61/17
381/5113/16-к
У Х В А Л А
«18» січня 2017 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в залі судового засідання в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0002178 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Кожанка Фастівського району Київської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , вказаного обвинуваченого, його захисника адвоката ОСОБА_5 , а також інших учасників судового провадження: потерпілої ОСОБА_6 , -

У С Т А Н О В И В:
Прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки на його думку, при його складанні і затвердженні були дотримані вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а сам акт підсудний цьому суду.

Інші учасники судового провадження підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України, зокрема, містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому вказаний обвинувальний акт містить наступний дослівний виклад:

ОСОБА_7 , 09.12.2016 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи по АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, маючи умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом розбиття скла вікна проник до будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна, перебуваючи в середині зазначеного будинку, з метою незаконного, протиправного обернення чужого майна на свою користь, ОСОБА_7 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з кімнати будинку викрав електричний конвектор марки «Дельфа». З викраденим майном ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1500 гривень.

Зазначені дії ОСОБА_8 мають наступну кримінально-правову кваліфікацію, а саме: за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

При тому, що згідно з даними, які містить обвинувальний акт, ОСОБА_7 06 листопада 2013 року був засудженим вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за вчинення злочинів, передбачених ст. 128, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, і, ця судимість не погашена та не знята в установленому законом порядку.

З огляду на це кримінально правова кваліфікація злочину вочевидь не містить такої ознаки, як вчинення злочину повторно, що викличе суперечності і непорозуміння в частині тлумачення змісту висунутого ОСОБА_9 обвинувачення під час судового розгляду.

До того ж, о скільки зазначені обставини, з урахуванням заборон, встановлених ч. 3 ст. 337 КПК України позбавляють суд право змінити кримінально-правову кваліфікацію на стадії судового розгляду за іншими ознаками цього злочину, тому вони, на переконання суду є безумовною підставою для повернення прокурору обвинувального акту.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин прокурором не висунуто ОСОБА_9 обґрунтоване та зрозуміле обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення змісту та меж судового розгляду, що призводить до порушення прав осіб на захист.

Таким чином, у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

З боку сторін кримінального провадження були відсутні клопотання щодо зміни чи скасування раніше обраних заходів забезпечення, у тому числі запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, відтак останній в порядку ч. 3 ст. 315 КПК України вважаються продовженими з цих підстав в межах дії ухвали слідчого судді.

Враховуючи викладене, суд, керуючись ст.ст. 314, 315, 350, 369 - 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні (внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002178) з додатками стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - повернути прокурору Фастівської місцевої прокуратури Київської області юристу третього класу ОСОБА_10 - внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - тримання під вартою залишити без зміни та вважати продовженим в межах дії ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2016 року, тобто по «08» лютого 2017 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_11 БОНЧЕВ