УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заступника начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУ Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт майна по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000997 від 04 квітня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 1ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20 грудня 2016 року Заступник начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУ Національної поліції в Київській області майор поліції ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000997 від 04 квітня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 1ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна, а саме 1/5 частки власності квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , яка набута на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18.10.1993 року та згідно приватної, спільної, часткової форми власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000997 від 04 квітня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.04.2015 зареєструвався на сайті «ВІаВІаСаr» і користувався ним як водій. 30 березня 2016 року ОСОБА_6 опублікував на вказаному сайті маршрут із м. Львів до м. Києва.

01 квітня 2016 року ОСОБА_6 написала особа під даними ОСОБА_7 , який 27.02.2016 зареєструвався на сайті ВІаВІаСаr, м.т. НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІР: НОМЕР_3 , яка належить провайдеру телекомунікацій «Intelligent Networks LLC», що розташована в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, після чого користувався ним в якості пасажира, який маючи на меті незаконно заволодіти транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а саме автомобілем «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , який на праві власності належав ОСОБА_6 , запропонував останньому підвезти до м. Києва двох пасажирів, а саме себе та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на що ОСОБА_6 надав свою згоду. Окрім цього, було обумовлено дата та час виїзду до м. Києва, а саме о 06:00 04.04.2016. В ході проведення досудового розслідування установлено, що прізвище ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

03 квітня 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_6 виїхали із м. Києва до м. Львів, при цьому ОСОБА_8 з метою полегшення вчинення ними злочину взяв із собою пістолет «ТТ» калібру 7,62 мм, який він незаконно придбав у невстановленої особи у невстановлений досудовим розслідуванням час.

04 квітня 2016 року, близько 06 год. 00 хв., ОСОБА_6 відповідно до попередньої домовленості, виїхав своїм автомобілем марки «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 із м. Львова до м. Києва. При цьому, ОСОБА_6 сів за кермо вказаного автомобіля, ОСОБА_8 на переднє пасажирське сидіння автомобіля «Audi-А6», попередньо пристебнувшись паском безпеки, а ОСОБА_5 на заднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля.

По дорозі до м. Києва автомобіль під керуванням ОСОБА_6 рухався трасою «Київ-Чоп», при цьому 04 квітня 2016 року, близько 08 год. 10 хв., ОСОБА_6 заїхав на АЗС «БРСМ», розташованій в с. Колодинка Рівненського району Рівненської області. Прибувши на згадану АЗС ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 залишили салон автомобіля. Заправивши автомобіль «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 пальним, ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля, ОСОБА_8 на переднє пасажирське сидіння пристебнувшись паском безпеки, а ОСОБА_5 розмістився на задньому пасажирському сидінні автомобіля «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , після чого вирушили у напрямку м. Києва.

04 квітня 2016 року, близько 11 год. 16 хв., ОСОБА_6 своїм автомобілем «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , в якому перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , заїхав на АЗС «БРСМ», розташовану в с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області, де він та ОСОБА_8 залишили салон автомобіля «Audi-А6», а ОСОБА_5 залишився сидіти на задньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля, не залишаючи салону. Після заправки вказаного автомобіля пальним, ОСОБА_6 сів за кермо, ОСОБА_8 сів знову на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_5 залишився сидіти на задньому пасажирському сидінні автомобіля «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , після чого поїхав у напрямку м. Києва. По дорозі до м. Києва, ОСОБА_6 який перебував за кермом вище зазначеного автомобіля за невстановлених досудовим розслідуванням причин, близько 11 год. 45 хв., звернув із траси «Київ-Чоп» у напрямку с. Шевченкове Києво-Святошинського району Київської області.

04 квітня 2016 року, у період часу з 11 год. 48 хв. до 12 год. 05 хв., між населеними пунктами с. Шевченково та с. Бобриця Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння автомобілем марки «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_6 наказали останньому зупинитися та залишити свій транспортний засіб. ОСОБА_6 будучи обурений протиправними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_5 спрямованими на незаконне заволодіння його автомобілем намагався чинити опір, після чого ОСОБА_8 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 виник умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_6 , ОСОБА_8 з метою полегшення злочинного наміру спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , який надав свою мовчазну згоду на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , не виходячи із салону автомобіля марки «Audi-А6», здійснив три постріли у напрямку грудної клітини та черевної порожнини останнього.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 загинув на місці вчинення злочину, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_5 переклали труп ОСОБА_6 на підлогу за переднім пасажирським сидінням вказаного автомобіля. Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , ОСОБА_5 залишився сидіти на задньому пасажирському сидінні згаданого автомобіля. Незаконно заволодівши автомобілем «Audi-А6» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_4 , за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перевезли та заховали труп ОСОБА_6 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, яке розташовано на території Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у підозрюваного ОСОБА_5 наявна 1/5 часки власності квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка набута на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18.10.1993 року.

З метою забезпечення покарання у виді конфіскації майна, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_5 судом, що передбачене санкцією п. 6, п.12, ч.2 ст. 115 КК України, на підставі п.3 ч.2, ч.5 ст. 170 КПК України, слідчий звернулася з даним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів наведених у ньому та просила його задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення підозрюваного є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд підозрюваного.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів кримінального провадження № 0000997 від 04 квітня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед яких кримінальне правопорушення, передбачене п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна. Разом з тим, встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 належить на праві власності 1/5 частки власності квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактами вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, санкція статті Кримінального кодексу України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді конфіскації майна, яке суд може призначити підозрюваному. Крім того, існують реальні ризики передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУ Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000997 від 04 квітня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 1ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме 1/5 частки власності квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , яка набута на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18.10.1993 року та згідно приватної, спільної, часткової форми власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1