УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №275/445/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.10.2016 року скасувати, а провадження по справі щодо ОСОБА_7 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що вказаний вирок суду є незаконним, необґрунтованим і невмотивованим, та таким, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Послався на те, що висновки судово-медичної експертизи обґрунтовано ставлять під сумнів слова потерпілого з приводу умисних дій ОСОБА_7 по завданню ушкоджень, хоча фактично лише на словах потерпілого і ґрунтується обвинувачення, враховуючи що свідків бійки немає. Протоколи слідчих експериментів та висновок судово-медичної експертизи, проведеної на досудовому розслідуванні, не підтверджують винуватість ОСОБА_7 у завданні тілесних ушкоджень потерпілому.
Зазначив, що суд при винесенні вироку необґрунтовано прийняв до уваги покази потерпілого як правдиві, з яким у обвинуваченого наявні тривалі неприязні відносини.
Зазначає, що агресивні дії потерпілого, а саме його напад з палицею на обвинуваченого та ініціатива в розв`язанні бійки, дають підстави вважати, що обвинувачений діяв в стані необхідної оборони, що виключає кримінальну відповідальність останнього.
На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 прокурором ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_7 подані заперечення.
В своїх запереченнях прокурор просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду від 11.10.2016 року без змін.
Зазначив, що судом при винесенні вироку у повному обсязі враховані вимоги ч.3 ст.374 КПК України, а саме суд у мотивувальній частині вироку посилається на покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які показали, що бачили як обвинувачений ОСОБА_7 в ході сварки з потерпілим ОСОБА_7 наніс удари дерев`яною палкою в область обличчя, живота та руки останнього. Крім того, судом досліджений та проаналізований висновок експерта № 2120, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 отримав вказані тілесні ушкодження.
В своїх запереченнях потерпілий ОСОБА_7 просить вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити .
Зазначив, що Коростишівський районний суд Житомирської області виніс законний, обґрунтований та мотивований вирок, а висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та вирок суду відповідає вимогам ст.370 КПК України. Апеляційну скаргу не визнає та вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Вироком Коростишівський районний суд Житомирської області від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 13 червня 2015 року близько 13-00 години перебували на подвір`ї домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , яке є їх спільною власністю і поділено між ними в рівних частинах. У цей час між ними виникла суперечка з приводу господарських робіт, які проводив ОСОБА_7 , на спільній території подвір`я вищезазначеного домогосподарства. У ході суперечки ОСОБА_7 взяв неподалік дерев`яну палицю та умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 декілька ударів палицею по тулубу та обличчю. Внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, правій руці та по передній поверхні живота, що відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, потерпілого ОСОБА_7 та його представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції безпосередньо дослідив всі докази, зібрані у передбачений законом спосіб, дав їм належну оцінку, визначивши юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого.
Доводи щодо недоведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125 КК України, викладені в апеляційній скарзі, були перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Так, обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.125 КК України, а саме умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень, суд взяв до уваги наступні докази:
- покази свідка ОСОБА_12 , яка показала, що 13 червня 2016 року, вона разом із дочкою та потерпілим, близько 13-00 години, обідали в АДРЕСА_2 . Усі події відбувались приблизно декілька хвилин, у дворі, який є для спільного користування. Вона із дочкою вийшли у двір, коли обвинувачений наносив удари потерпілому дерев`яною палкою. Вона побачила, як обвинувачений палкою ударив її чоловіка в праву сторону обличчя, по верхній частині живота, перший удар наніс по голові, потерпілий закрився руками від удару, обвинувачений ударив його палкою в область передпліччя. Свідок обробляла потерпілому рану, у нього була кров на животі, боліла рука. Під час конфлікту між її чоловіком та обвинуваченим, обвинувачений на землю не падав, не лежав на ній, свідок показала, що палки в руках у потерпілого не було, він її перехопив у обвинуваченого;
- покази свідка ОСОБА_13 , з яких вбачається, що 13 червня 2016 року вони почули голосні звуки. Разом з матір`ю - ОСОБА_12 , вийшли, побачили, що потерпілий обороняється від обвинуваченого, який ударив батька ОСОБА_7 нижче ребер, зачепив обличчя. Обвинувачений висловлювався нецензурно на адресу її та матері. Батько обвинуваченого не штовхав, виривався. У батька була зчесана шкіра, подряпини на обличчі. Пізніше вийшла дружина обвинуваченого - ОСОБА_14 .
Під час розгляду кримінального провадження як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив той факт, що зазначені свідки були присутніми під час бійки, яка сталася між ним та потерпілим ОСОБА_7 , знаходились від місця події на відстані до 3 метрів.
Зазначене спростовує доводи апелянта стосовно того, що свідків конфлікту не було.
Посилання апелянта на те, що суд безпідставно прийняв до уваги у якості доказу винуватості ОСОБА_7 , покази потерпілого, є неспроможними.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції надано належну оцінку показам потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин нанесення йому обвинуваченим легких тілесних ушкоджень, оскільки його покази повністю узгоджуються з показами вказаних свідків, є послідовними та підтверджуються іншими, дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Так, згідно висновку експерта № 1201 від 16.06.2015 року у потерпілого ОСОБА_7 виявлено садна на обличчі, правій руці та по передній поверхні живота, які утворилися від дії тупих твердих предметів, що мають обмежену контактуючу поверхню, ребро або грань, могли виникнути в термін та за обставин,вказаних обстеженим та відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я (а.с.32). Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.06.2015 року ОСОБА_7 заявив, що 13.06.2016року біля 13 години брат ОСОБА_7 наніс йому палицею три удари ( а.с.30). Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 від 21.06.2015 року, останній пояснив, що ОСОБА_7 дерев`яною палицею наніс йому один удар по руці, якою він прикрився, а потім ще наніс два удари цією палицею в область обличчя та по грудній клітці. Вказані обставини повністю спростовують доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом висновків експерта №1201 від 16.06.2016року та висновку експерта №2120 від 31.08.2016року у їх сукупності.
Ухвалюючи вирок, судом першої інстанції надано належної оцінки та обґрунтовано прийнято до уваги, що відповідно до висновку експерта № 2120 від 31.08.2016 року, проведеного на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , враховуючи протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілого та обвинуваченого, враховуючи локалізацію садна на обличчі справа у потерпілого, не виключається можливість його виникнення від дотичної дії тупого твердого предмету, як вказує потерпілий. Виявлені у потерпілого садно по задній поверхні правого передпліччя та вказаний потерпілим механізм утворення (захищався від удару лівою рукою) не відповідають одне одному, садно по передній поверхні живота зліва та дані протоколу проведення слідчого експерименту не відповідають одне одному (у протоколі потерпілий вказує на удар по грудній клітці) ( а.с.187-188).
Як під час розгляду провадження у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді потерпілий показав місця нанесення ударів з боку обвинуваченого, а саме по задній поверхні правого передпліччя ( коли він захищався від ударів палицею з боку обвинуваченого), в область обличчя та по верхній поверхні живота поряд з грудною клітиною, що повністю узгоджується з виявленими у нього тілесними ушкодженнями під час проведення експертних досліджень. Будь-яких інших тілесних ушкоджень експертом у потерпілого не виявлено. Інших подій, при яких потерпілий міг отримати тілесні ушкодження 13 червня 2015 року, не встановлено.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що обвинувачений діяв в стані необхідної оборони, є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами, належним чином дослідженими та проаналізованими судом першої інстанції.
Згідно висновку експерта № 2120 від 31.08.2016 року, проведеного з врахуванням даних, отриманих під час проведення слідчих експериментів за участю потерпілого та обвинуваченого, враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілого на обличчі справа, задній поверхні правого передпліччя та по передній поверхні живота зліва, дані протоколи проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, виключають можливість їх утворення за вказаних обвинуваченим обставин (спричинення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому він заперечує, а можливе ушкодження на животі зазначає, як праву сторону тіла).
Разом з тим, судом у вироку приведені мотиви, з яких він відкидає покази свідка ОСОБА_14 дружини обвинуваченого, про те, що потерпілий з палкою кидався на обвинуваченого, штовхав останнього, що обвинувачений падав, оскільки вони не можуть являтися доказами відсутності вини обвинуваченого в спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому, так як спростовуються обставинами, встановленими в ході судового розгляду. Крім того, вказаний свідок у судовому засіданні показала, що саму бійку не бачила, вийшла з хати, коли почула крики.
Отже, з огляду на наведені у вироку докази та з урахуванням даних, що містяться у висновках судово-медичних експертиз, позиція сторони захисту, викладена в апеляційній скарзі, щодо перебування обвинуваченого під час вчинення злочину у стані необхідної оборони, є неспроможною.
Таким чином, правильно проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, у тому числі й ті, на які в апеляційній скарзі посилається сторона захисту, та надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125 КК України.
Детально вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення обвинуваченого, його захисника, потерпілого та його представника, апеляційний суд дійшов до висновку про правильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій з урахуванням доказів, які спростовують доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисника не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції.
Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість ОСОБА_7 або правильність застосування кримінального закону, не допущено.
Керуючись ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали Апеляційним судом Житомирської області.

СУДДІ: