Справа № 301/1300/17

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" липня 2017 р. м. Іршава

Посилається на те, що в провадженні слідчого СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 знаходиться згадане кримінальне провадження.
З ухвали Іршавського райсуду від 10 березня 2017 року у справі № 301/585/17 вбачається, що арешт був накладений як на майно, яке зберегло на собі сліди злочину, й накладався з метою проведення експертних досліджень та фіксування слідів зіткнення транспортних засобів.
Оскільки, експертиза по даному кримінальному провадженні вже проведена, сліди зіткнення транспортних засобів експертами зафіксовані надалі експертом буде використовуватися та слідова інформація, що міститься в схемі ДТП та в експертизі, а сам транспортний засіб для проведення слідчих дій більш не потрібний, вважає, що потреба в продовженні арешту відпала. Крім того, автомобіль потрібний йому для роботи.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 клопотання підтримали і просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання.
Слідчий СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 в судовому засіданні подане клопотання визнав, не заперечує проти скасування арешту на майно, оскільки всі необхідні слідчі дії з ним проведені.
Заслухавши учасників, перевіривши матеріали клопотання, вважаю, що таке слід задовольнити, виходячи з наступного.
Згідно ст.170 ч.ч.1-3 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі, збереження речових доказів. У такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 98 КПК України,речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Зазначена ухвала мотивована тим, що вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню, що порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, містить на собі сліди злочину, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, та є підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.170 ч.2 абз. 2 КПК, а саме: незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном призведе до приховування, втрати, знищення, використання майна, та у зв`язку з цим, не можливості отримання відомостей, які відповідно до вимог ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженню.
ОСОБА_3 як користувач майна не був присутній в судовому засіданні під час вирішення питання про накладення арешту.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Згідно ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Разом з цим, відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням вищенаведеного, що клопотання є обґрунтованим і підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 110, 174, 309 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Іршавського

районного суду: ОСОБА_1