Справа № 159/4563/16-к
Провадження № 1-кп/159/272/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Ковелі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001986 від 16 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любитів Ковельського району Волинської області, громадянина України, одруженого, тимчасово безробітного, з середньою освітою, без реєстрації постійного місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що має судимість: вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2004 року визнано винним і засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2006 року визнано винним і засуджено за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2014 року визнано винним і засуджено за ч.1 ст. 246 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.; обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

На початку листопада 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через двері на горищі підсобного приміщення, розташованого на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_1 , проник до підсобного приміщення, звідки повторно, таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_4 майно, а саме пристрій для вулканізації шин радянського виробництва вартістю 147 гривень 50 коп., пристрій для перевірки форсунок радянського виробництва вартістю 400 гривень, а також дві труби виготовлені з чорного металу діаметром 20 см., довжиною 4 м. та вагою 60 кг. кожна, загальною вартістю 300 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 847 гривень 50 коп.

Наприкінці листопада 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна через двері на горищі підсобного приміщення, розташованого на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_1 , проник до підсобного приміщення, звідки повторно, таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_4 два зварювальні апарати кустарного виробництва, що представляють собою П- образний трансформатор, один з яких вартістю 300 гривень знаходився у несправному стані, вартість іншого зварювального апарату становила 1500 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 1800 гривень

Своїми умисними, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Показав, що у 2015 році разом з дружиною проживав у належному його тітці будинку, розташованому по АДРЕСА_2 . Як будинком, так і усіма підсобними приміщеннями та надвірними спорудами, розташованими на подвір`ї будинку, міг користуватися вільно, за винятком підсобного приміщення, у якому зберігались речі, належні бувшому чоловікові тітки, ОСОБА_4 . На початку листопада 2015 року, маючи потребу у грошах, за відсутності постійної роботи, вирішив вчинити крадіжку належних потерпілому речей, які зберігались у підсобному приміщенні, що зачинялось на замок. Тож, з метою викрадення чужого майна, через двері, розташовані на горищі вказаного підсобного приміщення, яке сполучається із підсобним приміщенням, до якого він мав вільний доступ, проник до приміщення, у якому зберігались речі потерпілого ОСОБА_4 , звідки таємно викрав пристрій для вулканізації шин, пристрій для перевірки форсунок, а також дві труби. В подальшому викрадене вивіз до м. Ковеля, де здав, як металобрухт. Наприкінці листопада 2015 року, у такий же спосіб, з метою таємного викрадення належного потерпілому майна, проник до підсобного приміщення, де зберігалось належне потерпілому майно, звідки таємно викрав два зварювальні апарати кустарного виробництва. Вказані апарати також здав на пункт прийому металобрухту. Після звернення потерпілого до правоохоронних органів з приводу крадіжки майна, зізнався у вчиненні злочину.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (злочину), погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в приміщення, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності, зокрема ту обставину, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить щире та дійове каяття, сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить рецидив злочинів.

Враховуючи наведені обставини, а також позицію потерпілого ОСОБА_4 , який прохає не позбавляти обвинуваченого волі, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України та звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для застосування запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлялось.

Речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75,76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази у кримінальному провадженні пристрій для вулканізації шин радянського виробництва залишити у володінні потерпілого ОСОБА_4 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у справі за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 351 грн. 84 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому, потерпілому і прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1