Справа № 164/1479/15-к Провадження № 11-кп/773/173/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.366 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 30 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з повною вищою освітою, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючий, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи, раніше не судимий,

виправданий за ч.2 ст.366 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Речовий доказ: оптичний диск Extreme DVD + R 4,7 GB з записами чотирьох файлів: 900; 00; 00; 00 постановлено залишити в матеріалах кримінального провадження.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів Апеляційного суду Волинської області,

В С Т А Н О В И Л А:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що він, будучи службовою особою - начальником житлово-комунального підприємства Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, видав завідомо неправдиві офіційні документи, що спричинило тяжкі наслідки, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.366 КК України, при наступних обставинах.
Так, розпорядженням Прилісненського сільського голови № 3-рос від 5.02.2013 року ОСОБА_7 було призначено начальником житлово-комунального підприємства вказаної сільської ради.
Згідно Статуту ЖКП Прилісненської сільської ради Маневицького району, затвердженого рішенням виконавчого комітету даної сільської ради №2 від 31.01.2008 року, керівник підприємства, несе повну відповідальність за стан діяльності підприємства, діє без довіреності від імені підприємства, представляє його в усіх установах та організаціях, розпоряджається коштами та майном відповідно до чинного законодавства, укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків розрахунковий та інші рахунки, несе відповідальність за формування та виконання фінансових планів.
Таким чином, ОСОБА_7 являвся службовою особою, до посадових обов`язків якого входило здійснення адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій.
В березні 2013 року до ЖКП Прилісненської сільської ради звернулася ОСОБА_10 з проханням видати довідку про склад її родини, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де крім неї були зареєстровані її чоловік ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двоє їхніх малолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , троє її дітей: неповнолітній ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , малолітні ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
ОСОБА_7 , який згідно п.19 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, розробленого на виконання вимог Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, зобов`язаний видавати відповідні довідки про склад сім`ї та займані приміщення, у якій вказуються члени сім`ї наймача, які зареєстровані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло, перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: АДРЕСА_3 , 18.03.2013 року підписав та видав офіційний документ - довідку № 64 про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2 тільки двох осіб: ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , достовірно знаючи про проживання за вказаною адресою їх малолітніх дітей - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також про реєстрацію осіб, за якими зберігалося право на житло - ОСОБА_9 , трьох її дітей: неповнолітнього ОСОБА_14 , малолітніх ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , поставивши на ній печатку ЖКП і свій підпис.
Крім того, він підписав, посвідчив печаткою підприємства заяву форми 2 на ім`я керівника органу приватизації про оформлення передачі у приватну спільну власність квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в якій містились завідомо неправдиві відомості про повнолітніх членів сім`ї наймача, так як наявні підписи тільки двох повнолітніх наймачів, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Зазначені дії службової особи ОСОБА_7 відповідають вимогам п.19 та додаткам 2, 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, так як у даному підзаконному нормативно-правовому акті передбачено наявність підпису саме керівника підприємства по обслуговуванню житла і печатка ЖКП. А власне довідка № 64 від 18.03.2013 року є ідентичною тій, що видана службовою особою ОСОБА_7 .
Саме довідка № 64 від 18.03.2013 року та заява потягнули за собою юридичні наслідки та стали підставою для винесення керівником органу приватизації - сільським головою Прилісненської сільської ради Маневицького району ОСОБА_19 розпорядження № 1 від 18.03.2013 року про передачу квартири АДРЕСА_4 , в приватну спільну власність. На основі зазначених документів було проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартири на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , в якій в той же час були зареєстровані та фактично проживали їхні малолітні діти, а також були зареєстровані ОСОБА_9 , троє її дітей: неповнолітній ОСОБА_14 , малолітні ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Відповідно до положень ст.18 Закону України „Про охорону дитинства діти - члени сім`ї власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником.
Згідно ст.12 Закону України „Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей для здійснення яких-небудь угод по відношенню до нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.
Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року, за неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.
Однак, такі рішення батьки малолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , неповнолітнього ОСОБА_14 , малолітніх ОСОБА_15 , ОСОБА_16 не приймали.
Разом з тим, п.67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року, передбачено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається районною, районною у містах Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Вказана норма кореспондує з ч.4 ст.177 Сімейного кодексу України, відповідно до якої дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.
Всупереч зазначеним положенням вимог чинного законодавства органу приватизації, у зв`язку із видачею незаконної довідки, не долучено рішень Маневицької райдержадміністрації про відмову від майнових прав неповнолітнього ОСОБА_14 , малолітніх ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Вказане також суперечить вимогам ч.3 ст.51 Конституції України, згідно якої дитинство охороняється державою.
Реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у зв`язку з наявністю гарантованого і законодавчо захищеного права малолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , неповнолітнього ОСОБА_14 , малолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на використання вищевказаного житлового приміщення, позбавляє їх можливості використовувати передбачені Конституцією України права у частині користування і розпорядження даною квартирою, вартість якої становить 278000 гривень, що понад 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинено тяжкі наслідки для їх законних прав та інтересів, які настали саме в результаті видачі начальником ЖЕК ОСОБА_7 документів, які містять завідомо неправдиві відомості - довідки №64 від 18.03.2013 року про склад сім`ї ОСОБА_11 та ОСОБА_10 без зазначення в ній даних про зареєстрованих у зазначеній квартирі малолітніх та неповнолітніх дітей, заяви форми 2 на ім`я керівника органу приватизації про оформлення передачі у приватну спільну власність квартири за адресою: АДРЕСА_2 без зазначення всіх повнолітніх членів сім`ї.
Відповідно до обвинувального акту - своїми умисними діями, які виразились у службовому підробленні, тобто, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.366 КК України.
Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України та виправдано за недоведеністю в його діяннях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Таке рішення суд мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи службовою особою - начальником житлово-комунального підприємства Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, видав завідомо неправдиві офіційні документи, що спричинило тяжкі наслідки, оскільки досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані стороною обвинувачення беззаперечно не підтверджують факту вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні в апеляційній скарзі з доповненнями вказує, що вирок суду не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, висновки, викладені в вироці, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, пов`язаною з виконанням адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування, на строк 2 роки зі штрафом в розмірі 250 неоподаткований мінімумів доходів громадян. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробовуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора, виправданий ОСОБА_7 просить її залишити без задоволення. Вважає, що судом повно та об`єктивно проведено судове слідство та прийнято об`єктивне та законне рішення про його випрадання.

Заслухавши доповідача, який виклав обставини справи та доводи апеляційної скарги з доповненнями, прокурора, який апеляційну скаргу з доповненнями підтримав, обвинуваченого, його захисника та потерпілу, які апеляційну скаргу прокурора з доповненнями заперечували, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги прокурора з доповненнями без задоволення.
Відповідно до ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:
1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
У відповідності до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, суд повинні оцінювати докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ при цьому не має наперед встановленої сили.
Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження та зроблено обґрунтований висновок про недоведеність у діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах.
Твердження апелянта про те, що будучи службовою особою - начальником житлово-комунального підприємства Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, видав завідомо неправдиві офіційні документи, що спричинило тяжкі наслідки, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.366 КК України є безпідставними.
З показань ОСОБА_7 вбачається, що він в період з 5.02.2013 року до 5.02.2016 року працював на посаді начальника житлово-комунального підприємства Прилісненської сільської ради Маневицького району. В березні 2013 року до нього звернулася жителька с. Прилісне Маневицького району ОСОБА_10 із заявою про оформлення передачі в приватну спільну власність їй і її чоловікові ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_4 . ОСОБА_10 йому надала довідку, яка вже частково була заповнена, згідно якої в даній квартирі проживають і мають право на житло лише ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . У вказаній довідці ОСОБА_7 власноручно було вказано лише технічні дані квартири АДРЕСА_4 . Після цього, він засвідчив заяву та довідку своїми підписами та печаткою ЖКП. Довідка була зареєстрована за вих. № 64 від 18.03.2013 року. Заяву та довідку він видав на руки ОСОБА_10 . Які особи фактично проживають, а також зареєстровані в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_7 на час підписання зазначених заяви та довідки відомо не було, оскільки ЖКП Прилісненської сільської ради Маневицького району не веде обліку та реєстрації громадян на території сільської ради та в будинках, які обслуговуються цим ЖКП, не видає довідок про склад сім`ї, не здійснює підготовку документів на приватизацію житла. А тому він не перевіряв дані про осіб, які фактично проживають та зареєстровані у вказаній квартирі, оскільки це не входило в його службові повноваження та обов`язки.
Потерпіла ОСОБА_9 підтвердила, що оформленням документів з приватизації квартири АДРЕСА_4 займалася дружина її брата ОСОБА_11 ОСОБА_10 . Після приватизації вказаної квартири її власниками стали ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , хоча на момент приватизації в квартирі, крім цих осіб, були зареєстровані ще їх малолітні діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також потерпіла ОСОБА_9 , троє її дітей: неповнолітній ОСОБА_14 , малолітні ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та сестри потерпілої - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_20 , під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, повідомила, що Маневицьке комунальне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне підприємство надає допомогу в оформленні документів для приватизації житла. В березні 2013 року до неї звернулась ОСОБА_10 , яка пред`явила їй свій паспорт та паспорт ОСОБА_11 . Зі слів ОСОБА_10 нею було оформлено довідку про склад сім`ї та заяву на ім`я керівника органу приватизації сільського голови Прилісненської сільської ради Маневицького району. Про осіб, які зареєстровані та фактично проживають в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_20 було відомо лише зі слів ОСОБА_10 , тому вона в довідці про склад сім`ї вказала лише ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_10 повністю підтвердила показання свідка ОСОБА_20 , пояснила, що зверталась до Маневицького комунального госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального підприємства де з її слів частково заповнили довідку про склад сім`ї. В дану довідку ОСОБА_7 вніс власноручно лише дані про технічні характеристики квартири, які є правдивими, після чого засвідчив довідку своїм підписом та завірив печаткою ЖКП. Вона ОСОБА_7 не повідомляла, хто зареєстрований та фактично проживає у вказаній квартирі.
Свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 підтвердили, що рішення про приватизацію квартири АДРЕСА_4 було прийнято 27.03.2013 року виконкомом Прилісненської сільської ради Маневицького району. Будь-яких спірних питань при прийнятті вказаного рішення не виникало. ОСОБА_21 та ОСОБА_19 повідомили членів виконкому, що для оформлення приватизації квартири подані всі необхідні документи та проінформували про кількість людей, що були прописані у вказаній квартирі. Будь-яких заперечень щодо прийняття рішення про приватизацію квартири ні від кого з членів виконкому не надходило, рішення було прийнято одноголосно.
Свідок ОСОБА_19 , крім того, підтвердив, що йому зі слів родини ОСОБА_11 було відомо, що ніхто з них не заперечує, щоб вказана квартира була оформлена шляхом приватизації на ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Згідно Статуту ЖКП Прилісненської сільської ради Маневицького району (а.с. 25-28 Т.1), підтверджується, що ЖКП не займається оформленням документів по приватизації житла, не видає довідок про склад сім`ї, не веде облік та реєстрацію мешканців села; заявою Ф-2, довідкою № 64 від 18.03.2013 року (а.с. 29-30 Т.1), встановлено, що вказані документи були підписані ОСОБА_7 та завірені печаткою ЖКП. Будь-яких відомостей, крім власноручно заповнених даних про технічні характеристики квартири в довідці № 64 від 18.03.2013 року, які відповідають технічній документації на дану квартиру, ОСОБА_7 у вказані документи не вносилось; довідкою Прилісненської сільської ради Маневицького району № 1274 від 7.07.2015 року, будинковою книгою (а.с. 31, 66-78 Т.1), підтверджується, що на момент приватизації в квартирі АДРЕСА_4 були зареєстровані ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , їх малолітні діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також ОСОБА_9 , троє її дітей: неповнолітній ОСОБА_14 , малолітні ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та сестри ОСОБА_9 і ОСОБА_11 - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; свідоцтвом про право власності на житло від 26.03.2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2015 року (а.с. 33-34 Т.1), встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_4 після її приватизації є ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ; контрактом від 5.02.2013 року, розпорядженням № 3-рос від 5.02.2013 року (а.с. 35-38, 92 Т.1), підтверджується, що ОСОБА_7 був призначений на посаду начальника ЖКП Прилісненської сільської ради Маневицького району з 5.02.2013 року по 5.02.2016 року. Контрактом визначено його права та обов`язки на вказаній посаді; протоколом засідання виконкому Прилісненської сільської ради Маневицького району (а.с. 98 Т.1, а.с. 43-44 Т.2), встановлено, що рішення про приватизацію квартири АДРЕСА_4 було прийнято 27.03.2013 року одноголосно.
Місцевим судом спростовані докази подані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 .
Крім того, і це підтверджується матеріалами кримінального провадження, відомості про зареєстрованих осіб в довідку вносив не ОСОБА_7 , а ОСОБА_20 . Статутом ЖКП Прилісненської сільської ради Маневицького району та умовами контракту укладеного з ОСОБА_7 не передбачено, що ЖКП, яке очолює останній веде облік та реєстрацію громадян на території сільської ради та в будинках, які обслуговує ЖКП, видає довідки про склад сім`ї, здійснює підготовку документів на приватизацію житла.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, підписані ОСОБА_7 документи, а саме: заява Ф-2 про оформлення передачі в приватну спільну власність ОСОБА_10 та ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_4 , та довідка № 64 від 18.03.2013 року про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення в квартирі АДРЕСА_4 , де виконкомом 27.03.2013 року приймалось рішення про приватизацію квартири АДРЕСА_4 , подано не було. Рішення про приватизацію квартири АДРЕСА_4 , було прийнято колегіальним органом. Вищевказані документи були подані ОСОБА_10 не в Прилісненську сільську раду Маневицького району, а в Маневицьке комунальне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне підприємство, де були використані для оформлення технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_4 , що свідчить про те, що дані документи не мали значення для прийняття виконкомом Прилісненської сільської ради Маневицького району рішення про приватизацію квартири.

Твердження апелянта про те, що обвинуваченому було відомо, хто саме зареєстрований в даному житловому будинку, оскільки останній в ньому проживає голослівні та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Як ствердила потерпіла ОСОБА_9 , ні вона сама з неповнолітніми дітьми, ні її сестри, в даній квартирі тривалий час не проживають.
Посилання в апеляційній скарзі прокурором на те, що відповідно до п.19 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, видача довідок про склад сім`ї належить саме до повноважень ЖКП цієї сільської ради чи його керівника не знайшло свого підтвердження, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, видача довідок про склад сім`ї належить саме до повноважень та обов`язків секретаря Прилісненської сільської ради Маневицького району.
Враховуючи сукупність встановлених обставин у даному кримінальному провадженню, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що прокурором не представлено належних та допустимих доказів у підтвердження того, що ОСОБА_7 на момент підписання заяви Ф-2 та довідки № 64 від 18.03.2013 року достовірно знав про осіб, які зареєстровані та фактично проживають в квартирі АДРЕСА_4 , а також, що видача вказаних документів входила в його службові обов`язки, а тому його дії носили саме умисний характер.
Доводи сторони обвинувачення не є беззаперечними, не доводять винуватість ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, а тому, усі сумніви згідно ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України тлумачаться на користь обвинуваченого.
Таким чином судом першої інстанції було прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому підстав для скасування вироку Маневицького районного суду, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення немає.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора з доповненнями залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду від 30 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: