АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1411/16-к Номер провадження 11-кп/786/237/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005196 від 25.07.2015 року відносно
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленкорань республіки Азербайджан, азербайджанця, без реєстрації та постійного місця проживання на території України,
та
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ленкорань республіки Азербайджан, азербайджанця, жителя АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання
за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу колегії суддів Київського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0005196 від 25.07.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 187 КК України та ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, повернуто прокурору для приведення його у відповідність до вимог кримінального-процесуального закону щодо відновлення прав обвинувачених на належний захист.

Цією ж ухвалою ОСОБА_9 та ОСОБА_14 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 30 січня 2017 року.

У поданих апеляційних скаргах:

Прокурор прохає ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 направити до Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2016 року для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання. На підтвердження своїх вимог прокурор зазначає, що у підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, розглянувши питання забезпечення права на захист та прийняв своє рішення виключно зі слів підозрюваного ОСОБА_9 , який проживає на території України понад десять років. Натомість державний обвинувач указує, що 18.11.2016 року ОСОБА_15 було допитано як підозрюваного, під час якого він повідомив що послуг перекладача не потребує. Крім того, 07.07.2016 року слідчим було винесено постанову про залучення перекладача по справі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не в достатній мірі володіють українською мовою, проте за весь час досудового розслідування ОСОБА_15 та ОСОБА_16 послугами перекладача не скористалися та не висловлювали такого бажання, клопотань з цього приводу не подавали.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 вбачається, що він не згоден з ухвалою суду в частині продовження ОСОБА_15 та ОСОБА_16 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому посилається на те, що таке рішення ухвалене незаконним складом суду, оскільки після повернення обвинувального акту прокурору рішення щодо запобіжних заходів має ухвалювати не суд, а слідчий суддя. Просить скасувати ухвалу колегії суддів Київського районного суду м. Полтави та ухвалити свою ухвалу, якою повернути обвинувальний акт прокурору для приведення його у відповідність до вимог кримінального процесуального закону щодо відновлення прав обвинувачених на захист.

Інші учасники судового провадження ухвалу не оскаржили.

Як вбачається зі змісту оскарженого судового рішення про повернення прокурору обвинувального акту суд послався на те, що під час проведення підготовчого засідання встановлені порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду. Зокрема, громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_15 , який українською мовою не володіє, а російською володіє в межах повсякденного спілкування, не вручені процесуальні документи рідною мовою та не забезпечено кваліфікованим перекладачем, чим порушено право ОСОБА_15 на належний захист своїх прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 , які підтримували апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно зі ст.129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до ст.7 КПК України є однією з загальних засад кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст.29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або будь-якою іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом, зокрема ст.68 КПК України.

Згідно роз`яснень які містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», суди повинні додержувати вимог закону щодо мови, якою провадиться судочинство. Особам, які беруть участь у справі і не володіють мовою судочинства, забезпечується право робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, і користуватися послугами перекладача. Позбавлення чи обмеження цих прав особи є істотним порушенням кримінально-процесуального закону, яке тягне скасування судових рішень.

Крім цього, при розгляді кримінального провадження, учасник якого не володіє чи недостатньо володіє держаною мовою, мають бути враховані правові позиції Європейського суду з прав людини відповідно до положень ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до положень п.(а) ч.3 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

У рішенні ЄСПЛ від 25.07.2000 року. ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції.

При цьому, п.3 (е) ст.6 Конвенції не вимагає письмового перекладу всіх письмових доказів чи офіційних документів, що є в провадженні. Допомога перекладача має бути такою, щоб забезпечити розуміння підсудним справи проти нього і ведення свого захисту, зокрема завдяки тому, що через перекладача він може висувати на розгляд суду свою версію подій (п.74 рішення ЄСПР від 19.12.1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії»).

Право на безоплатну допомогу перекладача застосовується не лише до усних виступів під час судового розгляду, а й до документальних матеріалів та досудового провадження. Зокрема, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд (п.48 рішення ЄСПЛ від 28.11.1978 року у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН»).

Як вбачається з наявних у матеріалах кримінального провадження анкетних даних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є іноземцями - уродженцями та громадянами республіки Азербайджан. Сторона обвинувачення не надала суду інформацію, що указані вище особи вивчали українську мову та вільно нею володіють.

Під час підготовчого судового засідання було з`ясовано, що ОСОБА_15 взагалі не володіє українською мовою, не отримував процесуальних документів в перекладі на рідну мову та не був забезпечений послугами перекладача. При цьому ОСОБА_15 також стверджував, що він в недостатній мірі володіє й російською мовою.

Зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 07.07.2016 року був залучений в якості перекладача ОСОБА_17 (а.с.18). Проте обвинувачені заперечують, що їм була надана можливість користуватися послугами цього перекладача. Натомість, ні повідомлення про підозру, ні обвинувальний акт не були вручені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в перекладі на зрозумілу кожному з них мову.

Такі доводи обвинувачених знайшли своє підтвердження в апеляційному суді, а прокурор підтвердив, що не може забезпечити явку перекладача на азербайджанську мову та те, що до цього часу переклад обвинувального акту не вручений обвинуваченим.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції який дійшов висновку, що виявлені під час підготовчого судового засідання порушення права обвинувачених на захист відносяться до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду, оскільки в подальшому можуть перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що повернення обвинувального акту прокурору можливе винятково на етапі проведення підготовчого судового засідання, колегія суддів вважає правильним судове рішення про повернення цього процесуального документу з підстави його невідповідності вимогам КПК України.

З огляду на вище наведене, апеляційні вимоги апелянтів щодо необхідності скасування ухвали про повернення обвинувального акту не підлягають до задоволення.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо незаконності ухвали в частині вирішення питання щодо запобіжного заходу колегія суддів вважає неспроможними та не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування судового рішення в цій частині.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 обґрунтовано підозрюються у вчиненні особливо тяжких корисливих та насильницьких злочинів, а також у зв`язку з тим, що не зменшилися ризики, якими визначалась необхідність в застосуванні щодо кожного з них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів апеляційного суду також не знайшла підстав для звільнення обвинувачених з під варти та продовжила дію цього запобіжного заходу.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,405,407,418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
С У Д Д І:

ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20 .