Справа № 161/3235/17 Провадження №11-сс/773/121/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000624 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року про накладення арешту на майно

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна ОСОБА_9 , а саме транспортного засобу автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 120» р.н.з. 1- НОМЕР_1 (Бельгійської реєстрації), сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 28 лютого 2017 року вказане клопотання задоволено.
В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання відмовити. Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення слідчого судді.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що ухвала слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 28 лютого 2017 року про накладення арешту на майно була винесена без участі володільця майна і отримана ОСОБА_9 03.03.2017 року. Строк на оскарження ухвали закінчувався 09.03.2017 року. У вказаний строк захисником була подана апеляційна скарга. Враховуючи наведе колегія суддів вважає, що процесуальний строк у даному випадку порушений не був.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту на майно були в повній мірі дотримані.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 15.07.2016 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000624 про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Постановою слідчого від 26.10.2016 року вилучене майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки даний транспортний засіб є знаряддям злочину

Враховуючи викладене суд першої інстанції підставно прийшов до висновку, що вилучене під час огляду майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому відповідно до ст. 170 КПК України підлягає арешту.
З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, при розгляді клопотання судом з`ясовані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту і підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених у апеляційній скарзі прокурора немає.
Керуючись ст. ст. 376, 170, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 28 лютого 2017 року, про накладення арешту на майно, без зміни.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:
Дата набрання законної сили 16.03.2017р.

Суддя ОСОБА_2

секретар с/з ОСОБА_5