ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/6928/17
Провадження 1-кс/201/4503/2017
УХВАЛА
22 травня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про спеціальне досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000902 від 19.10.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про спеціальне досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000902 від 19.10.2016 року.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що ОСОБА_7 , перебуваючи відповідно до наказу Голови агентства України з управління державними корпоративними правами та майном № 35-Д від 11.05.2012 в період 2012-2014 років на посаді директора Державного підприємства «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я. Осади» (далі за текстом ДП «НДТІ»), вчинив умисний службовий злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Відповідно до п. 7.1. Статуту ДП «НДТІ» , затвердженого наказом Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном № 53 від 28.03.2012, управління Підприємством здійснює його керівник Директор.

Згідно із п.7.3. Директор Підприємства самостійно вирішує питання діяльності Підприємства за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Агенства держмайна України.

Відповідно до п. 7.7. При виконання службових обов`язків Директор зобов`язаний:

- суворо дотримуватись положень Статуту;

- формувати та забезпечувати виконання фінансових планів;

- організовувати фінансово-господарську діяльність спрямовану на отримання прибутку;

- розробляти та затверджувати посадові інструкції працівників Підприємства;

- здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці відповідно до вимог чинного законодавства України;

- не використовувати в подальшому отримані при роботі на Підприємстві відомості, що становлять комерційну таємницю, після звільнення з посади Директора строком на три роки. В разі порушення цього Директор несе відповідальність у вигляді відшкодування Підприємству усіх доходів від використання такої інформації в інших підприємствах, установах і організаціях, а також збитків, спричинених Підприємству від такого використання.

Відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 та п. 3 примітки до ст. 368 Кримінального кодексу України ОСОБА_7 був, на момент вчинення злочину, службовою особою. Таким чином, директор Державного підприємства «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я. Осади» ОСОБА_7 , обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, вчинив злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 3 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» визначено, що ініціатива щодо передачі об`єктів права державної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно.

Разом із цим, ст.ст. 2, 4 вказаного Закону закріплено, що передача з державної у комунальну власність цілісних майнових комплексів підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів (далі за текстом підприємства), а також нерухомого майна (будівель, споруд, у тому числі об`єкти незавершеного будівництва, приміщення), здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону, пропозиції щодо передачі об`єктів з державної у комунальну власність, яка здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, погоджуються з: органом, уповноваженим управляти державним майном, або відповідною самоврядною організацією; органом, уповноваженим управляти державними корпоративними правами щодо акцій (часток, паїв), що належать державі; державним органом приватизації; підприємством щодо передачі структурних підрозділів підприємства та окремого індивідуально визначеного майна, закріпленого за таким підприємством, а також з трудовим колективом підприємства - щодо майна, закріпленого за таким підприємством, об`єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів такого підприємства.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 141 Господарського кодексу України, до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб`єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності.

Управління об`єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади (ч. 2 ст. 141 ГК України).

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 141 ГК України, види майна, що може перебувати виключно у державній власності, відчуження якого недержавним суб`єктам господарювання не допускається, а також додаткові обмеження щодо розпорядження окремими видами майна, яке належить до основних фондів, державних підприємств, установ і організацій, визначаються законом.

Відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», ДП «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади» (далі за текстом ДП «НДТІ») є підприємством, що не підлягає приватизації. Разом із цим, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2004 №1734 «Про затвердження переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», зазначене підприємство входило до Переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави.

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 Статуту ДП «НДТІ» , затвердженого наказом Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном № 53 від 28.03.2012, підприємство засноване на державній власності та входить до сфери управління Державного агентства України з управління держаними корпоративними правами та майном (далі за текстом Агентство держмайна України), правонаступником якого з 23.03.2014 є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Відповідно до п. 4.1. Статуту, майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі Підприємства.

Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Реалізація майнових прав Підприємства здійснюється в порядку, встановленому діючим законодавством України (п. 4.4. Статуту).

Так, згідно Переліку майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, затвердженого органом управління ДП «НДТІ» у 2004 році, до його складу увійшли оборотні та необоротні активи, загальною вартістю 5303514, 52 грн., в тому числі, виробничий корпус 1, інвентарний номер 01/0089 та лабораторно-побутовий корпус, інвентарний номер 01/0089/А.

Власником об`єктів нерухомого майна ДП «НДТІ», розташованого за адресою: вул. Писаржевського, 1А в м. Дніпро, які складаються з корпусу фізичних методів досліджень літ. Б-3, головного лабораторного корпусу літ Г-3, виробничого корпусу № 1 літ. П, лабораторно-побутового корпусу літ. В-4, будівлі-переходу № 2 літ І, складів літ. Х, Ц, И, складів літ. Є-1, Є11, будівля холодильної станції літ. Ж-2, водосховища літ. Ш, гаражу літ. К, будівлі побутових приміщень літ. У, будівлі насосної літ. Я, є держава в особі Верховної Ради України, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 29.05.2006.

Частиною 9 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

Відповідно до Порядку віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, затвердженого наказом Фонду державного майна України №1954 від 29.12.2010, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.01.2011 за №109/18847 (далі за текстом Порядок №1954), питання про виключення майна з переліку майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, може бути порушено виключно у випадку отримання підприємством податкової вимоги, яка надсилається (вручається) платнику податку в порядку, визначеному статтею 59 Податкового кодексу України. За час діяльності податкова заборгованість не обліковувалася, податкові повідомлення-рішення на його адресу не виносилися.

Орган, уповноважений управляти державним майном, затверджує окремо перелік майна, що включається, та перелік майна, що не включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, в строк до п`яти календарних днів після дня надходження переліків. (п. 8 Порядку №1954).

Досудовим розслідуванням встановлено, що в червні 2012 року директор ДП «НДТІ» ОСОБА_7 діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам держави, маючи умисел на розтрату майна підприємства, достовірно знаючи про відсутність правових підстав для виведення об`єкту нерухомості із переліку майна, що включено до складу цілісного майнового комплексу (далі за текстом - ЦМК) ДП «НДТІ», яке не підлягає приватизації, а також достовірно знаючи про те, що ДП «НДТІ» та майно, яке перебуває на балансі ЦМК, відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», не підлягає приватизації, а також усвідомлюючи, що вказане підприємство, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2004 № 1734 «Про затвердження переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави », входить до Переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, усупереч нормам діючого законодавства, а саме ст.ст. 2,3,4 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», ст. 328 Цивільного кодексу України та ст. 141 Господарського кодексу України, ч. 9 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», якою встановлено, що нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження, знаходячись на своєму робочому місці за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, 1а, у робочий час, надавав вказівку головному бухгалтеру ДП «НДТІ» ОСОБА_8 підготувати станом на 01.06.2012 перелік майна підприємства, що входить до складу ЦМК та перелік майна підприємства, що не входить до складу ЦМК.

При цьому, директор ДП «НДТІ» ОСОБА_7 , розуміючи, що в приміщенні виробничого корпусу № 1, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Писаржевського, 1а, знаходиться обладнання та устаткування, що складає виробничий цикл підприємства та без якого ДП «НДТІ» не в змозі здійснювати діяльність передбачену Статутом, надав головному бухгалтеру ДП «НДТІ» ОСОБА_8 завідомо незаконну вказівку щодо включення виробничого корпусу № 1 до переліку майна підприємства, що не включається до ЦМК підприємства.

Зазначені переліки майна ДП «НДТІ» підписані директором підприємства ОСОБА_7 та за вказівкою останнього скеровані до Агентства держмайна України для відповідного погодження.

В подальшому, директор ДП «НДТІ» ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати злочинний умисел направлений на розтрату майна підприємства, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам держави, в порушення вищезазначених норм законодавства в серпні 2012 року, знаходячись на своєму робочому місці за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, 1а, у робочий час, повторно надавав вказівку головному бухгалтеру ДП «НДТІ» ОСОБА_8 станом на 28.08.2012 підготувати зміни до переліків майна підприємства, яке не входить до ЦМК.

При цьому, директор ДП «НДТІ» ОСОБА_7 , розуміючи, що в приміщенні лабораторно-побутового корпусу Літ. «В-4», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Писаржевського, 1а, знаходиться обладнання та устаткування, що складає виробничий цикл підприємства та без якого ДП «НДТІ» не в змозі здійснювати діяльність передбачену Статутом, надав головному бухгалтеру ДП «НДТІ» ОСОБА_8 завідомо незаконну вказівку щодо включення лабораторно-побутового корпусу Літ. «В-4» до переліку майна підприємства, що не включається до ЦМК.

Зазначені переліки майна ДП «НДТІ» підписані директором підприємства ОСОБА_7 та за вказівкою останнього скеровані до Агентства держмайна України для відповідного погодження.

Після погодження зазначених переліків майна ДП «НДТІ», директор зазначеного підприємства ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел направлений на розтрату майна підприємства, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам держави, в порушення вищезазначених норм законодавства, 03.08.2016 надав вказівку на виготовлення та в подальшому підписав лист за № Д/726 Дніпропетровському міському голові ОСОБА_9 щодо вирішення питання про прийняття в комунальну власність виробничого корпусу № 1 та лабораторно-побутового корпусу літ. «В-4» загальною площею 6 904,3 кв.м, розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, 1а.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 12.09.2012 за № 23/27 вищезазначені об`єкти нерухомості прийнято до комунальної власності та передано на баланс комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця».

Разом з тим, відповідно до п. 3 зазначеного рішення питання прийняття об`єктів нерухомості, розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, 1а можливе лише за отримання згоди Кабінету Міністрів України.

Розуміючи, що отримання згоди Кабінету Міністрів України на відчуження виробничого корпусу № 1 та лабораторно-побутового корпусу літ. «В-4» є неможливим, директор ДП «НДТІ» ОСОБА_7 13.11.2012 на засіданні науково-технічної ради ДП «НДТІ», яке проходило за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, 1а поставив питання щодо необхідності перейменування виробничого корпусу № 1 в спортивно-оздоровчий корпус та лабораторно-побутового корпусу в корпус громадського харчування. Перейменування зазначених приміщень ОСОБА_7 обґрунтував необхідністю їх подальшої здачі в оренду, при цьому достовірно знаючи, що рішенням від 12.09.2012 за № 23/27 вони вже фактично передані до комунальної власності, тим самим ввів членів комісії в оману.

В подальшому в 13.12.2012, директором ДП «НДТІ» ОСОБА_7 надано вказівку працівнику підприємства ОСОБА_10 на підготування листа № Д/1019 до Дніпропетровської міської ради про внесення змін до рішення від 12.09.2012 за № 23/27, а саме зміни назв раніше-переданого виробничого корпусу № 1 та лабораторно-побутового корпусу, який власноруч підписано.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.11.2013 за № 17/31 внесено зміни в рішення від 12.09.2012 за № 23/27 та змінено назви виробничого корпусу № 1 на спортивно-оздоровчий корпус та лабораторно-побутового корпусу на корпус громадського харчування.

Одночасно, директором ДП «НДТІ» ОСОБА_7 надано вказівку на підготовку обґрунтування змін до переліку майна ДП «НДТІ» в якому зазначалось необхідність перейменування виробничого корпусу № 1 на спортивно-оздоровчий корпус та лабораторно-побутового корпусу на корпус громадського харчування, який особисто підписано та надано вказівку скерування до Агентства держмайна України.

Отримавши в лютому 2013 року затверджені зміни до переліку майна ДП «НДТІ» в яких виробничий корпус № 1 перейменовано на спортивно-оздоровчий корпус та лабораторно-побутовий корпус на корпус громадського харчування директор ДП «НДТІ» ОСОБА_7 підписав зазначені зміни.

У подальшому, 11.02.2013 директор ДП «НДТІ» ОСОБА_7 доводячи свій злочинний умисел направлений на розтрату майна підприємства до кінця, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам держави, в порушення вищезазначених норм законодавства, знаходячись на своєму робочому місці за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, 1а, у робочий час, надавав вказівку працівнику ДП «НДТІ» ОСОБА_10 підготувати лист до № Д/92/1 до Агентства держмайна України про отримання дозволу на передачу в комунальну власність спортивно-оздоровчого корпусу та корпусу громадського харчування, який особисто підписав та надав вказівку щодо скерування листа до Агентства держмайна України. На підставі зазначеного листа Агентством держмайна України видано наказ № 27 від 21.02.2013 про передачу зазначених об`єктів з державної у комунальну власність.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив дії, наслідком яких стало можливе відчуження об`єктів нерухомості, шляхом передачі їх з державної у комунальну власність та подальшої приватизації способом укладення договорів купівлі-продажу між Дніпропетровською міською радою та ТОВ «Інвест-Дніпро», що потягло тяжкі наслідки у вигляді позбавлення ДП «НДТІ» можливості виготовляти спеціальну, для атомної енергетики, хімічної промисловості, медицини та оборони, продукції та спричинення майнової шкоди державі в особі Верховної Ради України, в розмірі 16701382 грн., що більше, ніж у 250 разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 191 КК України, а саме розтрата чужого майна службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах (в редакції від 05.12.2012).

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 20.10.2016 запрошено до першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області для вручення останньому повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, однак у зазначену дату ОСОБА_7 до слідчого та прокурора не з`явився, про причину неявки не повідомив. У зв`язку із тим, що статтею 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, стороною кримінального провадження, 20.10.2016 на адресу житлово-експлуатаційної організація, яка обслуговує будинок, де офіційно зареєстрований та проживає ОСОБА_7 , направлено повідомлення про підозру для вручення останньому, відомості про вручення якої надійшли до слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області 20.10.2016.

Таким чином, станом на 20.10.2016 ОСОБА_7 перебуває у даному кримінальному провадженні у процесуальному статусі підозрюваного. Однак, на даний час, ОСОБА_7 до органу досудового розслідування не з`явився, про причини неявки не повідомив і місце знаходження вказаної особи, органу досудового розслідування не відоме. У зв`язку із цим, органом досудового розслідування винесено постанову про оголошення ОСОБА_7 в розшук, досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено, та до слідчого судді подано клопотання про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з цим, у ході проведення досудового розслідування ОСОБА_7 24.03.2017 оголошено у міжнародний розшук каналами Інтерполу та Європолу.

На підставі викладеного слідчий просив для повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження постановити ухвалу про спеціальне досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000902 від 19.10.2016 року, відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав на його задоволенні наполягав.

Адвокат ОСОБА_5 надав суду письмові заперечення на клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, які були долучені до матеріалів справи.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, оскільки вважає, що підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, а отже відсутні правові підстави для здійснення спеціального досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України судовий процес технічними засобами не фіксувався.

Згідно із п 20-1 Розділу ХІ Перехідних положень тимчасово, але не пізніше дня початку діяльності Державного бюро розслідувань (опублікування у газеті "Урядовий кур`єр" відповідного повідомлення його керівником): спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 365, 368, 368-2, 379, 400, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи які понад шість місяців переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно яких наявні фактичні дані, що вони перебувають за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цьому абзаці, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 297-3 України клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування розглядається слідчим суддею не пізніше десяти днів з дня його надходження до суду за участі особи, яка подала клопотання, та захисника.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-4 КПК України під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.
Вислухавши думку учасників судового провадження, а також дослідивши матеріли клопотання, суд вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_7 , останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, однак досліджуючи долучені до клопотання докази для підозри особи, щодо якої подано клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що вони є недостатніми для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, про що свідчить те, що у підозрі відсутні ґрунтовні посилання на наявність фактів отримання особистої вигоди підозрюваним, які є обов`язковою ознакою складу злочину ст. 191 КК України, а також не враховано висновки експертизи, що встановила втрату функціонального призначення переданих приміщень з причини продажу унікального обладнання ще до призначення ОСОБА_7 керівником підприємства, при цьому як свідчать матеріали долучені до клопотання, приміщення, які були відчужені у приватну власність, спочатку були передані з державної до комунальної власності задля зменшення затратної частини підприємства, однак у підозрі не зазначено яким саме чином ОСОБА_7 своїми діями впливав на прийняття зазначених рішень, які були прийняті державними органами та органами місцевого самоврядування, які не оскаржувались, не скасовувались та нечинними не визнавались.

Крім того, згідно матеріалів клопотання, постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 27 жовтня 2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000902 від 19.10.2016 за підозрою ОСОБА_7 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України було зупинено, при цьому, слідчий суддя враховую, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 цієї статті (розшук підозрюваного), при тому, що частиною 3 цієї статті також передбачено заборону проведення слідчих (розшукових) дій, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Також, положення вищезазначених кримінальних процесуальних норм кореспондуються з вимогами ч. 1 ст. 282 КПК України, якою передбачено відновлення досудового розслідування постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, до яких в тому числі належить звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладені обставини, а також відсутність в матеріалах клопотання будь-якого рішення слідчого або прокурора про відновлення кримінального провадження № 000902 від 19.10.2016, слідчий суддя приходить до висновку про те, що зазначене клопотання було подано під час зупиненого досудового розслідування у кримінальному провадженні, до відновлення якого, здійснювати будь-які процесуальні дії заборонено кримінальним процесуальним законом, що вказує на неможливість задоволення поданого клопотання, яке з цих підстав не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 297-1, 297-2,297-3, 297-4, 297-5 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про спеціальне досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000902 від 19.10.2016 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1