Справа № 145/940/16-к
Провадження №11-кп/772/1347/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу зі змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.08..2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000550 від 23.12.2015 року по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, заступника директоратов «Можайське» с. Шендерів Тиврівського району Вінницької області, відповідно до ст. 89 КК України раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора : ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_7
потерпілого : ОСОБА_10
В С Т А Н О В И В :
23.04.2015 року, близько 17-30 год.. в смт. Тиврів Вінницької області ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні Тиврівського РВ УМВС України у Вінницькій області, розташованого по вул. Шевченка, 2, маючи намір на ухилення від сплати боргу, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_10 не скоював злочину, завідомо неправдиво повідомив про вчинення злочину останнім, старшого слідчого СВ Тиврівського РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_11 шляхом надання відповідної заяви та письмових пояснень з приводу того, що нібито ОСОБА_10 з мотивів помсти, діючи умисно, підробивши його підпис на договорі позики від 30.08.2011 року та, використавши в подальшому даний документ шляхом подачі позовної заяви, ввів в оману Суворівський районний суд м. Одеси, щодо наявності у нього перед ОСОБА_10 боргових зобов`язань, що призвело до постановлення неправосудного рішення, порушення його прав у зв`язку з накладенням арешту на належне йому майно, що спростовується висновком судово-почеркознавчої експертизи №3153/-2 від 31.08.2015 року згідно якої, підпис від імені ОСОБА_7 у договорі позики від 30.08.2011року виконаний самим ОСОБА_7 , заочним рішенням Суворівського районного суду від 25.11.2014 року по справі №523/14953/14-ц; рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05.11.2015 року та ухвалою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 року.
Крім того, 24.04.2015 року, близько 18-40 год. в смт. Тиврів ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні Тиврівського РВ УМВС України у Вінницькій області, що розташований по вул. Шевченка, 2, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_10 , не скоював злочину, завідомо неправдиво повідомив про вчинення злочину останнім, старшого слідчого СВ Тиврівського РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_11 шляхом надання відповідної заяви та письмових пояснень з приводу того, що нібито ОСОБА_10 з мотивів помсти, діючи умисно, підробивши розписку від його імені від 30.08.2015 року на 35 000 грн. та, використавши в подальшому даний документ шляхом подачі позовної заяви, ввів в оману Суворівський районний суд м. Одеси, щодо наявності у нього перед ОСОБА_10 боргових зобов`язань, що призвело до постановлення неправосудного рішення, порушення його прав, що спростовується висновком судово-почеркознавчої експертизи №2015/2 від 02.09.2015 року, згідно якого, рукописний запис « ОСОБА_7 », а також підпис від імені ОСОБА_7 , розміщений нижче тексту наданої на експертизу розписки про отримання грошових коштів від 08 липня 2011року на суму 35 000 грн. виконані самим ОСОБА_7 ; рішенням Суворівського районного суду м. Одеса від 22.12.2014 року; рішенням Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2015року (а.с. 214-215 т.2); ухвалою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.03.2016року (а.с.76-77 т.1)..
Також, ОСОБА_7 08.05.2015 року в період часу з 11-35 по 13-15 год. в смт. Тиврів, знаходячись в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області, що розташований по вул. Шевченка, 2 при розгляді скарг на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про злочин до ЄРДР, нехтуючи честю та гідністю інших громадян, використовуючи правосуддя у своїх незаконних цілях, достовірно знаючи про те, що громадянин ОСОБА_10 не скоював злочину, завідомо неправдиво повідомив суд про вчинення злочину останнім, шляхом надання відповідних скарг та пояснень з приводу того, що нібито ОСОБА_10 з мотивів помсти, діючи умисно, підробивши договір позики від 30.08.2011 року та розписку від 30.08.2015 року на 35 000грн. від його імені та, використавши в подальшому дані документи шляхом подачі позовної заяви, ввів в оману Суворівський районний суд м. Одеси, щодо наявності у нього перед ОСОБА_10 боргових зобов`язань, що призвело до постановлення неправосудного рішення, порушення його прав.
Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.08.2016 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст.383 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
Вирішено долю речових доказів .
Не погодившись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.08.2016 року, просила скасувати вирок в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність у формі незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 та призначити покарання за ч.1 ст.383 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік . На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк 1( один) рік. Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України , а саме : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції ; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
У решті вирок залишити без змін.

Неоспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_7 та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 вважає, що вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.08.2016 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність на підставі ст. 413 КПК України, оскільки при визначені ОСОБА_7 покарання, суд всупереч роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», допустився неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не поклав на обвинуваченого ніяких обов`язків, передбачених ст.76 КК України, хоча це є одним з обов`язкових елементів, які визначають основний зміст випробування .
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу зі змінами, захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги зі змінами, потерпілого ОСОБА_10 , який просив задоволити апеляційну скаргу зі змінами , дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги , суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.383 КК України у апеляційній скарзі не оспорюється.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.08.2016 року засуджений за ч.1 ст. 383 КК України з застосуванням ст.75 КК України. Однак при призначенні обвинуваченому покарання, звільняючи останнього від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції в порушення вимог ч.4 ст.374 КПК України та ч.2 ст. 75 КК України допустив неправильне застосування кримінального закону, а саме не застосував закон , який підлягає застосуванню, тобто ніяких обов`язків, передбачених ст.76 КК України на ОСОБА_7 не поклав, хоча це є одним з обов`язкових елементів, які визначають основний зміст випробування.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.1 п.1 ст.413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора зі змінами є обґрунтованими, оскільки з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою ОСОБА_7 , враховуючи вік обвинуваченого, його стан здоров`я, доцільно застосувати п. 2 ч.1 ст.76 КК України та покласти на останнього обов`язок: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції, -
У х в а л и в :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженню ОСОБА_12 задоволити частково в частині призначення покарання.
Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.08.2016 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст.383 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст.383 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язок : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
В решті вирок залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:
Суддя: