справа № 166/878/17
провадження № 1-кс/166/290/17

У Х В А Л А
про арешт майна
смт. Ратне 18 серпня 2017 року
Слідчий суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
16.08.2017 року до суду надійшло клопотання прокурора Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про накладення арешту на: чорний зошит; зброя «Форт-201»; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 від 20.04.2015.
Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи на території міста Ковеля, Ковельського, Ратнівського, Володимир-Волинського районів виготовляють, зберігають, придбають, перевозять з метою використання при продажу товарів та збувають підроблені марки акцизного податку, а також незаконно отримують та зберігають останні з метою збуту, та збувають, транспортують з метою збуту незаконно виготовлені алкогольні напої, тютюнові вироби.
Під час проведення обшуку за дорученням процесуального прокурора у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 виявлено та вилучено наступні речі:
-Дозвіл на зброю № НОМЕР_1 від 20.04.2015.
Вилучені під час обшуку речі самі по собі та в сукупності можуть мати суттєве значення для встановлення обставин вчинення злочину і бути речовими доказами та об`єктами експертних досліджень.
Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для розгляду клопотання.
Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_3 , яка підтримала клопотання про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Оскільки від учасників процесуальної дії клопотання про застосування технічних засобів фіксування не надійшло, тому фіксування судового процесу не проводиться та у відповідності до ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення , зокрема, збереження речових доказів за наявності що воно відповідає критеріям, зазначеним статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором упродовж 48 годин після вилучення такого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої воно вилучено.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи встановлені обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на майно зазначене в клопотанні, а саме на чорний зошит, яке відповідає критеріям визначених ст. 98 КПК України та належить на праві власності ОСОБА_4 .
Не підлягає до задоволення клопотання в частині накладення арешту на зброю «Форт-201» та дозвіл на зброю № НОМЕР_1 від 20.04.2015 року, оскільки прокурором не доведено причетність її до вчинення кримінального правопорушення.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171 КПК України, -
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на речі, які є доказом злочину та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_4 , а саме на: чорний зошит.
Зброю "Форт-201" та дозвіл на зброю № НОМЕР_1 від 20.04.2015 року повернути власнику ОСОБА_4 .
Копію ухвали скерувати учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1