Справа № 165/633/16-к Провадження №11-кп/773/102/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2016 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, пенсіонер, одружений, несудимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_8 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 в дохід держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради 11194грн. 17коп. витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи яка потерпіла від кримінального правопорушення.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_11 45000грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 840 грн. витрат на правову допомогу. В решті позовних вимог відмовлено.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 04 листопада 2015 року, близько 19год. 00хв., керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Островського м.Нововолинськ, у напрямку автодороги Ковель-Жовква, перетинаючи перехрестя із вул.Автобусною м.Нововолинська та здійснюючи маневр повороту ліворуч, відносно напрямку руху транспортного засобу, порушуючи правила дорожнього руху, а саме: п.п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.п. 16.11. «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», здійснюючи виїзд на головну дорогу, а саме: автодорогу Ковель-Жовква, що по вул. Автобусній міста Нововолинська та здійснюючи маневр повороту ліворуч, відносно напрямку руху транспортного засобу, не надав перевагу в русі мопеду «Viper ZS50», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався по автодорозі Ковель-Жовква, що по вул.Автобусній міста Нововолинська у напрямку міста Володимир-Волинський, внаслідок чого відбулося зіткнення між вказаними транспортними засобами, внаслідок чого ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді, які згідно висновку судово-медичного експерта №221 від 11.12.2015р. відносяться до категорії тяжких.
У поданій апеляції та доповненні прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання із застосуванням ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки суд не в повній мірі врахував те, що обвинувачений формально визнав свою винуватість, а тому безпідставно визнав пом`якшуючу обставину щире каяття, не враховано і наслідки у виді інвалідності потерпілого. Більше того, судом першої інстанції не призначено додаткове покарання. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки та внести в резолютивну частину вироку вказівку про задоволення цивільних позовів.

У поданій на вирок апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності вини, правильності кваліфікації дій та призначення покарання, просить вирок суду скасувати в частині стягнення з обвинуваченого в дохід держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради 11194грн. 17коп. витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Зокрема, вказує, що вирок в цій частині є незаконним, прийнятим з істотним порушенням вимог цивільного та кримінального процесуального закону, зазначає, що дану суму повинна відшкодовувати страхова компанія, а не водій. Окрім того, звертає увагу на те, що в калькуляції витрат на лікування потерпілого вказані витрати, які не мають відношення до лікування потерпілого.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник просить її відхилити, оскільки вважає її необґрунтованою та безпідставною.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, підтримали свою апеляційну скаргу з викладених у них підстав, а скаргу прокурора заперечили, прокурора, який заперечив скаргу захисника, а скаргу прокурора підтримав в повному об`ємі, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання із застосування ст.75 КК України та не призначення додаткового покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість покарання є безпідставними.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивно характеризується.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, часткове відшкодування завданих збитків, а обтяжуючих обставин не встановлено, з чим повністю погоджується і апеляційний суд, а доводи прокурора про безпідставне визнання пом`якшуючої обставини, з огляду на конкретні обставини справи, не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції не призначаючи додаткове покарання мотивував своє рішення з огляну на відсутність обтяжуючих обставин та даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності в минулому.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення основного покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі та про можливість звільнення обвинуваченого від його відбування на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.

На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, суд не вбачає.

В матеріалах кримінального провадження наявні документи, які підтверджують розмір збитків понесених на лікування закладом охорони здоров`я потерпілого саме після вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Підстав сумніватися в достовірності даних документів в апеляційного суду немає. Підстави, які наведені в самій скарзі захисника, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, з чим погоджується і апеляційний суд.

У відповідності до вимог ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Захисник в своїй скарзі не навів переконливих доказів того, що визначена судом першої інстанції сума збитків, які понесені закладом охорони здоров`я, є несправедливою.

Рішення суду першої інстанції про стягнення саме з обвинуваченого в дохід держави витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи яка потерпіла від кримінального правопорушення є законним та обґрунтованим, прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства.
Таким чином, цивільний позов судом першої інстанції був розглянутий з суворим дотриманням вимог ст.1206 ЦК України, ст.ст. 128, 129 КПК України, а тому підстав для зміни судового рішення, про що зазначається в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

Доводи прокурора та захисника, які наведені в апеляційних скаргах, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку, призначенні покарання та вирішенні цивільних позовів.

Частиною 4 ст.374 КПК України передбачено, що у урезолютивній частині вироку зазначаються в тому числі і рішення про цивільний позов, а тому апеляційний суд частково задовольняє скаргу прокурора, при цьому вносить в вирок суду відповідні рішення щодо цивільних позовів.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Резолютивну частину вироку доповнити рішенням наступного змісту «Цивільний позов прокурора задовольнити повністю. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково».

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді