Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
28 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000602 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною базовою середньою освітою, неодруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє - вироком Здолбунівського районного суду від 17 березня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до чотирьох років і двох місяців позбавлення волі, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кокчетав Республіки Казахстан, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно із вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_5 за попередньою змовою спільно із ОСОБА_6 24 вересня 2015 року близько 19.00 год. у квартирі АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті неприязних відносин, умисно нанесли ОСОБА_10 декілька ударів кулаками рук в голову, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, від якої настала його смерть.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначено покарання сім років і шість місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням вироку Здолбунівського районного суду від 17 березня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України, остаточне покарання ОСОБА_5 призначено - сім років і шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.09.2015 року по 28.09.2015 року та з 01.10.2015 року по 12.10.2016 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначено покарання сім років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.09.2015 року по 12.10.2016 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі та постановлено стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави 3777,12 грн процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, у рівних частках з кожного.

В поданих апеляційних скаргах:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 , покликаючись на незаконність і необґрунтованість вироку суду, вказує, що досліджені судом першої інстанції докази, на її думку, не доводять, як вини ОСОБА_5 в заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть, так і попередньої домовленості ОСОБА_5 із ОСОБА_6 . Зазначає, що характер дій і участь ОСОБА_5 у бійці об`єктивно виключають можливість заподіяння саме ним смертельного тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , у зв`язку з чим просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 , не погоджуючись з вироком суду щодо визнання ОСОБА_6 винним в умисному заподіянні ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть, який вважає незаконним і необґрунтованим, просить за відсутності вини ОСОБА_6 в інкримінованому злочині вирок скасувати із закриттям кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що суд обґрунтував оскаржуваний вирок висновками, які не відповідають фактичним обставинам справи, сумнівними і недопустимими, на його думку, доказами, а також неправильно застосував закон, який підлягає застосуванню. Вказує, що судом не доведена його вина в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, що спричинили смерть, оскільки будь-яких негативних почуттів, конфліктів між ним і ОСОБА_10 не було, у зв`язку з чим просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження за відсутності достатніх доказів для доведення винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_6 , покликається на невідповідність показань обвинуваченого ОСОБА_5 , свідків та висновків судово-медичних експертиз, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, що призвело до незаконного його засудження за ч. 2 ст. 121 КК України, і вказує, що судом не встановлено розмежування нанесення ударів потерпілому, від яких настала смерть. Просить скасувати вирок суду із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їхніх захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підтримання апеляційних скарг, думку прокурора, який вважає вирок законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Винність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 25 вересня 2015 року ( т. 1 а.с. 21-42 ), у квартирі АДРЕСА_3 , в кімнаті по середині підлоги було виявлено труп ОСОБА_10 , забруднений кров`ю.
За висновком судово-медичної експертизи № 104 від 22 жовтня 2015 року ( т. 2 а. с. 112-115) на трупі ОСОБА_10 виявлено симптомокомплекс ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововиливів під м`які оболонки головного мозку в лівій лобно-тім`яній та правій лобно-скроневій ділянках, синців з набряками м`яких тканин верхньої та нижньої повік обох очей, крововиливів у білкову оболонку обох очей, синця на спинці носа та перелому кісток носа, синців по передній та по задній поверхнях обох вушних раковин, які виникли не менш, як від трьох травматичних дій (ударів) твердими тупими предметами (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні) з достатньою силою нанесення, характерною для даних ушкоджень, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми з просторими крововиливами в речовину головного мозку та під м`які мозкові оболонки, яка ускладнилась набрякомнабуханням та компресією головного мозку.

Під час судового розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_5 ствердив, що 24 вересня 2015 року він разом із ОСОБА_6 та його дружиною - ОСОБА_11 у вечірній час дійсно перебували у квартирі ОСОБА_12 , з метою забрати взуття ОСОБА_6 , яке він залишив напередодні після конфлікту, що виник між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , де ОСОБА_6 побили і виставили з квартири. Перебуваючи в кімнаті, у якій на матрасі біля шафи лежав ОСОБА_10 , ОСОБА_6 зчепився з ОСОБА_12 . Розборонивши ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , пішов на кухню, де знаходилася ОСОБА_11 , а ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 залишилися в кімнаті, звідки він чув крики. Потерпілого ОСОБА_10 він не бив, лише відштовхнув від себе двома руками, а на слідстві себе оговорив.

Обвинувачений ОСОБА_6 також підтвердив факт перебування 24 вересня 2015 року близько 19.00 год разом із своєю дружиною ОСОБА_11 та ОСОБА_5 у квартирі ОСОБА_12 . Ствердив, що між ним і ОСОБА_12 в квартирі напередодні мав місце конфлікт, у зв`язку з чим він 24 вересня 2015 року вдарив ОСОБА_12 кулаком в голову, від чого останній впав. ОСОБА_10 , який спав в кімнаті, а прокинувшись, намагався битися, два рази вдарив долонями рук по голові. Більше ніяких ударів він ОСОБА_10 не наносив, а ОСОБА_5 наніс близько 8-10 ударів кулаками рук потерпілому, а також два рази куском палки по голові ОСОБА_10 , від чого останній був весь в крові. В квартирі вони знаходилися близько 15-20 хв, а коли виходили ОСОБА_10 був ще живий.

З показань свідка ОСОБА_12 , який являвся і потерпілим по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, провадження у якому закрите за заявою потерпілого, слідує, що після конфлікту, який відбувся 20 вересня 2015 року між ним та ОСОБА_6 , 24 вересня 2015 року ОСОБА_6 із ОСОБА_5 , відкривши ударом ноги двері, які були підперті палицею, зайшли до нього в квартиру, де перебував і ОСОБА_10 , почали його бити, від отриманих ударів він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, побачив посеред кімнати ОСОБА_10 , забрудненого кров`ю, який був мертвий.

За показаннями свідка ОСОБА_11 20 вересня 2015 року між її чоловіком ОСОБА_6 та ОСОБА_12 виникла сварка у квартирі останнього, під час якої ОСОБА_6 побили і виставили з квартири. 24 вересня 2015 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та вона, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, навідалися до квартири ОСОБА_12 . В квартирі ОСОБА_12 . ОСОБА_6 з ОСОБА_5 били господаря, а коли ОСОБА_10 встав і замахнувся на них, вона злякалася і пішла на кухню, а в кімнаті залишалися ОСОБА_5 , її чоловік ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Потім сказавши ОСОБА_6 та ОСОБА_5 хватить їх бити, йдем звідси всі втрьох вийшли з квартири, у якій бачила ОСОБА_10 з ОСОБА_12 , які були всі в крові.

В ході протоколу огляду від 25 вересня 2015 року ( т. 1 а.с. 44-47, 49-52, 54-57) вилучено кофту темного кольору, штани чорного кольору і капці ОСОБА_6 , а також штани сірого кольору, сорочку темного кольору, коричневі черевики та кросівки ОСОБА_5 з плямами речовини бурого кольору.

Згідно висновку експерта № 566 ( т. 1 а.с. 230-231) на вилучених у ОСОБА_6 25 вересня 2015 року речах виявлено наявність крові людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_10 .

Виявлені на тканині джемпера та тканині брюк ОСОБА_6 сліди крові у вигляді численних бризок виникли внаслідок попадання на тканину бризок не згорнутої крові у період часу до трьох хвилин після виділення крові з джерела кровотечі на тілі людини та могли виникнути при нанесенні ударів по поверхні тіла людини, вкритих не згорнутою кров`ю ( висновок експерта № 181-мк).

Досліджені судом висновки експерта щодо механізму утворення слідів крові на одязі ОСОБА_6 узгоджуються з протоколом слідчого експерименту від 26 вересня 2015 року та 28 грудня 2015 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 , під час яких ОСОБА_11 на місці події вказувала, що в той час, як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 били ОСОБА_12 , ОСОБА_10 намагався піднятися, однак ОСОБА_6 вдарив його кулаком в голову, від чого у ОСОБА_10 з носа пішла кров, він впав на правий бік, а коли починав рухатися, то його по черзі ОСОБА_6 і ОСОБА_5 били руками.

При проведенні слідчих експериментів ( т. 2 а.с. 97-98, 120-121), протоколи із відеозаписами яких досліджено судом першої інстанції, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з дотриманням норм КПК України, показали, що 24 вересня 2015 року дійсно перебували у квартирі АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , де побили ОСОБА_12 , а також ОСОБА_10 , який хотів захистити від них останнього.
Згідно висновків експерта № 104-додаткова та № 104-додаткова2 від 25 січня 2016 року механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 , відображений підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також свідком ОСОБА_11 під час проведення з ними слідчих дій, не суперечить судово-медичним даним.

За таких обставин, твердження обвинувачених та їхніх захисників щодо непричетності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до смерті потерпілого ОСОБА_10 , як і твердження сторони захисту щодо можливої причетності до смерті потерпілого інших осіб та настання її за інших обставин не можна визнати обгрунтованими, оскільки, з показань самих обвинувачених, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 інших сторонніх осіб на момент події у квартирі АДРЕСА_3 не перебувало, а смерть ОСОБА_10 , згідно експертного висновку, настала в період часу, починаючи з 20.00 год 24 вересня 2015 року, тобто, за годину після події, яка мала місце.

Не заслуговують на увагу, на думку колегії суддів, і доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він себе оговорив, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б давали підстави ОСОБА_5 оговорювати себе, і таких доказів не надано останнім при апеляційному розгляді провадження, як не встановлено і будь-яких даних щодо психологічного тиску під час досудового розслідування на обвинувачених та свідків.

Враховуючи, що зазначені вище докази були отримані відповідно до положень кримінально-процесуального законодавства України, узгоджуються між собою і не суперечать один одному, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги досліджені докази, підстав для визнання яких неналежними чи недопустимими не вбачається, і вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо врахування ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що помякшують і обтяжують покарання, а також розяснень що містяться в п. 2-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів ( ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення: форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і тяжкість наслідків, що настали, тощо) і призначати менш суворе покарання особам, які щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину і відшкодували завдані збитки.

Зокрема, судом враховано, що обвинуваченими скоєно тяжкий злочин, спосіб його вчинення та суспільну небезпеку, особи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, відсутність пом`якшуючих обставин покарання, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і призначено ОСОБА_13 мінімальне покарання, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, а ОСОБА_5 - покарання найбільш наближене до мінімального, яке, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, і яке з врахуванням обставин вчиненого злочину та його наслідків настання смерті людини не можна вважати надто суворим чи не справедливим.

Разом із тим, беручи до уваги положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, що вступив в дію 24.12.2015 року, і яким внесено зміни в ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід зарахувати їхнє попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 12.10.2016 року до моменту проголошення ухвали, оскільки попереднє ув`язнення з 25 вересня 2015 року по 12 жовтня 2016 року ОСОБА_6 та з 25 вересня 2015 року по 28 вересня 2015 року, з 01 жовтня 2015 року по 12 жовтня 2016 року ОСОБА_5 зараховано судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Здолбунівського районного суду від 12 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їхніх захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 без задоволення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 12.10.2016 року по 28.12.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 12.10.2016 року по 28.12.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку засудженими протягом трьох місяців з дня вручення їм копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3