Справа № 743/645/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/512/2017
Категорія - ч. 3 ст. 305 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000033, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого: ТОВ «Д енд С Технолоджі» (м. Херсон), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій просить його змінити та призначити більш м`яке покарання.

Не погоджуючись з вироком суду захисник адвокат ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій просить його змінити та призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України, із врахуванням обмежень, встановлених ч. 3 ст. 68 КК України, у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.3 ст. 307 КК України - 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою, зараховано в строк відбування покарання тримання його під вартою, застосованого як запобіжний захід з моменту фактичного затримання з 19 квітня 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3836 грн. 50 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність винуватості, зазначає, що судом при призначенні покарання не взято до уваги те, що він щиро розкаявся, вину визнав, змінив свою життєву позицію до вчиненого правопорушення, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких обставин, під впливом погроз йому та його родині, перешкод у розслідуванні злочину не чинив, з приводу скоєного жалкує, одружений, має на утриманні малолітню дитину, матір-інваліда, працевлаштований, страждає на тяжкі хронічні захворювання, до адміністративної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, в минулому приймав активну участь у громадському житті, має наміри поновитися у навчанні в університеті.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Вказує, що ОСОБА_6 вину визнав, щиро розкаявся, зазначав мотиви вчиненого, а саме те, що його примусили здійснити перевезення через державний кордон заборонених речовин шляхом погроз. До кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів притягується вперше, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, до скоєного був працевлаштований. Крім того, судом встановлено, що він страждає хронічними захворюваннями (відсутня нирка), проживає разом з матір`ю - інвалідом 3 групи з дитинства. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. На думку апелянта, вказані обставини є підставою для застосування положень ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом України про кримінальну відповідальність.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене ОСОБА_6 покарання таким, що відповідає його меті.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» придбав у невстановленому місці та у невстановлений час, особливо небезпечні психотропні речовини, які зберігав та в подальшому 25 квітня 2015 року за невстановлених досудовим слідством обставин сховав в конструктивних порожнинах аудіо колонок марки "SVEN SPS-607", з метою переміщення психотропних речовин до Республіки Білорусь, з приховуванням від митного контролю, та їх подальшого збуту невстановленій слідством особі на території Республіки Білорусь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на контрабанду психотропних речовин, їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, 26.04.2015 року, об 11 год. 40 хв., ОСОБА_6 в якості пасажира автобуса сполученням "Миколаїв-Мінськ", р.н. НОМЕР_1 , перевіз вказані психотропні речовини територією України з м.Миколаїв до митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС (с.Нові Яриловичі Ріпкинського району Чернігівської області), зберігаючи їх в своїх особистих речах, з метою збуту на території Республіки Білорусь та прибувши у зону митного контролю митного поста "Нові Яриловичі" Чернігівської митниці, у напрямку виїзду з України, де під час процедури усного декларування заявив про відсутність у нього та його особистих речах речовин (товарів, предметів), заборонених чи обмежених для переміщення через митний кордон України.

Виконавши всі дії, спрямовані на контрабанду особливо небезпечних психотропних речовин АВ-FUBINAKA та PVP, їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, обвинувачений не довів їх до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки в ході проведення спільного прикордонно-митного огляду в його особистих речах сумці виявлено та вилучено дві колонки "SVEN SPS-607", в середині яких знаходилися 7 сріблястих пакетиків з психотропними речовинами, які відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз № 136/5 від 30.06.2015 року є особливо небезпечною психотропною речовиною - АВ-FUBINAKA, вагою 168,6929 гр. та особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, вагою 378,2987 гр.

Відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, АВ-FUBINAKA та PVP віднесені до списку 2 таблиці 1 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено».

Згідно з таблицею № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року вказані розміри речовин АВ-FUBINAKA та PVP є особливо великими.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав подані апеляційні скарги, просив пом`якшити ОСОБА_6 призначене покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України, думку прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду 1 інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав частково та показав, що знав про те, що перевозить заборонені речовини, однак не знав що саме та його примусили здійснити таке перевезення шляхом погроз.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку і встановлені фактичні обставини учасниками судового провадження не оскаржуються.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин - АВ-FUBINAKA та PVP в особливо великих розмірах, та у закінченому замаху на вчинення контрабанди особливо небезпечних психотропних речовин - АВ-FUBINAKA та PVP в особливо великих розмірах, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується задовільно, стан його здоров`я,сімейний стан та обґрунтовано дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій статей, які йому інкриміновано, у мінімальному розмірі, встановленої ч.3 ст.307 КК України, з конфіскацією майна, та із застосуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України щодо покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України і за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання.

Згідно з ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. Застосування ст. 69 КК України можливе в тому разі, коли для цього є як умови, так і підстави.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , в судовому засіданні не встановлено. З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений частково визнав вину, що не може свідчити про почуття каяття та готовність нести кримінальну відповідальність за вчинені ним кримінальні правопорушення.

Доводи апеляційних скарг про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин та під впливом погроз - безпідставні, оскільки доказів вчинення обвинуваченим злочину внаслідок зазначених обставин матеріали кримінального провадження не містять.

Твердження сторони захисту про відсутність у ОСОБА_6 органу - нирки, апеляційним судом не може прийматися до уваги, оскільки в матеріалах провадження відсутні належні докази на їх підтвердження, суд 1 інстанції врахував його стан здоров`я, виходячи з ухвали Верховного Суду України від 22.01.2008 року, де зазначено, що він страждає рядом хронічних захворювань.

Вищезазначені обставини, колегія суддів не може визнати такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, так як відсутні на те підстави.

При всіх обставинах, що відносяться до кримінального правопорушення та особи обвинуваченого і, на які посилаються апелянти в своїх скаргах, міра покарання, визначена обвинуваченому судом, не підлягає пом`якшенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4