АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/434/17 Справа № 707/1627/16-к Категорія: ч.2 ст.309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 захисникаОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Катеринопіль, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: останній раз 19.03.2009 Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. З КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частково не відбуте покарання згідно вироку Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09.06.2004 до відбуття визначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнений в січні 2012 року умовно достроково,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2009 року року і остаточно призначено покарання у виді двох років семи місяців позбавлення волі. Запобіжний захід домашній арешт залишено до вступу вироку в законну силу. Вирішено стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати в сумі 1912 гривень 56 копійок на користь держави. Вирішено долю речових доказів у відповідності до вимог ст.100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, вчинив новий умисний злочин за наступних обставин. Так, він на початку вересня 2012 року перебуваючи в лісі прилеглому до території Черкаського обласного протитуберкульозного диспансеру, який знаходиться по АДРЕСА_2 , незаконно придбав листя коноплі, а саме нарвав шляхом відокремлення листя верхівкових частин від стебел коноплі, після чого незаконно зберігаючи при собі переніс до місця свого лікування, а саме в палату № 19 ЧОПТЛ та висушивши листя коноплі, виготовив нарковмісну суміш, шляхом перетирання висушеного листя, яку незаконно зберігав в кімнаті без мети збуту. 10.09.2012 близько 19 години 00 хвилин в ході проведення огляду місця події працівниками міліції в присутності понятих та ОСОБА_8 виявлено та вилучено на підвіконнику, в тумбочці, в лівій кишені олімпійки останнього паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження, зеленого кольору в кількості 5 штук, які згідно висновку експерта № 2/1883 від 04.10.2012, № 2/1884 від 04.10.2012 та № 2/1885 від 04.10.2012 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в загальній кількості (в перерахунку на висушену речовину) становить 26,8 грама.

В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просять змінити вирок та призначити покарання ОСОБА_8 не пов`язане з реальним позбавленням волі, мотивуючи свої вимоги тим, що він хворіє на тяжку хворобу, а саме відкриту форму туберкульозу, яка відноситься до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Мін`юсту та Мінохорони здоровя від 15.08.2014 року №1348/5/572.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити з наведених підстав, прокурора ОСОБА_6 , який просив залишити без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого та захисника, а рішення суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані і постановлено вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2017 року згідно ст.370 КПК України.

Так, висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за який його засуджено, при обставинах наведених у вироку, ґрунтується на доказах, які дослідженні судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України за згодою всіх учасників процесу та ніким з учасників судового провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України - вірно з чим погоджується колегія суддів та не ставить під сумнів щодо правильності даної кваліфікації.

Згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу

винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України

стосовно призначення покарання.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу винного, який хворіє на тяжку хворобу туберкульоз легень, за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, за наявності пом`якшуючої покарання обставини щире каяття та обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину, обґрунтовано призначив ОСОБА_8 фактично мінімальне покарання в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого з приводу призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_8 хворіє на тяжку хворобу туберкульоз, крім того, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного та вчинення злочину в період умовно-дострокового звільнення, колегія суддів не вбачає можливості для застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_8 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статей 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2017 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :