АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/876/17 Номер провадження 11-сс/786/129/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002411 від 19.09.2016 року за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 15.02.2017 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1
Ухвалюючи вказане рішення слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, раніше неодноразово судимий, 27.12.2016 року звільнений від кримінальної відповідальності у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення та знову підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення.

Крім того, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на підставі п. 1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя не вважав за можливе визначити підозрюваному розмір застави.

В апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді та ухвалення нової, якою просить застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Апелянт стверджує, що ні прокурором, ні слідчим не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги; заперечення проти її задоволення прокурора ОСОБА_6 , який навів доводи щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 , та вказав, що його впізнала потерпіла та свідки, а також обґрунтував існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим , залежить від обставин.
У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177,178,183 КПК України
Згідно зазначених норм, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи і, зокрема, такі фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що рішення слідчого судді в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам законодавства.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ ВП № 1 ПВП ГУ НП в Полтавської області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № № 0002411 від 19.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
15.02.2017 року слідчим повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, вчиненні у нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу, вчиненому повторно.

Старший слідчий ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області за погодженням з прокурором Полтавської місцевої прокуратури звернувся до Київського районного суду м. Полтави з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб тобто до 16.04.2017 року.
Слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, а у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось необґрунтованого чи довільного не вбачається. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Враховуючи викладене, твердження підозрюваного стосовно відсутності у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними та такими, що суперечать зібраним органом досудового розслідування матеріалам.
Безпідставними є також доводи щодо можливості застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя тим самим виключив можливість того, що більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З наведеного вбачається, що при ухваленні рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені суддею в судовому засіданні. На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, на підставі п. 1 ч.4 ст.183 КПК України, дійшов правильного висновку, щодо не можливості визначення підозрюваному розміру застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу.

Переглядаючи судове рішення в межах апеляційної скарги колегія суддів не встановила порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді. За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись статтями 404, 407, 422 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 15.02.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12