АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна, просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так на думку апелянта арешт квартири яка на праві власності належить ОСОБА_7 є незаконним, оскільки її підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України є необґрунтованою. Також, представник не погоджується з висновками слідчого судді з приводу того, що до ОСОБА_7 може бути застосовано такий вид покарання як конфіскація майна, оскільки вказаним кримінальним правопорушенням завдано лише формальну шкоду, так як фактично грошові кошти залишилися у володінні власника. Дані обставини, на думку апелянта залишилися поза увагою слідчого судді, у зв`язку з чим, він вважає, що постановлене ним рішення є незаконним і необґрунтованим, оскільки розгляд клопотання відбувся без повного, об`єктивного та всебічного дослідження матеріалів провадження.

Також, представником подано клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_7 не була повідомлена про дату розгляду клопотання, а рішення слідчого судді на її адресу не надсилалось.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги і клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно відбувся без повідомлення власника цього майна та його представника, колегія суддів погоджується до доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, а тому вважає за необхідне поновити його.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді, то колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000784 від 15 березня 2017 року, в рамках якого, 08 червня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України.

Санкція ч. 4 ст. 368-4 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав за ОСОБА_7 зареєстрована на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

Звертаючись з клопотанням про арешт вказаної квартири, слідчий суддя вказав, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження цього майна з метою його конфіскація, як виду покарання, у разі доведення винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального провадження.

Дане клопотання слідчий суддя задовольнив.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України та прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на квартиру, яка належать на праві власності ОСОБА_7 .

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна з приводу відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України, є безпідставними.

Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. На думку колегії суддів такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, слідчим доведена та сумніву у суду щодо їх достатності не викликала.

З урахуванням вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належать ОСОБА_7 , є обґрунтованими та повністю підтверджуються доводами клопотання слідчого і доданими до нього матеріалами, у зв`язку з чим приходить до висновку про законність постановленого судом рішення, а відтак не вбачає підстав для його скасування.

У зв`язку з цим, подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 червня 2017 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 червня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3586/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1