У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.08.2017 Справа №607/10020/17

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №00000220 від 20.07.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, звернувся із клопотанням, погодженим прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , якому 11.08.2017р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке мотивується наступним.

СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000220 від 20 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за фактом вимагання передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Органом досудового розслідування встановлено, що в липні 2017 року в ОСОБА_5 , за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, виник злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, в період з липня по 10 серпня 2017 року умисно, з корисливих мотивів пред`являли ОСОБА_7 вимоги про передачу їм грошових коштів у сумі 1000 доларів США за умовне врегулювання конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , на що потерпілий не давав своєї згоди, при цьому неодноразово погрожували останньому фізичним насильством у разі невиконання їхніх вимог.

10 серпня 2017 року в ранню пору ОСОБА_5 прибув на вул. Руську в м. Тернополі, де навпроти будинку за адресою: бульвар Шевченка, 12 в м. Тернополі, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, пред`явив вимогу ОСОБА_7 надати йому грошові кошти в сумі 200 доларів США. При цьому, ОСОБА_7 , реально сприймаючи неодноразові погрози ОСОБА_5 , остерігаючись за своє життя та здоров`я, передав останньому грошові кошти в сумі 200 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до долара США, встановленим Національним банком України станом на 10 серпня 2017 року становило 5144 гривні. ОСОБА_5 отримані кошти, які він вимагав спільно з невстановленою слідством особою, привласнив, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

10 серпня 2017 року ОСОБА_5 було затримано та 11 серпня 2017 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-- протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

-- протоколом огляду місця події;

-- протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину та іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Виходячи із вищенаведеного, слідчий у клопотанні вказує та підтримується в судовому засіданні прокурором, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років і який вчинений групою осіб, що супроводжувалося із погрозою насильства потерпілому.

Прокурор зазначає, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання уникнення наявних ризиків, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності зважаючи на санкцію кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також на іншу невстановлену слідством особу, причетну до скоєння злочину шляхом погроз до надання ними неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні; а також, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого злочину, не маючи постійного місця проживання та стабільного доходу, що свідчить про слабкі його соціальні зв`язки і в сукупності свідчить про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, або ж продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обґрунтовано підозрюється, скільки ОСОБА_5 та інша невстановлена слідством особа отримали від потерпілого лише частину від суми, які вимагали.

Досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася можливість запобігти зазначеним ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України запобіжних заходів, ніж обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, з наведених у ньому підстав та просить його задовольнити, підозрюваного та захисника, які просять застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на характеризуючи дані підозрюваного, недоведеність органом досудового розслідування наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину, оскільки згідно матеріалів клопотання докази підозри базуються лише на протоколі допиту потерпілого, не підтверджено наявність ризиків, не обґрунтованість прокурором неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, приходжу до висновку, що клопотання підозрюваного ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_6 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід задовольнити, відмовивши при цьому у клопотанні старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 щодо вибраного органом досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Обґрунтованість повідомлення про підозру означає, що кожне положення, сформульоване в ній, ґрунтується на зібраних доказах.

При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаного злочину підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, які в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів. Посилання захисника на необґрунтованість підозри та неналежність поданих доказів спростованні матеріалами клопотання, наданими в судовому засіданні обґрунтуваннями прокурора щодо їх зібрання та допустимість згідно вимог КПК України.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для запобігання яких слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме зважаючи на санкцію статті злочину, який інкримінується ОСОБА_5 , він мати можливість ухилятися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілого та іншу невстановлену слідством особу, що негативно вплину на хід досудового розслідування, а також, що не виключається, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Водночас, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він одружений, на утриманні має малолітню дитину 2013 року народження, офіційно не працевлаштований, на обліках в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, тимчасово проживав в АДРЕСА_3 на орендованої квартирі. Згідно довідки Великогаївської сільської ради від 11.08.2017р. №897 ОСОБА_5 дійсно проживає в АДРЕСА_4 без реєстрації разом із батьком ОСОБА_8 , який є інвалідом ІІ групи та здійснює його догляд. Проживають у житловому будинку, який належав на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 ОСОБА_9 . ОСОБА_5 рахується таким, що раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. У 2010 році притягувався до кримінальної відповідальності. ОСОБА_5 хворіє на бронхіальну астму, через прояви якої до ОСОБА_5 в приміщення ІТТ 12.08.2017р. викликалася бригада швидкої допомоги, що вбачається із долученої копії витягу журналу ІТТ із відповідними записами. Згідно долученої захисником заяви від 11.08.2017р. батько ОСОБА_5 ОСОБА_8 просить, щоб його син ОСОБА_5 відбував домашній арешт по місцю його проживання в с. Застав`є та здійснював його догляд і піклування.

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за розглядом клопотання, при невстановленій на даний час іншої особи, яка була причетна до скоєння злочину за твердженням слідства, відсутність її показів та не розподілення чіткої ролі ОСОБА_5 в інкримінованому злочині, не доведенням прокурором недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, враховуючи особу підозрюваного та недопущення виникнення вказаних слідчим у клопотанні ризиків і належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, приходжу до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною ОСОБА_5 залишати житло за місцем його проживання, що в АДРЕСА_4 цілодобово(за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім цього, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною ОСОБА_5 цілодобово залишати житло, що АДРЕСА_4 (за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності).
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: прибувати за викликом слідчого, прокурора або суду; не залишати цілодобово житло за адресою АДРЕСА_4 (за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із потерпілим ОСОБА_7 ; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні паспорт громадянина України для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю.

Після оголошення ухвали ОСОБА_5 доставити до місця відбуття домашнього арешту в АДРЕСА_4 , після чого звільнити з під варти.

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 05 жовтня 2017 року.
Копію ухвали направити в Тернопільський РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області з метою поставлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік.

Контроль за виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя
Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1