Справа № 128/4149/16-к
ВИРОК
Іменем України
28 грудня 2016 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України; освіта середня; студента 4 курсу групи 41-м Вінницького національного аграрного університету; не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-
ОСОБА_4 08 липня 2016 року, близько 02.00 години ночі, в АДРЕСА_2 , дізнався від ОСОБА_7 , що її сестра ОСОБА_5 розшукує мобільний телефон «Lenovo А2010» та направився спільно з ними на пошук мобільного телефону. Не розшукавши даний мобільний телефон, ОСОБА_4 вирішив повернутися додому та близько 02.00 години ночі, проходячи по вул. Лесі Українки в с. Сосонка, Вінницького району, Вінницької області, на узбіччі дороги помітив мобільний «Lenovo А2010», який належав ОСОБА_5 . Після чого, маючи можливість для виявлення та ідентифікації законного власника майна, усвідомлюючи, що вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_5 , не вживши жодних заходів для повернення мобільного телефону його законному володільцеві, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підбурюваний жагою до легкої наживи, діючи з корисливих спонукань, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діставши та викинувши з даного мобільного телефону сім-карти, помістив вказаний телефон «Lenovo А2010» собі до кишені та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1477 від 22.11.2016 року вартість викраденого мобільного телефону «Lenovo А2010» з урахувань зносу становить 1758,00 грн. Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1758,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду показав, що 08.07.2016 року біля 02.00 год., ідучи додому в с. Сосонка по вул. Л. Українки зустрів знайому ОСОБА_7 , яка розповіла, що її сестра ОСОБА_5 розшукує мобільний телефон «Lenovo» та направився спільно з ними на пошук мобільного телефону. Не розшукавши даний мобільний телефон він вирішив повернутися додому та по дорозі на узбіччі дороги помітив мобільний телефон, який він вирішив забрати собі, розуміючи, що скоїв протиправні дії. Просить призначити мінімальне покарання.
За згодою обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати ч. 1 ст. 185 КК України, як умисне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, матеріальний стан обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, є студентом. Обвинувачений є раніш не судимим, активно сприяв в розкритті кримінального правопорушення, щиро розкаявся у скоєному.
Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння в розкритті злочину.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Потерпіла не наполягала на суворій мірі покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
З урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання у виді штрафу в прибуток держави, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.
З обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 351,84 грн., згідно наданих довідок про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Міра запобіжного заходу не обиралася.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в прибуток держави.
До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.
Речовий доказ, який знаходиться в камері зберігання Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме: мобільний телефон, білого кольору, модель «Lenovo А2010» - повернути в повне розпорядження власника ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 351,84 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1