АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2726/16-к Номер провадження 11-сс/786/592/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
фактичного володільця майна ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 21 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області та накладено арешт на автомобіль „KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт.

Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави звернувся слідчий із клопотанням про накладення арешту на автомобіль „KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ПАТ „ПриватБанк, а його фактичним володільцем являється ОСОБА_9 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 07.04.2016 року, близько 18.00 год., ОСОБА_9 , керуючи автомобілем „KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому рухаючись на 132 км. + 400 м. автошляху „Київ-Харків-Довжанський в Пирятинському районі в напрямку м.Полтава, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , який знадився на проїзній частині. В результаті ДТП ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці.

07.04.2016 року слідчим було проведено огляд місця ДТП, під час якого вилучено транспортний засіб автомобіль „KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ПАТ „ПриватБанк (м.Київ, просп. Перемоги, 65), а його фактичним володільцем являється ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ) та який поставлено на штрафмайданчик Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області.

08.04.2016 року до ЄРДР за №0000200 слідчим відділом ГУНП в Полтавській області внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

08.04.2016 року за постановою слідчого вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000200 від 08.04.2016 року.

08.11.2016 року слідчим суддею Октябрського районного суду м.Полтави винесено ухвалу про повернення ОСОБА_9 автомобіля „KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 ,

14.11.2016 року слідчим суддею Октябрського районного суду м.Полтави винесено ухвалу, якою надано слідчому тимчасовий доступ до автомобіля „KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , із можливістю його вилучення для проведення експертиз, з метою виявлення та фіксації на ньому відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

З огляду на вказане, в ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні комплексної судово-медичної експертизи та транспортно-трасологічної експертизи, яку було призначено 12.10.2016 року в Полтавському відділенні ХНДІСЕ ім М.С. Бокаріуса і для її проведення експерту необхідно провести дослідження пошкоджень автомобіля „KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 . Повернення транспортного засобу власнику (представнику) призведе до втрати доказів. Дані дослідження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме встановлення механізму, розвитку цієї дорожньо-транспортної події.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.170 КПК України, вказав на наявність підстав вважати, що транспортний засіб може мати відношення до вчинення кримінального правопорушення, а саме відношення до порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяло тяжке тілесне ушкодження, а тому вважав за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки слідчим суддею не взято до уваги, що вказаний транспортний засіб утримується на штрафмайданчику Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області без достатніх правових підстав, близько ніж півроку із вказаним автомобілем ніяких процесуальних дій не проводилось, в результаті чого бездіяльність слідчого визнано слідчим суддею незаконною.

Водночас, слідчий суддя вказує, що транспортний засіб може мати відношення до кримінального правопорушення, але достатніх та обґрунтованих підстав для такого висновку не наводить.

Разом з тим, вказує, що клопотання про накладення арешту розглянуто слідчим суддею за відсутності власника майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, адвоката ОСОБА_8 , фактичного володільця майна ОСОБА_9 ,які підтримали подану апеляційну скаргу із зазначених в ній мотивів, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, пояснення слідчого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для її задоволення, з таких підстав.

Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. п.1 ч.2 ст.170 КПК України зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положення ч.10 ст.170 КПК України вказують на те, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону, при вирішенні клопотання про накладення арешту на автомобіль, слідчим суддею дотримано.

З матеріалів наданих суду вбачається, що наведені в клопотанні доводи слідчого про накладення арешту на транспортний засіб, який знаходиться у володінні ОСОБА_9 , перевірялись судом першої інстанції. Досліджуючи доводи клопотання про арешт автомобіля, слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого про арешт, наслідки, що завдані кримінальним правопорушенням, а саме: смерть потерпілого та з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України, прийшов до вірного висновку про необхідність арешту вказаного майна.

З метою унеможливлення подальшого відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, що може призвести до подальшого зникнення, втрати або приховання слідів злочину, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, наклавши арешт на автомобіль „KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ПАТ „ПриватБанк, а його фактичним володільцем являється ОСОБА_9 .

Твердження сторони захисту щодо тривалого утримання транспортного засобу на штрафмайданчику без достатніх на те правових підстав та відсутності проведення за участі транспортного засобу будь-яких процесуальних дій є безпідставними, оскільки за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з 08.04.2016 року проводяться слідчі дії, призначено судово-медичну та транспортно-трасологічну експертизи та встановлюється механізм вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що займає значний проміжок часу. Результати вищезазначених процесуальних дій мають важливе значення для досудового розслідування та можуть бути використані, як докази, під час судового розгляду даного кримінального провадження. При цьому проведення таких процесуальних дій є необхідним для даного кримінального провадження з метою повного, всебічного, об`єктивного його розслідування.

При розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, прокурор ОСОБА_6 зазначив, що являється керівником групи прокурорів по даному кримінальному провадженню, тому підстав, які б ставили під сумнів його твердження, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до клопотання про арешт майна, автомобіль „KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , не вилучався, та на момент звернення до суду із вказаним клопотанням, арешт на вказаний транспортний засіб не накладався.

З клопотанням про накладення арешту на майно слідчий звертався до суду одноразово, а транспортний засіб було поміщено на територію штрафмайданчика органу поліції відразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Вирішення питань щодо належності вказаного автомобіля до штрафмайданчику до повноважень слідчого не входить, а відносить до повноважень відповідальної особи органу національної поліції на території якого він зберігається.

Рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та врахував наявність кримінального провадження щодо вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тому колегія суддів вважає, що таке втручання у права ПАТ „ПриватБанк, якому належить автомобіль на праві власності, та у права ОСОБА_9 , який фактично ним володіє, буде співрозмірним з потребами кримінального провадження на даному етапі.

Не заслуговує на увагу вказівкапро розгляд клопотання слідчого без повідомлення володільця майна ОСОБА_9 , оскільки відповідно до вимог ст.172 КПК України,яка регламентує порядок розгляду клопотання про арешт майна, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, та вказує, що може розглядатись без повідомлення особи, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням наведеного, підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 21 листопада 2016 року про накладення арешту на автомобіль „KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, який буде зберігатися на території штрафмайданчика Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4