Код суду 233 Справа № 233/200/17
Вирок
Іменем України
27 січня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Костянтинівка Донецької області, українець, громадянин України, має середньо технічну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, в силу ст. 89 раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд
ОСОБА_5 30 грудня 2016 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_4 , у будинку АДРЕСА_3 , де вони вживали спиртні напої. Приблизно о 14 год. потерпіла відволіклася, а ОСОБА_5 , знаходячись у зальній кімнаті вищевказаного будинку, побачив мобільний телефон марки Samsung GT -С 3530, ИМЕЙ НОМЕР_1 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний намір спрямований на викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки Samsung GT -С 3530, ИМЕЙ НОМЕР_1 вартістю 250,00 грн., з СІМ картою оператора МТС, вартістю 12,50 грн., який знаходився на журнальному столі у зальній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_4 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 262,50 грн.
25 січня 2017 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.
За умовами вказаної угоди про примирення, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України за обставин, викладених в угоді про примирення та відшкодував потерпілому завдану майнову шкоду у повному обсязі.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України буде призначене покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
В угоді про примирення передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення згідно з ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 як таку, що відповідає вимогам діючого законодавства та нормам кримінального процесуального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав укладену між ним та потерпілою угоду про примирення, вину у скоєнні злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден; угода укладена за його власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин та є добровільною, зазначив, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. 394, ст. 424, п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України , які йому були роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала укладену угоду про примирення, зазначила, що угода є добровільною, вона цілком розуміє свої права як потерпілої в кримінальному провадженні та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. ст. 394, 424 КПК України, які їй роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
З урахуванням вимог ч.ч. 1,3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 дійсно мало місце та було скоєне саме обвинуваченим, який в судовому засіданні визнав свою вину повністю. Вчинені ОСОБА_5 дії містять склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про примирення від 25 січня 2017 року, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам ст. 471 КПК України, міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України, є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.185 КК України.
Опитавши потерпілу ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 25 січня 2017 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 з призначенням останньому узгодженої в угоді міри покарання.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: мобільний телефон марки Samsung GT - С 3530, ИМЕЙ НОМЕР_1 , який знаходиться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_4 повернути за належністю.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору

Суддя ОСОБА_1