08.02.2017 Справа № 756/4950/15-к

№ 756/4950/16-к
№ 1-кп/756/35/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за № 0001696 від 21.02.2015 року за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7

в с т а н о в и в:
21 лютого 2015 року приблизно о 06 год. 00 хв. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився біля буд. АДРЕСА_3 , де вони разом розпивали спиртні напої.

Приблизно о 07 год. 30 хв. цього ж дня, після спільного розпивання спиртних напоїв ОСОБА_6 разом з ОСОБА_3 пішли до будинку за адресою : АДРЕСА_4 , в якому мешкає останній, для того щоб ОСОБА_3 зайшов до себе додому та взяв грошові кошти для подальшого придбання спиртних напоїв. Коли приблизно о 07 год. 45 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підійшли до 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 , то у цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на зґвалтування ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, застосував до ОСОБА_6 фізичне насильство, а саме: схопив її за руки та повів до себе додому в приміщення квартири АДРЕСА_5 . Зайшовши до вище вказаної квартири, ОСОБА_3 стягнув зі ОСОБА_6 куртку, після чого остання забігла на кухню. У цей час ОСОБА_3 також зайшов на кухню, де взяв з кухонного столу в праву руку кухонний ніж і приставив його до живота ОСОБА_6 , а лівою рукою схопив її за шию, чим намагався подолати волю до опору ОСОБА_6 , але остання вибила з руки ОСОБА_3 ніж, після чого ОСОБА_3 завів ОСОБА_6 до кімнати та штовхнув її на ліжко.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування ОСОБА_8 , ОСОБА_3 зняв з себе та зі ОСОБА_6 штани, ліг на неї зверху та знову застосував до останньої фізичне насильство, а саме: почав наносити удари по голові, грудній клітині, душити та заламувати руки і своїми діями спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на слизовій верхньої губи справа, нижньої губи в центрі, синців на лівій боковій поверхні шиї в верхній і середній третинах, на правій боковій її поверхні в верхній і середній третинах, в правій підключичній ділянці, в лівій підключичній ділянці, на лівій молочній залозі в проекції верхнє-зовнішнього квадранту, на заднє-внутрішній лівого ліктьового суглобу, на задній лівого плеча в нижній третині, на внутрішній поверхні правого плеча в верхній і середній третинах, на задній поверхні в верхній третині, в міжлопатковій ділянці зліва, в проекції остистого відростку 7 шийного хребця, на внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині, на внутрішній поверхні правого стегна в середній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, на передній поверхні лівої гомілки в верхній третині, на внутрішній поверхні правої гомілки в верхній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, чим подолав волю до опору ОСОБА_6 та зґвалтував її, тобто вступив в статеві зносини природнім шляхом проти волі останньої та задовольнив свою статеву пристрасть.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 496 від 18.03.2015 року у ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження:

-крововиливи на слизовій верхньої губи справа, нижньої губи в центрі;

-синці на лівій боковій поверхні шиї в верхній і середній третинах, на правій боковій її поверхні в верхній і середній третинах, в правій підключичній ділянці, в лівій підключичній ділянці, на лівій молочній залозі в проекції верхнє-зовнішнього квадранту, на заднє-внутрішній лівого ліктьового суглобу, на задній лівого плеча в нижній третині, на внутрішній поверхні правого плеча в верхній і середній третинах, на задній поверхні в верхні третині, в міжлопатковій ділянці зліва, в проекції остистого відростку 7 шийного хребця, на внутрішній поверхня лівого стегна в нижній третині, на внутрішній поверхні правого стегна в середній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, на передній поверхні лівої гомілки в верхній третині, на внутрішній поверхні правої гомілки в верхній третині.

Вищезазначені тілесні ушкодження, відносяться до легкого тілесного ушкодження відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України.

Вищезазначені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились від травматичної дії тупих предметів, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати вказаному терміну.

Враховуючи локалізацію та характер всіх виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень, можливість їх утворення при падінні потерпілої з вертикального чи близького до вертикального положення тіла на поверхню, виключається. Цілість дівочої пліви порушена, давність її порушення не менше трьох тижнів до моменту обстеження. Будь-яких свіжих ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих орган, в ділянці та в області заднє-прохідного отвору, які б відповідали даним подіям, не виявлено. При судово-імунологічному дослідженні на тампоні і мазках з вмістом із піхви гр. ОСОБА_6 , 1992 р.н., виявлені сперматозоїди.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив викладені вище обставини вчинення злочину щодо часу, місця, мети, способу його вчинення. Про вчинене ОСОБА_3 шкодує, кається, запевняє, що вчинив таке вперше, у подальшому ніколи не буде вчиняти протиправних дій. Просить суд затвердити угоду про примирення, укладену між ним та потерпілою, та постановити вирок на підставі угоди.

Завдану потерпілій майнову шкоду у розмірі 1001 грн. 54 коп. та моральну шкоду, оцінену потерпілою у 150000 грн., обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується відшкодувати у розмірі, в порядку та у строки, передбачені угодою про примирення. Обвинувачений запевняє, що зазначені суми для нього є посильними та реальними.

07 лютого 2017 року між потерпілою ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншого боку, на підставі статей 468-473 КПК України без примусу, обману, погроз, насильства, і без надання сторонами цієї угоди не виконуваних обіцянок, було укладено угоду про примирення у даному кримінальному провадженні.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинувачений ОСОБА_3 , з іншого боку, на стадії судового розгляду дійшли згоди:

-щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 152 КК України;

-щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та строку її відшкодування, а саме, майнової шкоди у розмірі 1001,54 грн. та завданої моральної шкоди у розмірі 150000,00 грн.; обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 1001,54 грн. протягом 10-ти днів з дня затвердження судом даної угоди; моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн. наступним чином: 50000,00 грн. зобов`язується відшкодувати не пізніше ніж через місяць з дати затвердження судом даної угод, а 100000,00 грн. - зобов`язується відшкодовувати частинами щомісячно в строк до 31 березня 2018 року;

-щодо призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. Крім того, сторони погодили на підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-щодо пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, де обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України визнається його щире каяття, а обставини, які обтяжують покарання, відсутні;

-щодо обставин, які характеризують особу, відповідно до яких обвинувачений є раніше не судимим, офіційно не працевлаштованим, неодруженим, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, обвинуваченого чи підозрюваного у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 152 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а відповідно до ст. 477 КПК відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Зокрема, обвинуваченому зрозумілі такі наслідки укладення та затвердження угоди, як обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК; потерпілій зрозумілі такі наслідки укладення та затвердження угоди, як обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК та позбавлення її права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152 КК України, позбавлення її права змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Судом з`ясовано та суд переконався у тому, що обвинувачений та потерпіла цілком розуміють наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи думку прокурора, який підтримав ініціативу потерпілої та обвинуваченого щодо укладення та затвердження угоди про примирення, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 07 лютого 2017 року між потерпілою ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого боку.

Речові докази судом не досліджувалися, а тому питання про їх долю судом не вирішується при постановленні остаточного рішення у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК.

Вирішуючи питання про застосування правил ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне цим вироком в строк покарання, призначений обвинуваченому ОСОБА_3 , зарахувати його попереднє ув`язнення у межах даного кримінального провадження у період з 01.06.2016 року по 07.02.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення від 07 лютого 2017 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншого боку.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання його попереднє ув`язнення у період з 01 червня 2016 року по 07 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 1001 гривні 54 копійок та моральну шкоду у розмірі 150000 гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1