АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 614/106/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/826/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова кримінальне провадження №11кп/790/826/17 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні на вирок Борівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Бобриково Антрацитовського району Луганської області, громадянку України, незаміжню, з середньою освітою, непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,-

засуджено:

- за ч.1 ст.190 КК України на 240 годин громадських робіт;

- за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на неї, ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Як встановив суд, ОСОБА_8 у період з 11 вересня 2011 року по 10 грудня 2015 року незаконно заволоділа чужим майном шляхом обману, а саме: коштами, які належать державі, представником якої є Управління соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації, що надає грошову державну допомогу сім`ям з дітьми, особам, що мають на утриманні неповнолітніх дітей, за наступних обставин.
ОСОБА_8 з 2010 року, проживаючи з ОСОБА_9 однією сім`єю без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_2 , 08.09.2011р. подала до Підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області заяву про реєстрацію народження доньки та умисно вказала неправдиві відомості щодо прізвища батька доньки, яка народилась в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , у зв`язку з чим у свідоцтві про народження вказані дані дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В результаті умисних дій, ОСОБА_8 умисно приховала факт спільного проживання з ОСОБА_9 (батьком доньки ОСОБА_11 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу з метою незаконного отримання статусу матері - одиначки для отримання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини.
Продовжуючи свої умисні злочині дії ОСОБА_8 , проживаючи з ОСОБА_9 однією сім`єю без реєстрації шлюбу 11.09.2011р. подала заяву до Управління соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації, яке розташоване по вул. Партизанській, б. 3 в смт. Борова Борівського району Харківської області, в якій умисно вказала неправдиві відомості про те, що не проживає з особою, від якої має дитину.
В момент подачі заяви про призначення соціальної допомоги та отримання статусу матері-одиначки ОСОБА_8 працівникам органу Управління соціального захисту населення повідомила неправдиві відомості, тобто з корисливих мотивів, шляхом обману, з метою незаконного збагачення, умисно приховала факт проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_9 , з яким фактично проживала протягом двох років.
Відповідно до наданих ОСОБА_8 неправдивих відомостей, відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про держану допомогу сім`ям з дітьми», 11.09.2011 р. останній незаконно встановлено статус «допомоги на дітей одиноким матерям». В період з 11.09.2011р. по 10.12.2015 р. ОСОБА_8 , на порушення ч. 4 ст. 18-1 вищевказаного закону в Управлінні праці та соціального захисту населення Борівської РДА була призначена і виплачена матеріальна допомога на дитину у сумі 15 427 грн. 20 коп.
Крім того, продовжуючи спільне проживання з ОСОБА_9 однією сім`єю без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 знову 01.03.2013 р. подала до Підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області заяву про реєстрацію народження доньки та умисно вказала неправдиві відомості щодо прізвища батька доньки, яка народилась в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , у зв`язку з чим у свідоцтві про народження вказані дані дитини - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В результаті умисних дій ОСОБА_8 умисно повторно приховала факт спільного проживання з ОСОБА_9 (батьком доньки ОСОБА_13 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу з метою незаконного отримання статусу матері-одиначки для отримання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини.
Продовжуючи злочині умисні дії ОСОБА_8 , проживаючи з ОСОБА_9 однією сім`єю без реєстрації шлюбу 06.03.2013 р. подала заяву до Управління соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації, яке розташоване по вул. Партизанській, б. 3 в смт. Борова Борівського району Харківської області, в якій умисно вказала неправдиві відомості про те, що не проживає з особою, від якої має дитину.
В момент подачі заяви про призначення соціальної допомоги та отримання статусу матері-одиначки ОСОБА_8 працівникам органу Управління соціального захисту населення повторно повідомила неправдиві відомості, тобто з корисливих мотивів, шляхом обману, з метою незаконного збагачення, умисно, повторно приховала факт проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_9 , з яким фактично проживала протягом чотирьох років.
Відповідно до наданих ОСОБА_8 неправдивих відомостей, відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про держану допомогу сім`ям з дітьми», 06.03.2013 р. їй незаконно встановлено статус «допомоги на дітей одиноким матерям». В період з 06.03.2013 р. по 10.12.2015 р. ОСОБА_8 , на порушення ч. 4 ст. 18-1 вищевказаного закону в Управлінні соціального захисту населення Борівської РДА була призначена і виплачена матеріальна допомога на дитину у сумі 10526 грн. 40 коп.

Крім того, продовжуючи спільне проживання з ОСОБА_9 однією сім`єю без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 знову 02.09.2015 р. подала до Підлиманської сільської ради Борівського району Харківської області заяву про реєстрацію народження доньки в котрій умисно повторно вказала неправдиві відомості щодо прізвища батька доньки, яка народилась в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , у зв`язку з чим у свідоцтві про народження вказані дані дитини - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В результаті умисних повторних дій, ОСОБА_8 умисно приховала факт спільного проживання з ОСОБА_9 (батьком доньки ОСОБА_15 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з метою незаконного отримання статусу матері-одиначки для отримання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини.
Продовжуючи злочині умисні дії ОСОБА_8 , проживаючи з ОСОБА_9 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, 07.09.2015 р. подала заяву до Управління соціального захисту населення Борівської районної державної адміністрації, яке розташоване по вул. Партизанській, б. 3 в смт. Борова Борівського району Харківської області, в якій умисно вказала неправдиві відомості про те, що не проживає з особою, від якої має дитину.
В момент подачі заяви про призначення соціальної допомоги та отримання статусу матері-одиначки ОСОБА_8 працівникам органу Управління соціального захисту населення повідомила неправдиві відомості, тобто з корисливих мотивів, шляхом обману, з метою незаконного збагачення, умисно, повторно приховала факт проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_9 , з яким фактично проживала протягом шести років.
Відповідно до наданих ОСОБА_8 неправдивих відомостей, відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про держану допомогу сім`ям з дітьми» 07.09.2015р. їй незаконно встановлено статус «допомоги на дітей одиноким матерям». В період з 07.09.2015 р. по 10.12.2015 р. ОСОБА_8 , на порушення ч. 4 ст. 18-1 вищевказаного закону в Управлінні соціального захисту населення Борівської РДА була призначена і виплачена матеріальна допомога на дитину у сумі 1400 грн. 40 коп.
За указаний період з 11.09.2011 р. по 10.12.2015 р. ОСОБА_8 незаконно, шляхом обману працівників Управління соціального захисту населення Борівської РДА, кожного місяця отримувала бюджетні кошти у вигляді матеріальної допомоги на дитину матері-одиначці. В результаті чого сумарно, незаконно отримала кошти у сумі 27 354 грн. 00 коп., завдавши державі, в особі Управління соціального захисту населення Борівської РДА, матеріальний збиток на вищезазначену суму.
В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін та доповнень, захисник посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України. Зазначив, що твердження сторони обвинувачення про проживання ОСОБА_16 разом з обвинуваченою ОСОБА_8 нічим не підтверджується, оскільки обвинувачена не заперечувала, що ОСОБА_9 відвідує своїх дітей та допомагає по господарству, однак вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, ОСОБА_16 не приймає участі у вихованні дітей та не допомагає матеріально. Наголошує, що ОСОБА_8 не подавала до органів УПСЗН завідомо неправдивих відомостей, оскільки при реєстрації дитини обвинувачена зазначила прізвища батька з її слів, що передбачено ст.135 Сімейного Кодексу України. Указав, сторона обвинувачення не забезпечила можливість дослідження безпосередньо під час судового розгляду показань свідка ОСОБА_16 . Указав, що факти спільного проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спростовується також наявними в матеріалах кримінального провадження даними про знаходження ОСОБА_16 на навчанні, під час якого він проживав у гуртожитку; відповідно до ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживання з боку громадян, стягуються згідно із законом, а тому це питання повинно вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Наголосив, що після надання документів ОСОБА_8 , органами УПСЗН присвоєно статус мати одиначки, який на даний час ніким не оспорений, не скасований, а показання працівників Борівського УПСЗН про відсутність у них права проводити перевірку достовірності поданих документів спростовується п.48 постанови КМУ №1751 від 27.01.2001 року «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми». Зазначив, що протокол допиту в якості свідка ОСОБА_8 є недопустимим доказом, оскільки ОСОБА_8 є обвинуваченою; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.12.2015 року від ОСОБА_17 , копії пояснень ОСОБА_8 стосовно притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП України, копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_18 за ст.173 КУпАП України, не є доказами у справі, оскільки отриманні в порушення вимог ч.2 ст.84 КПК України, а роздруківки скрін-шотов сторінки веб-сайту «В контакті», отриманні без дозволу слідчого судді. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор посилається на неповноту судового слідства, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України. Зазначив, що у порушення вимог ст.ст.370, 94 КПК України суд не допитав у судовому засідання свідка ОСОБА_16 , у результаті чого не з`ясував усіх обставин кримінального правопорушення, та не надав усім наявним у провадженні доказам оцінки. Указав, що під час судового провадження 16 грудня 2016 року письмові докази судом не досліджувалися і у порушення вимог ст.ст.103, 107 КПК України судове засідання не фіксувалося технічними засобами. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а скаргу захисника залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а захисника частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги прокурора та захисника про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду не позбавленні підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення, до якого згідно ч.1 ст.369 цього ж КПК відноситься вирок, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимог, передбачених п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку, серед іншого, повинні бути зазначені докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

За змістом цих норм закону суд має викласти у мотивувальній частині обвинувального вироку результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, зазначити джерело доказу, фактичні данні, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дає з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності й достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні викладені в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви в їх достовірності.

Згідно положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Цих вимог закону судом належним чином не виконано.

У порушення вищезазначених вимог закону у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції від 16 грудня 2016 року, що відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і в силу п.1 ч.1 ст.415 підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 визнано винуватою у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) у результаті надання недостовірної інформації до органів УПСЗН Борівського району шляхом приховування факту спільного проживання з ОСОБА_9 , з метою отримання статусу одинокої матері та отримання відповідних соціальних виплат.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно ч.1 ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку
(рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.
Відповідно до ч.4 ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає, виховує дітей.

Однак, свідок ОСОБА_9 , для з`ясування питань про спільне проживання з ОСОБА_8 , ведення з нею спільного господарства, та участі у вихованні спільних з ОСОБА_8 дітей, у суді першої інстанції допитаним не був, хоча з`ясування цих обставин має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, що згідно вимог ч.1 ст.419, п.1 ч.1 ст.409 КПК України є неповнотою судового розгляду і підставами для скасування вироку суду першої інстанції.

Суд ці обставини залишив поза увагою, хоча це мало істотне значення для ухвалення законного і обґрунтованого рішення, чим порушив вимоги п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.415 того ж КПК - підставами для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути допущені порушення кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити інші доводи апеляційних скарг захисника та прокурора, дати належну оцінку зібраним доказам згідно чинного кримінального процесуального Кодексу України, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення з викладенням у ньому аналізу доказів і докладних мотивів його прийняття.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Борівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: