Справа № 301/1837/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 17.01.2017 якою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину , передбаченого ч.2 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Так, згідно обвинувального акту :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України , уродженець с. Ільниця, Іршавського району, Закарпатської області , неодружений , непрацюючий, з середньою освітою, мешканець АДРЕСА_1 , не судимий

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України , тобто в грубому порушені громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб (хуліганство), при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_6 27.09.2009 року, близько 00 годин 30 хвилин, знаходячись в приміщенні бару Фаворит, розташованого на другому поверсі будинку № 136 в с. Чорний Потік Іршавського району, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, бажаючи протиставити себе оточуючим та виявляючи своє зневажливе до них ставлення, у групі із особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження вчинив хуліганські дії за наступних обставин.

Особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в приміщенні бару Фаворит, з хуліганських спонукань, маючи на меті спровокувати конфлікт, підійшов до столика, за яким знаходилися ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та безпричинно наніс словесні образи вказаним особам. Такі неправомірні дії помітив ОСОБА_10 , , який знаходився за сусіднім столиком разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , бажаючи попередити конфлікт та заспокоїти порушника , зробив останньому зауваження, пояснивши, що вже пізній час, бар зачиняється, попросив залишити бар та порадив піти додому. У відповідь інша особа, матеріали щодо якої виділенні в окреме провадження і знаходився поруч з першою особою , усвідомлюючи протиправність дій останнього та продовжуючи їх, використовуючи зауваження потерпілого як привід розпочати групову бійку за участю інших осіб, що знаходилися у їх компанії , в тому числі і ОСОБА_6 , розраховуючи на підтримку і схвалення власних дій вказаними особами, які були його знайомими, як і він, перебували у стані алкогольного спяніння, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та з особливою зухвалістю наніс йому декілька ударів затиснутою в кулак рукою в обличчя, і, не зупиняючись на цьому, вискочив ногами на стіл та наніс удар взутою ногою в обличчя потерпілому ОСОБА_12 ..
Після цього , ОСОБА_6 діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань з метою заподіяння тілесних ушкоджень підбіг разом з іншими особами до потерпілих, та, будучи об`єднаними єдиним мотивом неповаги до суспільства та норм моралі, з особливою зухвалістю наніс декілька ударів руками потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .

У ході бійки ОСОБА_11 , захищаючись від ударів по голові, тулубу, іншим частинам тіла, які наносили йому затиснутими в кулак руками особи, відступив впритул до вікна, будучи обернутим до віконної рами спиною. Скориставшись цим, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження умисно, з хуліганських спонукань, наніс потерпілому сильний удар ногою в область грудної клітки, тим самим виштовхнувши потерпілого на вікно, в результаті чого, останній, розбивши спиною скло, впав з другого поверху бару на бетонну площадку перед будівлею бару.

Тільки після падіння потерпілого бійка припинилася.

У наслідок хуліганських дій потерпілі отримали тілесні ушкодження та була припинена робота бару Фаворит, зірваний відпочинок відвідувачів бару, порушена обстановка в барі та пошкоджено майно.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання обвинувачений ОСОБА_6 вказує про те, що лише у 2016 році йому було вручено обвинувальний акт та пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 296 КК України . Про те , що відносно нього порушено кримінальну справу 29.09.2010 року та 30.09.2010 року оголошено в розшук йому стало відомо тільки після повернення цього року із-за кордону , так як він 09.09.2010 року до порушення кримінальної справи виїхав за межі України. До цього часу його допитували як свідка, а тому він вважає, що не ухилявся від слідства або суду, тобто перебіг давності не зупинявся. Вказує , що кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 296 КК України , у вчинені якого він обвинувачується, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та відповідно до вимог ч. 1ст. 49 КК України особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Суд, першої інстанції, заслухавши думку учасників судового провадження (потерпілих та прокурора), дослідивши матеріали клопотання, прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити. Рішення мотивоване тим, що ч. 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Так, під ухиленням від слідства або суду як обставиною, що зупиняє перебіг строку давності розуміються будь-які умисні дії, вчинені особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, при цьому не є такою, що ухиляється від слідства або суду, невідома правоохоронним органам особа, яка вчинила злочин і переховується, а також особа, хоч і відома таким органам, але причетність якої до вчинення злочину на момент її зникнення ще не встановлено. З матеріалів кримінального провадження вбачається, 14.12.2012 року порушено кримінальну справу за фактом хуліганства вчиненого 27.09.2009 року в приміщенні бару Фаворит в с.Ч.Потік, Іршавського району. 30.09.2010 року винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України . У подальшому, з вказаної кримінальної справи були виділені в окреме провадження матеріали відносно ОСОБА_6 у звязку з тим, що його місце знаходження не встановлено . Таким чином, суд прийшов до висновку , що ОСОБА_6 ухилявся від слідства, що є підставою для зупинення перебігу строку давності. Крім того , суд повернув обвинувальний акт прокурору як такий, що суперечить вимогам ст.. 291 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали суду як незаконної та необґрунтованої . Вказує , що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України , а можливість об`єднання кримінальних проваджень не є підставою для повернення обвинувального акту. Крім того, вважає , що суд першої інстанції безпідставно не задоволив його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, оскільки з моменту вчинення ним злочину минули строки давності , а від органів слідства він не ухилявся. Просить скасувати ухвали Іршавсякого районного суду від 17.01.2017 року та 18.01.2017 року , а провадження у справі закрити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримання поданої апеляційної скарги, промову прокурора який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги , перевіривши та дослідивши матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

При вирішенні питання про звільнення осіб від кримінальної відповідальності та закриття кримінальних справ у зв`язку із закінченням строків давності особливу увагу слід приділяли правильності застосування норм закону щодо наявності матеріалів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за Кримінально-процесуальним кодексом 1960 р.), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.49 КК України що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі час, який минув від моменту скоєння злочину до моменту, коли особа почала ухилятись від правоохоронних органів, не анулюється, а підлягає зарахуванню в строк давності, зазначений у законі. Зупинення спливу строку давності у випадку ухилення особи від досудового слідства або суду є посткримінальною санкцією, заходом кримінально-правового характеру, покликаним забезпечувати здійснення кримінального переслідування та реалізацію кримінальної відповідальності.
Під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи.
При цьому , колегія суддів звертає увагу, що зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.
Отже, не визнається такою, що ухиляється від слідства або суду, невідома правоохоронним органам особа, яка скоїла злочин і переховується після цього, а також особа, хоч і відома компетентним органам, але причетність якої до скоєння злочину на момент її зникнення ще не встановлено.
При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.
Разом з тим на особу, яка скоїла злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.
З встановлених обставин вбачається , що у 2009 році було порушено кримінальну справу за ч.1ст.121 КК України та ч. 2 ст. 296 КК України за фактом хуліганства вчиненого 27 вересня 2009 року в приміщенні бару Фаворит в с.Ч.Потік, Іршавського району . ОСОБА_6 до 29.09.2010 року допитувався у вказаному кримінальному провадженні як свідок, про що свідчать надані суду першої інстанції копії протоколів допиту як свідка ОСОБА_6 .. Після цього, свідок виїхав за межі території України. 30.09.2010 року слідчим, у відсутності ОСОБА_6 винесено постанову про притягнення його в якості обвинуваченого. У подальшому , без будь-яких спроб виклику особи, пред`явлення обвинувачення, встановлення місця знаходження чи допиту, 30.09.2010 року ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що на момент виїзду за межі території України ОСОБА_6 мав статус свідка у кримінальному провадженні , а тому він не мав обов`язку з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. ОСОБА_6 не міг усвідомлювати, що в нього вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, а тому він не міг ухилятися від виконання такого обов`язку.
Суд першої інстанції , ухилився від перевірки встановлення юридично значимих обставин у даному провадженні та наявності об`єктивних даних , які свідчать чи могли б свідчити , що ОСОБА_6 належним чином проінформований про висунуте щодо нього обвинувачення та повідомлений обов`язок постати перед слідчим чи прокурором, що вплинило на висновки суду про зупинення перебігу строку давності.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обгрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів вважає , що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними , оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого , які перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинуло на постановления законного й обґрунтованого судового рішення, а тому ухвала підлягає до скасування.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити вказані порушення кримінального процесуального закону, що зумовлює скасування ухвали , і з метою захисту прав та дотримання інтересів сторін кримінального провадження, направлення цього провадження до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду .

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи , ретельно перевірити доводи апелянта , дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407,409, 412 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 17.01.2017 року - скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції .

Судді: