Справа № 489/954/17
кримінальне провадження
№1-кс/489/359/17
УХВАЛА
02 березня 2017 р. м. Миколаїв
Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участю слідчого ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши клопотання останнього про арешт тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ :
СВ Вітовського ВП Корабельного ВПГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000159 від 01.12.2016 р. за фактом незаконного заволодіння шляхом шахрайства, за попередньою змовою групою осіб, з використанням електронно-обчислювальної техніки майном ТОВ МП "Термінал Укрхарчозбутсировина".

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Окремою підставою для накладення арешту є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що передбачено п.4 ч.2 ст.170 КПК України.
Підтримуючи вищезазначене клопотання, слідчий зазначив, що вилучений під час обшуку телефон є речовим доказами у справі. Арешт іншої частини вилученого майна є необхідним з метою відшкодування завданої шкоди, так як потерпілим заявлено цивільний позов.

Підозрюваний під час розгляду клопотання показав, що використовував мобільний телефон "Хуавей" для зв`язку через Viber, а також те, що вилучені грошові кошти в сумі 1000 грн. належать йому.

З огляду на вищезазначені обставини, надані до клопотання докази, досліджені в їх сукупності, а також на те, що слідчим під час розгляду клопотання доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, слідчий суддя з метою забезпечення цивільного позову та збереження речових доказів, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане в клопотанні тимчасово вилучене під час обшуку майно.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 1000 грн. (вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку), мобільний телефон "Huawei" IMEI НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_3 з тимчасовим позбавленням останнього можливості відчужувати, користуватись та розпоряджатися ними до скасування арешту майна у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя