АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/317/17 Справа № 185/9257/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

третьої особи ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 001599 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року, ухвалений відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Павлограді, українки, громадянки України, яка має середньо-спеціальну освіту, не одруженої, яка має на утриманні неповнолітню дитину працюючої продавцем, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування шкоди заподіяної майну в сумі 49000 грн., в рахунок відшкодування шкоди завданої життю та здоров`ю 2065,35 грн., за проведення автотоварознавчого дослідження 1500 грн., всього 52 565, 35 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти в сумі 40 960 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2728 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнана винною у тому, що 21 червня 2015 року, приблизно о 20.30 годині, керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 рухалася по вул. Іскрівська м. Павлограда зі сторони вул. Комарова в напрямку вул. Дніпровської. Наблизившись до магазину «Капі» за адресою: м. Павлоград, вул. Іскрівська, 3-А, водій ОСОБА_7 увімкнула сигнал лівого повороту з метою виконання маневру повороту ліворуч та в`їзду до житлової зони. Після того ОСОБА_12 , маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку, не впевнилася що її дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху перед початком зміни напрямку руху виконуючи маневр повороту ліворуч не переконалася у безпеці виконання маневру, не надала перевагу у русі мотоциклу «Honda CBUR 900RR» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався по вул. Іскрівська в зустрічному автомобілю напрямку, розпочала рух керованого нею автомобіля виконуючи маневр повороту ліворуч.

В процесі подальшого руху транспортних засобів, в районі в`їзду до житлової зони, поблизу магазину «Капі» трапилося зіткнення передньої частини мотоциклу «Honda CBUR 900RR» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 з правою передньою частиною автомобіля «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 (в область переднього правого колеса) під керуванням ОСОБА_7 . В результаті зіткнення, водій мотоциклу ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Згідно висновку судової авто технічної експертизи № 70/27-437 від 22 липня 2015 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинна була діяти згідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в якому вказано:

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Технічна можливість запобігти зіткненню для водія автомобіля «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 визначалася виконанням нею вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події з її боку, і для чого у неї не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б їй їх виконати.

При заданому механізмі події, дії водія ОСОБА_13 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинуваченою подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати вирок суду через неповноту судового розгулу і невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення та відмовити у задоволенні цивільного позову у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачена посилається на те, що судом належно не з`ясовано обставини, що характеризують об`єктиву та суб`єктивну сторони злочину. Ані обвинувальний акт, ані вирок суду не містять відомостей про причинний зв`язок між її діями та наслідками, передбаченими ст.286 КК України. Також, не встановлено, чи могла вона передбачити можливість настання наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості ОСОБА_9 . Суд, дійшовши висновку, що обидва водії невиконанням вимог ПДР порушили правила безпеки руху і дії кожного перебувають у причинному зв`язку з наслідками ДТП, не з`ясував, хто з водіїв, якими діями створив небезпечну дорожню обстановку, а далі і аварійну ситуацію. Також, судом не було взято до уваги, що вона є матір`ю одиначкою і на її утриманні знаходиться малолітня дитина.

Крім того, зазначає, що суд при вирішенні цивільного позову ОСОБА_9 не врахував, що дії останнього також перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП. Також, не надано ОСОБА_9 суду жодних доказів на підтвердження розміру заподіяної йому при ДТП моральної шкоди, а саме у сумі 10 000 гривень, та судом у вироку не наведено мотивів прийняття рішення про стягнення з неї на користь потерпілого зазначеної суми у рахунок відшкодування моральної шкоди.

На адресу Апеляційного суду Дніпропетровської області 17.01.2017 року надійшли заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 від представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , в яких останній вказує, що апелянт не надав суду апеляційної інстанції жодного аргументу, який міг би бути підставою для скасування вироку та визнання її невинною, у зв`язку з чим, просить залишити апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника адвоката ОСОБА_8 та третьої особи - ОСОБА_11 , які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченої, прокурора, потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і вважали, що вирок суду слід залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченої такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження, при викладених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які суд всебічно та повно дослідив, правильно оцінив та послався на них у вироку.

Зазначені висновки зокрема підтверджуються: показами самої обвинуваченої ОСОБА_7 , яка вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та суду показала, що 21 червня 2015 року вона їхала біля 20.00-20.30 годині на автомобілі Шевроле з державним номерним знаком НОМЕР_1 по вул. Іскрівська в м. Павлограді зі сторони вул. Комарова до вул. Дніпровська, і їй потрібно було повернути вліво у двори жилих будинків. Вона їхала повільно, увімкнула поворот на ліво і почала повертати. При повороті вона почула сильний удар і в праву передню частину автомобіля врізався мотоцикл. В день ДТП було сухо, видимість добра, були сумерки. ДТП відбулося на повороті коли вона вже передньою частиною автомобіля виїхала на зустрічну смугу і в передню частину вправу сторону в`їхав мотоцикліст; показами потерпілого ОСОБА_9 , який суду показав, що 21 червня 2015 року десь біля 20.30 години починало темніти, він рухався на мотоциклі «Хонда» зі швидкістю 60 км./г. з включеним ближнім світлом фар по вул. Іскрівська з вул. Дніпровської в сторону вул. Комарова. Перед собою бачив автомобіль «ШевролеАвео», який включив поворот на ліво за 7-8 метрів до повороту. Перед ним та за ним не було ніякого транспорту. У автомобіля «Шевроле», також було включено ближнє світло фар. Автомобіль під`їхав до центру проїжджої частини і повернув зразу перед ним. Він встиг тільки нажати на передні та задні гальма. За пару метрів до зіткнення він їхав вже прямо і автомобіль стояв на його полосі руху. Удар був переднім колесом мотоцикла в передню праву фару, крило, капот, а він перелетів через автомобіль і впав на асфальт. Мотоцикл гальмував погано. З початку другого гальмівного шляху до моменту зіткнення він гальмував і гальма не відпускав; показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які суду показали, що сиділи на лавочці біля магазину «Капі» та побачили, як зі сторони магазину «Капі» по вул. Іскрівська рухався автомобіль «Шевроле» світлого кольору в сторону вул. Дніпровська і призупинився перед поворотом у двір на ліво і був включений поворот на ліво. Автомобіль зупинився на дуже короткий час. Потім автомобіль тронувся, робити маневр поворот на ліво на зустріч автомобілю їхав мотоцикліст і відбувся удар. «Шевроле» вдарив мотоцикл; показами свідка ОСОБА_16 , який суду показав, що він товариш потерпілого. У вечорі вже було темно, він прийшов на місце ДТП, яке було біля магазину «Капі» за бульваром по вул. Іскрівська, 1. Гальмівний шлях мотоцикла був не сплошний, а з розривом метра 3. Автомобіль стояв на зустрічній полосі руху, а мотоцикл лежав біля автомобіля; показами свідка ОСОБА_17 , який суду показав, що потерпілий - його товариш. В серпні 2015 року вечором він приїхав на місце ДТП, і побачив розбиту машину і мотоцикл. Машина стояла на зустрічній смузі. Було два гальмівних шляхи і видно це було по шлаку. Покриття на вул. Іскрівській погане. показами свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які суду показали, що дату не пам`ятають, літом 2015 року біля 21.00-22.00 години, йшли в сторону вул. Дніпровської по вул. Іскрівській, на зустріч їм їхав мотоцикл. Вони бачили, як автомобіль зупинився, мотоцикл збавив швидкість, а автомобіль став повертати на ліво і мотоцикл врізався в автомобіль. Мотоцикл їхав зі швидкістю десь 50 км./год. ДТП було на полосі руху мотоцикла; показами свідка ОСОБА_20 , яка суду показала, що обвинувачена - її донька. 21 червня 2015 року біля 21.00 години вони їхали по вул. Іскрівська з вул. Комарова в напрямку вул. Дніпровської в м. Павлограді. Біля магазину «Капі» вони робили поворот, і в них врізався мотоцикліст. Автомобіль повертав вліво у двір і під час повороту, коли автомобіль вже перебував на зустрічній смузі, в його передню праву частину врізався мотоцикл; показами свідка ОСОБА_21 , який суду показав, що призначав експертизу і надавав вихідні дані. 32,4 метри це початок коли водій ОСОБА_22 почав гальмувати до моменту зіткнення. А сам гальмовий шлях був переривистий, він вказаний в схемі. Один відрізок 7,7 метри, інший шлях 3,7 метри і тут також є прив`язка цих шляхів до місця зіткнення. Небезпека руху для ОСОБА_22 була з моменту початку гальмування, тобто 32, 4 м. Тобто зіткнення було прямолінійне. Від місця зіткнення до електроопори 15,1 метр, від кінця першого сліду і до опори 39,8 метри плюс довжина самого сліду 7,7 метри, і виходить 47, 5 метри і звідси відіймаємо 15,1 метр і отримуємо 32,4 метри.

Місце та обставини скоєного ДТП підтверджуються й дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 21 червня 2015 року, відповідно до якого було встановлено, що місцем події є ділянка автодороги по вул. Іскрівська, 3-а в м. Павлограді, покриття дороги під час огляду ДТП було асфальтоване, сухе, чисте, дорожнє покриття загальною шириною 6,3 м., зіткнення транспортних засобів автомобіля марки «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 та мотоциклу «Honda CBUR 900RR» державний номер НОМЕР_2 (т.2 а.с.5-23); протоколом проведення слідчого експерименту від 09 липня 2015 року за участі свідка ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , які на місці показали механізм ДТП, момент виникнення небезпеки для водіїв транспортних засобів, положення транспортних засобів щодо один одного в момент виникнення небезпеки (т.2 а.с.68-73); висновком атвотехнічної експертизи № 70/27-437 від 22 липня 2015 року, згідно якого в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП та у неї не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б їй їх виконати (т.2 а.с.78-81); висновком атвотехнічної експертизи № 451-16 від 29 вересня 2016 року, згідно якого, у заданій дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП та у неї була технічна можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання нею вимог зазначеного пункту ПДР (т.1 а.с.156-159); висновком експерта № 254 від 19 серпня 2015 року, згідно якого, потерпілому ОСОБА_9 було спричинено механічне тілесне пошкодження у вигляді забою лівого колінного суглобу, який супроводжувався закритим переломом переднє - медіального мищелка стегнової кістки, сіновітом суглоба. Травма колінного суглобу утворилась по ударному механізму від дії твердого тупого предмету чи при ударі об такі, можливо при обставинах і в строк указані в постанові. Ця травма по признаку тривалого розладу здоров`я, тобто тривалого розладу функції суглоба вище трьох тижнів (більше 21 дня) відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (т.2 а.с.83-84); відеозаписом з камери відео спостереження з магазину «Капі», який розташований за адресою: м. Павлоград, вул. Іскрівська, 3-а, на якому зафіксована подія ДТП, яка мала місце 21 червня 2015 року приблизно о 20.30 годині (т.2 а.с.55).

Аналіз показів обвинуваченої ОСОБА_7 , зазначений у вироку свідчить, що остання, зазначила про вчинені нею дії при виконанні маневру, наводячи при цьому такі деталі основних обставин, які свідчать про порушення обвинуваченою зазначеного пункту Правил дорожнього руху України, яке й потягло за собою наслідки у виді ДТП, від якої потерпілий ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з боку обвинувачення було надано достатньо доказів винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження, які суд першої інстанції обґрунтовано визнав достатніми, допустимими та достовірними, які відповідають вимогам діючого кримінального процесуального законодавства України, у зв`язку з чим, доводи обвинуваченої в апеляційній скарзі про неналежне з`ясування судом обставин, що характеризують об`єктиву та суб`єктивну сторони злочину, слід вважати необґрунтованими.

Так, суд першої інстанції, встановивши порушення Правил дорожнього руху України у діях обох водіїв, дійшов правильного висновку, що шкідливий наслідок, що настав внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, викликаний діями саме ОСОБА_7 і полягали в недотриманні нею п.10.1 Правил дорожнього руху України та її дії складають об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

З зазначеним висновком суду погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до роз`яснень у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому, слід мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Для з`ясування вказаних обставин, було проведено декілька експертиз, з висновків яких вбачається наступне.

Згідно висновку атвотехнічної експертизи № 70/27-437 від 22 липня 2015 року, в даній дорожній обстановці водій мотоцикла «Honda CBUR 900RR» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинна була діяти згідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Дослідження питання стосовно технічної можливості запобігання даної ДТП з боку водія мотоцикла «Honda CBUR 900RR» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 не проводилось у зв`язку із тим, що вихідні дані, які надані на проведення даної автотехнічної експертизи, з технічної точки зору виявилися технічно не спроможними.

Технічна можливість запобігти зіткненню для водія автомобіля «Шевроле Авео» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 визначалася виконанням нею вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події з її боку, і для чого у неї не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б їй їх виконати.

При заданому механізмі події, дії водія мотоцикла ««Honda CBUR 900RR» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

При заданому механізмі події, дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил: дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП (т.2 а.с.78-81).

Крім того, допитаний у суді експерт ОСОБА_23 , показав, що при гальмуючому шляху у 11,4 м. перевищення швидкості малоймовірне, тобто не було б перевищення швидкості. Реагувати по слідам юза водій почав на відстані 32, 4 м., це видно по схемі. Все залежить від реакції водія мотоциклу та гальмівної системи самого мотоциклу, тобто мінімальна реакція водія 0,3 сек., а спрацьовування гальмівної системи мотоциклу 0,1 сек., тому мотоцикл до моменту гальмування двигався 0,4 сек., а до моменту зіткнення з автомобілем відстань складала 32,4 м. Якщо б водій мотоциклу згідно його розрахунків приймав заходи екстреного реагування та здійснював би маневри для зупинки мотоциклу, то він би зупинився на відстані 21-23 м. в залежності від коефіцієнту уповільнення мотоциклу, тобто водій міг відреагувати на відстані 32 метрів, а зупинитися на відстані 23 метрів при швидкості 60 км./год. Можливо водій застосував маневр. Тобто за 10 метрів водій мотоциклу міг зупинитися і уникнути зіткнення, і тому вбачається порушення правил дорожнього руху. Читко вирахувати швидкість переривистого гальмування не можливо оскільки, як такової методики розрахунку не має, але можливо приблизно визначити швидкість з погрішністю у 15%, якщо взяти до увагу цифру 11,4 метри сліду юзу мотоцикла, тобто мотоцикл їхав накатом, та взяти до уваги гальмівний шлях юзу 11,4 метри, то швидкість мотоциклу була 46,1 км./год. Якщо добавити погрішність тобто 10 км./год. то буде десь 56,1 км./год., тобто мінімальна швидкість мотоциклу була 60 км./год., так як ще застосовувалась сила та енергія удару при зіткненні з автомобілем. Він підтримує свою експертизу яку він склав на базі тих даних, що були йому надані на дослідження. Загроза зіткнення водію мотоцикла була на відстані 32,4 метри.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 451-16 від 29 вересня 2016 року, швидкість руху мотоциклу «Honda CBUR 900RR» складає не менше 74,2-77,3 км./год.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, водію мотоциклу «Honda CBUR 900RR» ОСОБА_9 , для забезпечення безпеки дорожнього руху необхідно було діяти відповідно вимог п. 12.3., 12.4., 12.9 б) Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, водію автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_7 , для забезпечення безпеки дорожнього руху необхідно було діяти відповідно до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих ухвалою вихідних даних, водій ОСОБА_7 мала технічну можливість запобігти дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання нею вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих ухвалою вихідних даних, водій мотоцикла «Honda CBUR 900RR» ОСОБА_9 , за умов руху з дозволеною швидкістю на даній ділянці дороги (яка б не перевищувала 60 км/год), мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання водієм ОСОБА_9 вимог п. 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих ухвалою вихідних даних, в діях водія автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_7 вбачаються невідповідності до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України. Невідповідності в діях водія автомобіля «Chevrolet Aveo» ОСОБА_7 вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих ухвалою вихідних даних, в діях водія мотоцикла «Honda CBUR 900RR» ОСОБА_9 вбачаються невідповідності до вимог п. 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху України. Невідповідності в діях водія мотоцикла «Honda CBUR 900RR» ОСОБА_9 вимогам п. 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (т.1 а.с.156-159);

Зважаючи на те, що проведенням зазначених експертиз достеменно не встановлено, ані швидкість руху мотоциклу «Honda CBUR 900RR», яким керував ОСОБА_9 , ані можливість з боку останнього запобігти ДТП, та навпаки, встановлено відсутність будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили ОСОБА_7 виконати вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, тим самим запобігти зіткнення, колегія суддів, приходить до висновку, що саме обвинуваченою ОСОБА_7 було створено небезпечну дорожню обстановку.

Під час руху ОСОБА_9 вжив заходів для уникнення зіткнення із зустрічним транспортом, але внаслідок того, що ОСОБА_7 не виконала обов`язків, встановлених пунктом 10.1 ПДР, тобто не переконалася, що це буде безпечним для інших учасників руху, виїхала на зустрічну смугу руху, не вживши усіх заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху та, не надавши перевагу в русі зустрічному транспортному засобу, створила небезпеку для руху водію мотоциклу ОСОБА_9 , внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. У цій дорожній ситуації ОСОБА_9 не міг передбачити і прорахувати, чи пришвидшиться рух, зміниться напрямок руху автомобіля чи зупиниться автомобіль ОСОБА_7 .

З урахуванням вищезазначеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що не встановлено, хто з водіїв, якими діями створив небезпечну дорожню обстановку, а далі і аварійну ситуацію, необґрунтовані.

Покладені в основу вироку докази повністю підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, і те, що в діях потерпілого ОСОБА_9 також вбачаються порушення правил дорожнього руху, не спростовують доведеності її вини, як і доводи апеляційної скарги про неможливість нею передбачити настання наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості ОСОБА_9 .

При встановлених судом фактичних обставинах справи, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції були досліджені у повному обсязі всі надані сторонами докази, які зібрані в межах діючого кримінального процесуального кодексу, є належними та допустимими і їм дана належна оцінка у вироку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не містять протиріч.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції допущено не було.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то при визначенні такої міри, суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості, скоєного нею кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, вчиненого з необережності, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, а саме, щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують, та дійшов правильного висновку щодо необхідності призначення покарання ОСОБА_7 у вигляді штрафу з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, що відповідає вимогам ст.65 КК України.

Таким чином, навіть з урахуванням доводів обвинуваченої, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає підстав для зміни покарання, призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 за вироком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої в частині вирішення цивільного позову потерплого ОСОБА_9 колегія суддів вважає такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи з обставин справи, врахував те, що потерпілий зазнав фізичних та моральних страждань, пов`язаних з порушенням звичного способу життя, які оцінив у 10000 гривень.

На переконання колегії суддів, такий розмір моральної шкоди є об`єктивним та в повній мірі відповідає моральним втратам потерпілого, а тому, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в цій частині.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи обвинуваченої про порушення чинного законодавства під час розгляду цивільного позову потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди.

Так, відповідно до вимог п.3) ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як витікає з положень ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.

Крім того, згідно з положеннями ч.1 ст.358 КПК України долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а суд, відповідно до вимог ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вказані норми кримінального процесуального закону судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції були порушені.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим в обґрунтування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, надано суду висновок №098/1/15 експертного автотоварозначого дослідження від 01 вересня 2015 року, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю мотоцикла «Honda CBUR 900RR» державний номер НОМЕР_2 складає 89 960 гривень (т.2 а.с.29-35).

Суд, задовольняючи цивільний позов потерпілого в цій частині, залишив поза увагою заперечення ОСОБА_7 на позовну заяву ОСОБА_9 та додані до них дані щодо вартості мотоциклу (т.2 а.с.74а-78), даний документ безпосередньо не дослідив, та не переконався, з урахуванням цих заперечень в об`єктивності вищезазначеного висновку експерта щодо вартості збитків, спричинених пошкодженням автотранспортного засобу потерпілого, враховуючи й те, що експерт при його складанні про кримінальну відповідальність не попереджався.

Отже, суд, залишивши недослідженими обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення в частині цивільного позову, допустив неповноту судового розгляду, прийняте в цій частині рішення належним чином не мотивував.

Таким чином, за наведених вище обставин, висновок суду відносно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову є передчасним, зробленим без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому, не може бути визнаний законним та обґрунтованим.

Згідно п.п.1,2,3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, колегія суддів зазначає, що оскільки відповідно до ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції, а клопотань про дослідження обставин справи з приводу усунення зазначених вище неповноти, невідповідностей висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушень кримінально-процесуального закону, не надійшло, то у суду апеляційної інстанції відсутні будь які апеляційні підстави для прийняття свого рішення. У зв`язку з чим, судова колегія вважає за необхідне, керуючись ч.2 ст.9 КПК, яка передбачає обов`язок надання належної правової оцінки обставинам кримінального провадження, а також, ч.6 ст.9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені зокрема п.п.2,15,16 ч.1 ст.7 КПК, скасувати вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням з призначенням нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства, в іншому складі.

При новому розгляді суду першої інстанції, з дотриманням вимог діючого законодавства слід дослідити у повному обсязі докази, які стосуються цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 , в частині відшкодування йому матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням і, з урахуванням всіх обставин, з дотриманням прав учасників судового провадження ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення по справі в частині цивільного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: