АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

7 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року в кримінальному провадженні під №0000112, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 328 КК України, задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою до трьох місяців, тобто до 16 листопада 2016 року включно, із залишенням без змін застави у розмірі 2 000 000 грн., визначеної ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 20.08.2016 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Коростень Житомирської області, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей 2003 р.н. та 2015 р.н., працюючого головним спеціалістом Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників АТО, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

якому оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно ухвали місцевого суду, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім зазначеного кримінального правопорушення, необхідність проведення слідчих дій, направлених на завершення досудового розслідування, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і які на момент розгляду клопотання не зменшилися, у зв`язку з чим дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисники підозрюваного ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на неповноту судового розгляду та істотне порушення слідчим суддею, під час розгляду клопотання слідчого, вимог кримінального процесуального закону, просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з використанням засобу електронного контролю та звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Мотивуючи свої доводи захисник ОСОБА_5 зазначає про те, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею з порушенням норм кримінального процесуального закону України, без належного дослідження доказів та обставин кримінального провадження, з огляду на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, в якій не зазначено, якими саме доказами підтверджується підозра

Також захисники вказують на порушення, як національного законодавства, так і Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки слідчий суддя, не переконався в можливості обмежитися застосуванням більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, з огляду на те, що слідчим та прокурором не було доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та що вказані у клопотанні ризики на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Додатково, захисники, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, наголошують на тому, що сама лише тяжкість покарання не може бути безумовною підставою для утримання особи під вартою.

Крім того, апелянти зазначають про те, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 178 КПК України, не врахував характеризуючі дані про особу ОСОБА_7 , зокрема те, що він раніше не судимий, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації, міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що на думку апелянтів також свідчить про відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, який не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Подільського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000112 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 328, ч. 3 ст. 368 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в умисних діях, які виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, а саме в тому, що ОСОБА_7 , який працює в Державній службі України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції на посаді головного спеціаліста, вступив у змову з ОСОБА_12 на вимагання та отримання неправомірної вигоди, при цьому розподіливши злочинні ролі, відповідно до яких ОСОБА_12 повинен був поставити перед ОСОБА_13 , який є директором ТОВ «Санаторій «Феофанія», та відповідно до договору з Держслужбою АТО виконує роботи щодо санаторно-курортного лікування учасників АТО, вимогу передачі йому неправомірної вигоди в сумі 230000 грн. за те, що вказане товариство перемогло в тендері на виконання робіт щодо санаторно-курортного лікування учасників АТО та для того, щоб ТОВ «Санаторій «Феофанія» і надалі залишилося виконавцем послуг по даному договору.

18.08.2016 р. ОСОБА_7 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України.

19.08.2016 р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в умисних діях, які виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

20.08.2016 р. ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва було задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.10.2016 р. включно, з визначенням застави в розмірі 2000000 грн. та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення визначеного розміру застави.

10.10.2016 р постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_14 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000112 був продовжений до трьох місяців, а саме до 18.11.2016 р.

11.10.2016 р. прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_11 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що завершити досудове розслідування у встановлені строки не виявляється можливим через необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а підстави для скасування чи зміни застосованого підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, заявлені під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ризики не зменшилися і дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

13.10.2016 р. ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва клопотання прокурора було задоволено та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до трьох місяців, а саме до 16.11.2016 р., з визначення застави в розмірі 2000000 грн. та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення визначеного розміру застави.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявні докази в достатній мірі підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_7 .

Слідчий суддя також дослідив доводи викладені в клопотанні та з урахуванням, тяжкості та суспільної небезпечності кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , а також наявності ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, характеризуючих даних про особу підозрюваного в їх сукупності, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, та про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, прокурором зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Не заслуговують на увагу і посилання захисників про недоведеність ризиків, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вище викладеним.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі вище викладеного, враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного, а також враховуючи усвідомлення підозрюваним тяжкості вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати.

Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема те, що він раніше не судимий, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації, міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які на думку сторони захисту були залишені поза увагою слідчого судді, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Данні, які б унеможливлювали тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містяться та апелянтами не доведені.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисники підозрюваного просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя правильно, з урахуванням виключного випадку, а також практики Європейського суду з прав людини, визначив розмір застави, який перевищує триста мінімальних заробітних плат, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 та позитивні дані про його особу, визначив заставу у розмірі 2000000 грн., що належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

На підставі вище викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 на свободу. Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційні скарги захисників, з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 199, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року в кримінальному провадженні під №0000112, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 328 КК України, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою до трьох місяців, тобто до 16 листопада 2016 року включно із залишенням без змін застави у розмірі 2 000 000 грн., визначеної ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 20.08.2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, залишити без змін.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 р я с у н