УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , секретаря судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угрупувань Генеральної прокуратури України радник юстиції ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002094 від 14.11.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угрупувань Генеральної прокуратури України радник юстиції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002094 від 14.11.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, про накладення арешту на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1 га., кадастровий номер :01:097:0038 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , з тимчасовим позбавленням права на користування та відчуження даного об`єкту нерухомості

Клопотання мотивоване тим, що управлінням розслідування кримінальних проваджень ГСУ фінансових розслідувань ДФС України здійснюється досудове розслідування, у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002094 від 14.11.2014 за фактом розкрадання чужого майна, умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами Державної іпотечної установи, шахрайства та зловживання повноваженнями службовими особами юридичної особи за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 209 КК України.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Державної іпотечної установи та низки банківських установ зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення злочинів, пов`язаних із заволодінням державним майном, а саме бюджетними коштами в особливо великих розмірах.
Зокрема, Державною іпотечною установою авансуються лише окремі банки-партнери, з метою придбання нерухомості за завищеною вартістю та в порушення вимог п. 5 р. ІІ ч. 1 ст. 66 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про національний банк України» розміщуються на депозитних рахунках у приватних банківських установах державні кошти.
Крім того, службові особи банків-партнерів, діючи з метою ухилення від сплати податку на прибуток, здійснюють завищення валових витрат шляхом придбання безнадійних іпотечних кредитів за рахунок коштів Установи, тим самим ухиляються від сплати податків в особливо великих розмірах.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 22.08.2013р. між Державною іпотечною установою та ПАТ «КБ «Промекономбанк» укладено кредитний договір № 29/2. Предметом цього договору є надання цільових коштів в сумі 8 100 000,00 грн. на строк до 01.09.2014р. для здійснення позичальником кредитування замовника будівництва ТОВ «Тренд Компані» для завершення будівництва об`єкту житлового призначення за будівельною адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Жовтнева, буд. 105-к.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ТОВ «Тренд компані» (надалі - Іпотекодавець) та ДІУ (Іпотекодержатель) укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 29/2.1-3 від 22.08.2013.

Згідно п. 1 предметом Договору іпотеки, крім іншого, являлась земельна ділянка площею 0,1 га., кадастровий номер :01:097:0038, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в Київські обл., м. Ірпінь, вул. Жовтнева, буд 105-к та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 липня 2013 року реєстровий № 2207, укладеного між ТОВ «Тренд компані» та ТОВ «Давір-Фінанс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , реєстраційний номер нерухомого майна 09, № запису про право власності 1926604.

В свою чергу, вищевказана земельна ділянка належала на праві власності ТОВ «Давір-Фінанс» на підставі договору від 30.12.2011 купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,1000га, кадастровий номер :01:097:0038 між ОСОБА_5 , від імені якого на підставі довіреності діяв гр. ОСОБА_7 та ТОВ «Давір-Фінанс». Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №946.

На теперішній час триває судовий процес ініційований ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 29/2.1-3 від 22.08.2013, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 , реєстровий номер 229), укладеного між ТОВ «Тренд Компані» і Державною іпотечною установою ( справа № 367/6836/13-ц).

23.08.2013р. на виконання кредитного договору №29/2, укладеного між Державною іпотечною установою (надалі по тексту - ДІУ) і ПАТ «КБ «Промекономбанк» (надалі по тексту - Банк), перераховано 8 100 000,00грн.

Земельна ділянка площею 0,1га., кадастровий номер :01:097:0038, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , передана у власність ОСОБА_5 (підстава: рішення Апеляційного суду Київської області у справі № 367/52/13-ц від 24.07.2013р.).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №88130615 від 26.05.2017 власником якої являється ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Листом ДФС № 17/42/5/99-99-23-01-16 від 04.10.2016 ДІУ повідомлено про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0002094 від 14.11.2014 про що представнику потерпілого ОСОБА_9 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

24.05.2017 за №11429/6 до Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України в порядку ст.ст. 220, 221 КПК України за №3444/15 від 24.05.2017 надійшло клопотання Державної іпотечної установи з проханням накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :01:097:0038.

Вищевказана земельна ділянка, яка перебуває в іпотеці Державної іпотечної установи та за рішенням Апеляційного суду Київської області у справі № 367/52/13-ц від 24.07.2013р. передана у власність ОСОБА_5 , відповідає критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 КПК України, тобто як така, що використана як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України на нього може бути накладений арешт.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив задовольнити його.
Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зі змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження №0002094 від 14.11.2014 року вбачається, що досудове розслідування у ньому здійснюється за фактом розкрадання чужого майна, умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами Державної іпотечної установи, шахрайства та зловживання повноваженнями службовими особами юридичної особи за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 209 КК України
При цьому, прокурор у клопотанні просить накласти арешт на нерухоме майно (земельну ділянку), належну на праві власності ОСОБА_5 .

Разом з тим, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що прокурором та слідчим не обгрунтовано та не доведено правову підставу для арешту вказаного у клопотанні нерухомого майна, можливість його використання як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.
Так, слідчим не доведено, що нерухоме майно (земельна ділянка), на яку необхідно накласти арешт, відповідє критеріям ст. 98 КПК України, тобто, що вона є речовим доказом у кримінальному провадженні №0002094 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 209 КК України, зокрема об*єктом кримінально протиправних дій та, як наслідок, може бути використано як доказ в даному кримінальному провадженні.
Окрім того, зі змісту клопотання слідує, зокрема, що арешт на нерухоме мано (земельну ділянку) необхідно накласти з метою забезпечення арешту та збереження майна, однак конкретну мету накладення арешту, як того вимагають положення ч. 2 ст. 170 КПК України, не наведено.
Відповідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Однак, з матеріалів кримінального провадження, наданих прокурором слідчому судді вбачається, що останнім не доведено належними та достовірними даними існування обставин, які б давали підстави для заборони або обмеження користування, розпорядження майном.
Таким чином, прокурорм належним чином не обґрунтовано та не доведено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КК України для накладення арешту на нерухоме майно (земельну ділянку)
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
Керуючись вимогами ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити прокурору у кримінальному провадженні прокурору відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угрупувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002094 від 14.11.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя