АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4846/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/120/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
з участю підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 травня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бобрівники Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.345 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави, терміном до 00 год. 00 хв. 14 липня 2017 року.
В задоволенні клопотання ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовлено.
Як слідує з оскаржуваної ухвали, старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження №0000115 від 27.03.2017р., звернувся із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , якому 19.05.2017р. повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 345 КК України, яке мотивуються наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що за не встановлених слідством обставин у ОСОБА_7 виник умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також у незаконний збут наркотичних засобів. З метою реалізації свого злочинного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995р., незаконно придбав у блістері із надписом «Subutex 8 mg» таблетку, яка містить бупренорфін масою 0.0076 грама, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, який почав зберігати з метою збуту. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, діючи умисно 17.05.2017 близько 13.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Стадникової у м. Тернопіль, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбану у блістері із надписом «Subutex 8 mg» таблетку, яка містить бупренорфін масою 0.0076 грама, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, незаконно збув його ОСОБА_11 (анкетні дані змінено), за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 500 гривень.

Крім цього, 17.05.2017р. близько 17 год. 30 хв. в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 27.03.2017 старший оперуповноважений УПН ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 , заступник начальника УПН ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_13 , заступник начальника УПН ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 , старший оперуповноважений УПН ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_15 та оперуповноважений УПН ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 , перебуваючи на вулиці Князя Острозького у м. Тернопіль підійшли до ОСОБА_7 , представившись, пред`явили йому службові посвідчення та запропонували пройти до місця свого проживання, а саме у квартиру АДРЕСА_3 з метою проведення слідчих дій, а саме обшуку вказаного житла, дозвіл на проведення якого надано слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний намір направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Реалізуючи свій злочинний намір, 17.05.2017р. близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на вул. Князя Острозького у м. Тернопіль достовірно знаючи про те, що ОСОБА_12 є працівником УПН ГУНП в Тернопільській області, з метою перешкоджання виконання ним своїх службових обов`язків почав погрожувати працівникам поліції ножем, який тримав у руках, внаслідок чого оперуповноважений УПН ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 вибив ніж із рук ОСОБА_7 , а старший оперуповноважений УПН ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 застосував в порядку ст. 45 Закону України «Про Національну поліції» спеціальні засоби «кайданки» та помістив ОСОБА_7 в службовий автомобіль. Перебуваючи у службовому автомобілі марки ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 наніс старшому оперуповноваженому УПН ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 близько 3-4 ударів ногою в область грудей та плеча, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді двох синців на лівому плечі, що відповідно до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995) належать до легких тілесних ушкоджень.

17 травня 2017 року о 20 год. 50 хв. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України ОСОБА_7 на підставі ст. 208 КПК України було затримано.

Постановою прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 від 19.05.2017р. матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000115 від 27.03.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та за №0000165 від 18.05.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України об`єднано в одне провадження за № 0000115.

19 травня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України і ч. 2 ст. 345 КК України.
Задовольняючи клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.345 КК України, будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, знову вчинив умисні злочини, один з яких відносно працівника правоохоронного органу при виконанні ним службових обов`язків із застосуванням насильства, тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати, і постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання.
Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.ст. 177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.
Вказує, що вина ОСОБА_7 та причетність до злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України не доведена, а посилання слідчого та прокурора, що він перешкоджатиме кримінальному провадженню є тільки припущенням.
Зазначає, що слідчий суддя аргументує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тяжкістю злочину, а також тим, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, без належного обґрунтування існування ризиків.
Вважає, що судом не враховано обставини, що свідчать про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, те, що у нього на утриманні двоє малолітніх дітей, на меті не має ухилятися від органів досудового розслідування, матеріальна шкода внаслідок злочину відсутня, а отже обрання, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, а також злочину середньої тяжкості за ч. 2 ст. 345 КК України, санкція якого передбачає покарання, серед іншого, у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років і вчинений ОСОБА_17 відносно працівника правоохоронного органу при виконанні ним службових обов`язків із застосуванням насильства.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_17 даних кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудовим розслідуванням на даний час не встановлено місце знаходження усіх грошових коштів виділених на проведення контролю за вчиненням злочину і про місце їх знаходження відомо ОСОБА_7 , а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення, враховуючи здійснення пошуку речових доказів, може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.
Також, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 , ніде не працює, перебуває на обліку в Тернопільському обласному наркологічному диспансері із 17.07.2012р. внаслідок вживання опіоїдів, система залежності, неодноразово судимий за вчинення, зокрема, злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки підозрюваного, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, що вказує про підвищену його суспільну небезпеку як особи, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.
Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.
Разом з тим, твердження апелянта про те, що суд не взяв до уваги особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, постійне місце проживання - не відповідає даним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, а також пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, судимість за які в порядку ст. 89 КК України погашена, однак на шлях виправлення не став, обґрунтовано підозрюється у вчиненні нових умисних злочинів, зокрема вчинив злочин із застосуванням насильства відносно працівника правоохоронного органу, що характеризує його стійку та систематичну протиправну поведінку, яка свідчить про схильність до вчинення злочинів.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 травня 2017 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2