Справа № 414/1153/16-к
Провадження № 11-кп/782/52/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника

потерпілої ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області, у режимі відеоконференції із Зборівським районним судом Тернопільської області, матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за апеляційними скаргами захисника обох обвинувачених - ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_5 , поданими на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 21.12.2016 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_7 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові, має громадянство України, військовослужбовець за призовом ВЧ польова пошта НОМЕР_1 , раніше не засуджений, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 08 років 06 місяців.

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Солобківці Ярмолинецького району Хмельницької області має громадянство України, військовослужбовець за призовом ВЧ польова пошта НОМЕР_1 , раніше не засуджений, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, фактично мешкає у АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 08 років 06 місяців.

Початок обчислення строку відбування покарання обом обвинуваченим зазначений судом з 21 грудня 2016 року, із зарахуванням, відповідно до приписів ч5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання термін їх знаходження під вартою, починаючи з 19 березня 2016 року по 20 грудня 2016 року кожному, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання вироком чинності залишений у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у солідарному порядку на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 38 122,36 грн, моральну - 250 000 грн солідарно.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у тому, що 19 березня 2016 року,перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у бліндажі такелажного взводу на території місця дислокації військової частини, розташованої неподалік АДРЕСА_3 , почали сварку з ОСОБА_10 на підґрунті нібито існувючих конфліктних ситуацій між тим та жителями с. Боровеньки Кремінського району.

Під час сварки, у незадоволених відповідями ОСОБА_10 обох обвинувачених виник злочинний намір, спрямований на заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи такий намір, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи почергово, нанесли ОСОБА_10 2-3 удари кулаками кожен у обличчя, від чого той впав на підлогу.

Виштовхавши ОСОБА_10 із бліндажу на вулицю, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжили наносити потерпілому численні удари руками та ногами по різним ділянкам тіла, продовжуючи переслідувати потерпілого, коли він відбіг після нанесення ударів до місця приготування та приймання їжі особовим складом підрозділу.

Підійшовши до ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали наносити удари руками та ногами по різним ділянкам тіла потерпілого, поки той не впав на землю і продовжили бити у ділянку голови, грудної клітини та тулуба, спричинивши у загальній кількості не менше 46 ударів, та пішли відпочивати до бліндажу, залишивши потерпілого лежати на землі.

По дорозі до лікарні ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Його смерть настала від поєднаної травми голови, грудей та черевної порожнини зліва, закритої черепно-мозкової травми, із травматичним крововиливом під оболонки головного мозку, закритої тупої травми грудної клітини із чисельними переламами ребер справа та зліва та розривом пристіночної плеври та пошкодженням тканини легенів, закритої тупої травми черевної порожнини, розриву тканини підшлункової залози, закритої тупої травми поперечної області зліва, із розривом лівої нирки, масивної внутрішньо-черевної крововтрати.

У поданих апеляційних скаргах в інтересах обох обвинувачених захисник ОСОБА_9 просить вирок суду 1-ї інстанції скасувати, із призначенням нового судового розгляду матеріалів кримінального провадження у суді 1-ї інстанції.

Вважає, що покази потерпілої ОСОБА_5 про відомі їх обставини смерті її сина не могли бути підставою для суду щодо підтвердження провини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки потерпіла не була безпосереднім свідком цих подій, і щодо яких її підзахисні, не визнаючи провину у скоєному, надають зовсім інші обставини, ніж встановив та зазначив у вироку суд.

Посилається на те, що допитаний судом свідок ОСОБА_11 , пояснення якого також використані судом на підтвердження провини обох обвинувачених, також безпосередньо не бачив події нанесення ОСОБА_10 ударів біля бліндажу, а чув лише якісь звуки.

Категорично про причетність ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до побиття ОСОБА_14 не зазначав суду і свідок ОСОБА_15 , оскільки бачив лише те, що обвинувачені занесли ОСОБА_10 з плямами крові з вулиці до бліндажу, та надав потерпілому негативну характеристику як особи, Яка, перебуваючи у стані сп`яніння, є дуже конфліктним.

За аналогічними підставами захисник заперечує висновки суду про доведеність провини ОСОБА_16 та ОСОБА_8 на підставі пояснень свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , подружжя ОСОБА_19

Доводить, що під час проведення досудового розслідування та окремих процесуальних дій були допущені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які не давали підстави суду визнавати зібрані докази як належні та допустимі.

Зокрема, захисник зазначає про порушення вимог ст.208 КПК України під час вилучення речей у ОСОБА_8 , які згодом визнані речовими доказами, але не були детально описані при вилученні.

Протокол затримання ОСОБА_8 віл 19.03.2016 року, на думку сторони захисту, також не відповідає за своєю формою та змістом вимогам ст.208 КПК України: він не містить відомостей про якість вилученого одягу, зовнішнього їх вигляду, та проведення цієї процесуальної дії у присутності понятих.

З огляду на це висновки експертиз за згаданими речовими доказами, також не можна вважати допустимими.

Крім того захисник вважає, що суд порушив вимоги закону, відмовивши у клопотанні сторони захисту щодо відводу експерта, та залишивши у залі суду у складі прокурорів ОСОБА_20 , щодо якого судом був задоволений заявлений обвинуваченими відвід.

Потерпіла ОСОБА_5 у поданій апеляційній скарзі, не оскаржуючи фактичних обставин подій, як вони викладені у вироку суду, правильності кваліфікації дій обох обвинувачених, просить скасувати вирок суду у частині призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання

Вважає його таким, що, хоч і було призначене у межах санкції ч.2 ст. 121 КК України, але не відповідає тяжкості скоєного злочину та характеристиці осіб обох обвинувачених.

Посилається на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не визнали своєї провини, не розкаялись у скоєному, не відшкодували завданих збитків та не просили у неї вибачення.

Обидва визнані винним у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, у стані алкогольного сп`яніння мають негативні характеристики із місця несення служби.

Вважає, що розмір кримінального покарання обом обвинуваченим має бути наближеним до максимальної межі санкції ч.2 ст. 121 КК України про що вона наполягала під час своїх виступів у суді першої інстанції.

До початку апеляційного перегляду справи від прокурора ОСОБА_21 надійшли заперечення на апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг у повному обсязі викладених у них доводів, потерпілу ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 , які підтримали у повному обсязі апеляційну скаргу, подану потерпілою, прокурора ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення апеляційних вимог як сторони захисту, так і потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги як захисника ОСОБА_9 , так і потерпілої ОСОБА_5 задоволенню не підлягають за такими підставами.

Провина ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в умисному нанесенні ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, підтверджена сукупністю зібраних по справі доказів, які були безпосередньо оголошені та досліджені у судовому засіданні, належним чином мотивовані та викладені у вироку суду, зокрема,

даними протоколів огляду місця події від 19.03.2016 року ( т.2 а.п. 10-14, 20-29 т.2), відповідно до якого на трупі ОСОБА_10 виявлені множинні тілесні ушкодження, а на території бліндажу та поруч з ним на місці дислокації ВЧ польова пошта НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_3 виявлені та зафіксовані плями крові та різноманітні речі;

даними протоколів огляду речей від 19.03.2016 року ( а.п. 194-203 т.2), відповідно до яких на вилучених речах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( берцях, брюках, толстовках) виявлена рідина бурого кольору, схожа на кров і яка, відповідно до висновків судово-медичних експертиз №№166,167 від 09.06.2016,165 від 08.06.2016, 492-Ц/2016 від 07.08.2016 ( а.п.87-90, 96-99,101-106,108-117 т.2), належить ОСОБА_10 , як і плями крові, виявлені під час огляду місця події на фрагментах картону, верхній частині дерев`яного ящика та махровому рушнику;

показаннями допитаного судом у режимі відео конференції свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що був безпосереднім свідком того, як вночі 19 березня 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повернувшись до бліндажу, стягнули з ліжка ОСОБА_10 , який також у цей день був у стані сп`яніння, почали його бити та звинувачувати у конфлікті із дитиною мешканця с. Боровеньки ОСОБА_22 . Обидва нанесли декілька ударів і витягли ОСОБА_10 із приміщення бліндажу на вулицю, звідки знову долинули звуки побиття. Крім обвинувачених, на вулиці нікого не було. Вранці він дізнався про смерть потерпілого та почув вислів ОСОБА_7 щодо наїзду автомобіля;

показаннями свідка ОСОБА_17 у тій частині, де він зазначив, що 19.03.2016 року його покликав ОСОБА_11 і у приміщенні бліндажу він побачив ОСОБА_10 , який лежав без свідомості і на обличчі було видно садно;

показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_15 , який зазначив, що чув про побиття ОСОБА_10 . Парамоновим та ОСОБА_13 . Разом з ними заніс з вулиці ОСОБА_10 , на ньому були сліди побиття, а на вулиці плями крові. Вважає неправдивими версію ОСОБА_7 , що потерпілого збив автомобіль;

показаннями свідка ОСОБА_18 , який суду зазначив, що 18.03.2016 року не допустив ОСОБА_10 до чергування, оскільки той був нетверезий. Наступного дня стало відомо, що ОСОБА_10 знепритомнів під час конфлікту, і по дорозі до м. Сєвєродонецька Луганської області помер. Особисто він бачив біля бліндажу на землі плями крові;

показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які підтвердили суду ту обставину, що, дійсно, у березні 2016 року до них додому приходили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , випили пляшку коньяку. Про конфлікт своєї дитини із ОСОБА_10 нічого не знають, але знають відомості про те, що ОСОБА_10 мав неприємні ситуації із мешканцями села;

даними протоколів медичного огляду №№ 94 та 851 від 19.03.2016 року, відповідно до яких у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлений стан алкогольного сп`яніння ( а.п. 30-31 т.2);

висновками проведеного службового розслідування від 23.03.2016 року та від 01.04.2016 року ( а.п. 122-128, 131-133 т.2), якими встановлена причетність військовослужбовців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до побиття військовослужбовця ОСОБА_10 ;

висновками судово-медичної експертизи № 38 від 19.03.2016 року ( а.п. 15-19 т.2), відповідно до яких смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 від поєднаної травми голови, грудей та черевної порожнини зліва, закритої черепно-мозкової травми, із травматичним крововиливом під оболонки головного мозку, закритої тупої травми грудної клітини із чисельними переламами ребер справа та зліва та розривом пристіночної плеври та пошкодженням тканини легенів, закритої тупої травми черевної порожнини, розриву тканини підшлункової залози, закритої тупої травми поперечної області зліва, із розривом лівої нирки, масивної внутрішньо-черевної крововтрати.

Ці тілесні ушкодження могли бути спричинені від ударів взутими у військові берці ногами, за тими обставинами, які зазначили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час їх затримання;

показаннями допитаного у суді судово-медичного експерта ОСОБА_25 , який, підтвердивши зазначені вище висновки судово-медичної експертизи, додатково зазначив, що характер тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 унеможливлює їх спричинення із транспортним засобом.

Судом перевірялись та не знайшли свого підтвердження твердження обвинуваченого ОСОБА_7 як про подію ДТП за участю ОСОБА_10 і про причину смерті того від зіткнення із автомобілем, так і про причетність до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 інших військовослужбовців цієї військової частини.

Колегія суддів погоджується із висновками суду про те, що деякі невідповідності щодо опису розміру та зовнішнього вигляду вилучених речей не впливає на доведеність провини обвинувачених, оскільки ті не заперечували про їх належність та упізнали їх.

Таким чином, під час судового розгляду у суді першої інстанції доведено причетність військовослужбовців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до спричинення 19.03.2016 року на території ВЧ польова пошта НОМЕР_1 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , від яких той помер та надано правильну юридичну кваліфікацію таким діям за ч.2 ст. 121 КК України.

Всупереч доводам апеляційних скарг захисника судом, на підставі показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 було встановлено подію конфлікту між нетверезими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_10 , який також знаходився у стані алкогольного сп`яніння, - з іншого.

Безпосередні свідки початку та закінчення цих подій ОСОБА_15 та ОСОБА_11 зазначили, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 спричинили саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спочатку у приміщенні бліндажу, а потім на вулиці, звідки ОСОБА_10 був занесений без свідомості та із зовнішніми ознаками побиття. При цьому, жодним доказом не було підтверджено присутність при цьому інших осіб із військовослужбовців частини.

Зазначені свідками обставини у частині локалізації та способу нанесених обома обвинуваченими ОСОБА_10 ударів повністю підтверджені висновками судово-медичної експертизи № 38 від 19.03.2016 року, а знайдені на речах обвинувачених і на місці злочину ( зазначеному свідками) плями крові ідентифіковані за належністю ОСОБА_10 , із виключенням можливості її походження від обвинувачених.

Судом під час розгляду були належним чином, безпосередньо досліджена, проаналізована та співставлена між собою вся сукупність зібраних по справі доказів, кожному з них була надана оцінка і вони обґрунтовано використані на підтвердження провини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєному, тому, доводи апеляційних скарг захисника про необхідність призначення нового судового розгляду матеріалів справи з огляду на неповноту та однобічність проведеного розгляду колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, як і доводи про порушення щодо обої обвинувачених права на захист під час досудового розслідування, про яке захисник додатково повідомила під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із змісту вироку, суд при призначенні покарання обом обвинуваченим зазначені вимоги закону виконав.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд зазначив, що він, під час виконання обов`язків по захисту суверенітету та територіальної цілісності держави, уперше скоїв умисне тяжке кримінальне правопорушення, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має посередню характеристику особи як військовослужбовця та задовільну характеристику за місцем проживання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд врахував, що обвинувачений уперше, як військовослужбовець, скоїв умисне тяжке правопорушення, має на утриманні неповнолітню дитину, також посередньо характеризується за місцем проходження служби і задовільно за місцем проживання.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченим, суд визнав скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, суд прийняв до уваги негативну характеристику потерпілого ОСОБА_10 , надану за місцем проходження ним військової служби.

Колегія суддів погоджується із призначеним судом обом обвинуваченим видом та розміром кримінального покарання у межах санкції ч.2 ст. 121 КК України та вважає його таким, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження скоєння ними нових злочинів.

Підстав для скасування вироку у частині покарання, призначеного обвинуваченим, та ухвалення нового вироку із призначенням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у максимальних межах санкції ч.2 ст. 121 КК України, як про це зазначає у апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405,407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 21 грудня 2016 року, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за ч.2 ст.121 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_26 без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КПК України зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк відбування призначеного судом покарання термін їх тримання під вартою, з 20 грудня 2016 року по 29 березня 2017 року включно, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у спосіб та порядку, визначеними ст.ст. 424-427 КПК України, а для засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у той же строк та порядку, починаючи з дня вручення їм копії цієї ухвали.

Судді