АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
та учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2012 року ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.04.2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання в СВК 67, про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення доступу до правосуддя осіб, які утримуються в установах попереднього ув`язнення та виконання покарань» від 07.09.2016 року.
Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання.
При цьому апелянт посилався на те, що Законом України від 07.09.2016 р. внесено доповнення до ст. 68 КК України, згідно якого за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати 2/3 максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України. В його випадку за замах на злочин, передбачений ст.115 ч.2 п.6 КК України, покарання не може перевищувати 10 років. У зв`язку з цим він звернувся до суду з відповідним клопотанням про приведення вироку щодо нього у відповідність із зазначеним Законом. Але суд в своєму рішенні, помилково зіславшись на Постанову ПВС від 24.10.2003 р., прийняв незаконне рішення і безпідставно не застосував Закон, який підлягав застосуванню. Вважає, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.
З матеріалів особової справи ОСОБА_6 вбачається, що останній засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2012 року за ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.2 п.6, 289 ч.3, 185 ч.1 КК України і йому призначено покарання: за ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.6 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ст.298 ч.3 КК України 8 років позбавлення майна з конфіскацією всього особисто йому належного майна; за ст.185 ч.1 КК України 6 місяців арешту.
На підставі ст.70 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_6 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді одинадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна. Покарання він відбуває в Сокирянській ВП№67 з 16.11.2012 року.
Згідно з ч.3, ч.4 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
З вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вбачається, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення закінченого замаху на умисне вбивство з корисливих мотивів і йому за цей злочин (ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.6 КК України) призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи те, що найбільш суворим видом кримінального покарання за вчинення закінченого замаху на злочин, передбачений ст. 115 ч.2 п.6 КК України, за що засуджено ОСОБА_6 , з урахуванням внесених змін до ст.68 КК України, є не довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, а позбавлення волі у виді 2/3 від максимального строкового покарання, передбаченого санкцією ст.115 ч.2 КК України, що становить 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2012 року щодо ОСОБА_6 необхідно привести у відповідність до діючого КК України і призначене покарання засудженому необхідно змінити та знизити до максимальної межі, а саме до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» є недоречним, оскільки вказані в ній рекомендації були викладені до внесення змін в ст.68 КК України Законом України від 07.09.2016року №1492-V111.
Оскільки Білоцерківський міськрайонний суд при призначенні покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів за ст.70 КК України застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, колегія суддів вважає необхідним застосувати цей же принцип при визначенні остаточного покарання засудженому.
Відповідно до ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Оскільки під час провадження в суді апеляційної інстанції встановлені істотні порушення вимог кримінального закону, які є підставою для скасування рішення районного суду, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 74, 68 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.04.2017 року щодо ОСОБА_6 , якою відмовлено в задоволенні його клопотання про приведення вироку у відповідність до Закону України №1491-VIII від 07.09.2016 р. скасувати та постановити нову ухвалу.
Задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_6 та привести вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2012 року щодо нього у відповідність до вимог ст. 68 КК України і вважати ОСОБА_6 засудженим за ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.2 п.6 до покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, у вчиненні яких визнано винуватим ОСОБА_6 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженим ОСОБА_6 до покарання у виді 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_7
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2
Згідно з оригіналом: суддя