Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7724/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

слідчого ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва із клопотанням про арешт майна.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000173 від 21.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Зазначає, що згідно фактичних обставин справи встановлено, що у січні 2014 року наглядно знайомий ОСОБА_5 , ОСОБА_6 незаконно заволодів його автомобілем марки «Мітсубіші Міраж» 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , вартістю близько 6500 доларів США.

Посилається на те, що в ході огляду місця події 01.06.2017 року, що проводився за адресою: м. Київ, вул. Корольова 13-Б, було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Мітсубіші Міраж», 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 .

Звертає увагу слідчого судді на те, що законодавцем було визначено перелік ознак, за наявності хоча б однієї з яких, на відповідне майно може накладатись арешт і в даному випадку автомобіль «марки «Мітсубіші Міраж», 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , є предметом та доказом злочину, а тому з метою запобігання можливості його приховування, псування, знищення, зміни або ж відчуження слідчий відділ Подільського УП ГУ НП в м. Києві вважає за доцільне звернутись до Подільського районного суду м. Києва, з метою накладення арешту на даний транспортний засіб.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить його задовольнити в повному обсязі.

З метою забезпечення арешту майна та недопущення розголошення матеріалів кримінального провадження і здійснюваних в його рамках слідчих дій, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання без повідомлення його власника, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві дійсно перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 21.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало самостійне виявлення кримінального правопорушення, а саме того, що у січні 2014 року наглядно знайомий ОСОБА_5 , ОСОБА_6 незаконно заволодів його автомобілем марки «Мітсубіші Міраж» 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , під приводом ремонту.

Як вбачається з наданих слідчим матеріалів, якими він обґрунтовує доводи свого клопотання, 01.06.2017 року в ході огляду місця події, що проводився за адресою: м. Київ, вул. Корольова 13-Б, було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Мітсубіші Міраж», 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , тобто органом досудового розслідування було виявлено і вилучено викрадений у ОСОБА_5 в 2014 році автомобіль.

02.06.2017 року постановою слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 автомобіль марки «Мітсубіші Міраж», 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000173.

З системного аналізу норм чинного КПК України можна зробити висновок, що вилучений 01.06.2017 року автомобіль, виходячи з приписів статті 167 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Так статі 167, 168 КПК України визначають, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим Подільського УП ГУНП у м. Києві клопотання про арешт вищезазначеного майна було подано 02.06.2017 року, тобто на наступний день після його вилучення.

В подальшому ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2017 року клопотання слідчого про накладення арешту на майно було повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Як вбачається з наданого слідчому судді супровідного листа Подільського районного суду м. Києва, вищезазначена ухвала слідчого судді від 02.06.2017 року була отримана прокурором лише 08.06.2017 року, а тому строк для усунення недоліків закінчується 12.06.2017 року, оскільки 11.06.2017 року (останній день строку) є вихідним днем.

Слідчим суддею встановлено, що повторно клопотання про арешт майна після усунення його недоліків було подано 12.06.2017 року, тобто у строк визначений ухвалою слідчого судді від 02.06.2017 року.

За приписами статті другої КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України з метою досягнення дієвості кримінального провадження передбачено заходи його забезпечення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади;

5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Згідно статті 170 КК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З системного аналізу зазначеної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що арешт, як захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований слідчим суддею виключно у випадку коли щодо майна, на яке просять накласти арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням же арешту майна є запобігання можливості його, зокрема приховування, псування, знищення, зміни, відчуження.

Частина перша статті 173 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Також при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати ряд обставин, визначених ч. 2 ст. 173 КПК України.

Оцінивши в сукупності надані слідчим докази з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий звернувся із даним клопотанням у строк визначений ст. 171 КПК України і ним доведено наявність достатніх підстав вважати, що дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 290 КК України, існують ризики передбачені абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме можливість приховування, псування, знищення, зміни, відчуження майна та доведено те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме є об`єктом кримінально протиправних дій та зберегло на собі його сліди, а тому воно підлягає арешту.

Крім цього, слідчий суддя, враховуючи необхідність забезпечення належного зберігання речових доказів, вбачає достатні та обґрунтовані підстави для задоволення даного клопотання також в частині встановлення заборони на відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном, відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, оскільки незастосування такої заборони може призвести, як вже зазначалося вище до його приховування, псування, знищення, зміни, відчуження.

Слідчий суддя виходячи з усіх обставин справи приходить до висновку про розумність та співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження, а також не вбачає будь-яких негативних наслідків арешту майна для учасників кримінального провадження або третіх осіб.

З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого знайшло своє доведення в судовому засіданні, є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 100, 170-173, 175, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено в ході огляду місця події 01.06.2017 року за адресою: м. Київ, вул. Корольова, 13-Б, а саме на:

- автомобіль марки «Мітсубіші Міраж» 2000 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ,

встановивши заборону на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Копію ухвали надіслати слідчому та іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1