В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.12.2016 Справа №607/4671/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001157 від 30 березня 2016 року, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, працює в ТзОВ «Будсервіс», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 ,

його представника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

встановив:

в ніч із 29 на 30 березня 2016 року приблизно о 00 год. 00 хв. у дворі будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли під час словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, умисно наніс йому дерев`яною палкою один удар в область правого передпліччя, один удар - в ліве вухо, два удари в область правої половини лобної ділянки та один удар - в область верхньої щелепи, спричинивши йому рани тім`яної ділянки голови і лівої вушної раковини, перелом першого правого верхнього зуба в ділянці його кореня, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, а також синці повік очей, садна чола і носа та синець правого передпліччя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому діянні визнав частково, не заперечивши самого конфлікту з потерпілим, вважає, що жодного умислу на заподіяння останньому тілесних ушкоджень не мав. Вважає, що захищав честь і гідність своєї сім`Ї. Цивільний позов не визнає. У випадку визнання його судом винуватим, просить не призначати йому громадські роботи, у зв`язку з тим, що не зможе їх виконувати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Не зважаючи на часткове визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_5 доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд вважає належними і допустимими:

так, потерпілий ОСОБА_7 під час допиту дав показання суду про те, що він разом з ОСОБА_10 пізно ввечері, приблизно після 23 год., точної дати не пам`ятає, присіли на лавку, що за магазином «Сонях», біля будинку АДРЕСА_3 . Через 5 хв. дружина обвинуваченого через вікно почала висловлюватись до них нецензурно з приводу того, що вони зайшли на приватну власність. Після цього він побачив біля себе обвинуваченого з дерев`яною палкою квадратної форми з згладженими кутами довжиною приблизно 110 ст., якою останній вдарив його один раз в руку, потім в голову. Всього обвинувачений наніс йому 5-6 ударів на протязі кількох секунд. Визнав, що в зазначений час був в стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що перелом зуба від удару обвинуваченого призвів до протезування та відповідного з цим лікування 10 зубів. Просить суд призначити обвинуваченому максимальне з можливих покарання. Ним же подано позов, який від уточнював, про стягнення з обвинуваченого в його користь матеріальної шкоди, яку складає: 650 грн. на проведення КТ голови, 2 500 грн. на посилене та вітамінізоване харчування та купівлю медикаментів в лікарні, 16 990 грн. на лікування та протезування зубів, а також 150 000 грн. моральної шкоди.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12 квітня 2016 року із таблицею ілюстрацій потерпілий упізнав у ОСОБА_5 особу, яка 29 березня 2016 року приблизно о 23 год. 30 хв. у дворі буд. АДРЕСА_3 , нанесла йому удари палкою.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12 квітня 2016 року із таблицею ілюстрацій, за яким потерпілий ОСОБА_7 наочно продемонстрував механізм нанесення йому ОСОБА_5 дерев`яною палицею ударів /один удар в область правого передпліччя, один удар в область лівої тім`яної ділянки голови, один удар в ліве вухо, два удари в область правої половини лобної ділянки, один удар в область верхньої щелепи/.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду підтвердила те, що в ніч з 29 на 30 березня 2016 року приблизно опівночі їх дітей розбудила голосна нецензурна лайка, що линула з вулиці з лавки, що під їх балконом. Вона через вікно приблизно 5-10 хв. просила двох чоловіків, що знаходились під балконом та були в стані сп`яніння, припинити цю лайку. Однак, остання продовжувалась, тому її чоловік ОСОБА_5 вийшов до цих осіб на вулицю, щоб попросити їх припинити порушувати порядок. Вказані особи агресивно зустріли чоловіка, потерпілий замахнувся скляною пляшкою на її чоловіка, тому останній, взявши з землі гілку, намагався нею захиститись і пляшка розбилась об неї.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив аналогічне, що і потерпілий, підтвердивши показання останнього, з яких слідує, що 29 березня 2016 року приблизно о 23 год. він разом із ОСОБА_7 присіли на лавку, що неподалік магазину «Сонях» по вул. Лепкого в м. Тернополі та розмовляли. Через деякий, час жінка з другого поверху почала до них сваритися з приводу того, що це приватна територія. Відразу після цього поряд з ним з`явився обвинувачений та палкою наніс по голові та плечах, точно вже не пам`ятає, приблизно 5-6 ударів потерпілому.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12 квітня 2016 року із таблицею ілюстрацій свідок ОСОБА_10 упізнав у ОСОБА_5 особу, яка 29 березня 2016 року приблизно о 23 год. 30 хв. у дворі буд. АДРЕСА_3 , нанесла потерпілому удари палкою.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12 квітня 2016 року із таблицею ілюстрацій, за яким свідок ОСОБА_10 наочно продемонстрував механізм нанесення ОСОБА_5 дерев`яною палицею ударів ОСОБА_7 /один удар в область правого передпліччя, один удар в область лівої тім`яної ділянки голови, один удар в ліве вухо, два удари в область правої половини лобної ділянки, один удар в область верхньої щелепи/.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30 березня 2016 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 30 березня 2016 року о 02 год. 40 хв. повідомив слідчому СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про спричинення йому 29 березня 2016 року приблизно о 23 год. 30 хв. у дворі будинку по АДРЕСА_3 невідомим чоловіком тілесних ушкоджень.

Випискою № 431 від 30 березня 2016 року із медичної карти амбулаторного /стаціонарного/ хворого, згідно якої ОСОБА_7 30 березня 2016 року о 04 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Висновком експерта № 511 від 19 квітня 2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено рани тім`яної ділянки голови і лівої вушної раковини, перелом першого правого верхнього зуба в ділянці його кореня, синці повік очей, садна чола і носа та синець правого передпліччя. Травма лівої вушної раковини супроводжувалась перихондритом (запальні зміни поверхневого шару вушного хряща). Зазначені ушкодження виникли від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою /згідно описової частини висновку дата звернення - 30 березня 2016 року/, що підтверджується їх характером та властивостями. Утворення їх за обставин, на які посилається потерпілий при експертизі, тобто, від ударів дерев`яною палицею та ногами, не виключається. Виявлені у ОСОБА_7 рани і перелом першого верхнього правого зуба належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я - п. 2.2.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ № 6 МОЗ України. Київ, 1995), інші ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень п. 2.3.5 цих Правил.

Жодних доказів про пристосування заздалегідь обвинуваченим засобу для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та необхідність у зв`язку з цим кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України, на що на початку судового провадження наголошував представник потерпілого, немає.

З приводу показань учасників про можливу участь в конфлікті третіх осіб, то суд відмічає, що розгляд провадження провадиться в межах висунутого обвинувачення, відповідно ці показання до уваги не бере. З цих же підстав суд не може ставити в вину обвинуваченому завдання потерпілому під час конфлікту серед інших ударів і удару в область тім`яної ділянки голови, про що стороною обвинувачення подано докази, однак це не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_5 .

З врахуванням вищенаведених доказів, які є взаємоузгодженими та достатніми, у достовірності яких у суду немає підстав сумніватись, суд, приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вказаним спростовується позиція захисту про відсутність в обвинуваченого умислу саме на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а лише на захист честі і гідності своєї сім`Ї, та необхідність виправдання ОСОБА_5 з цих підстав.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, зокрема поведінку потерпілого в конфлікті; особу обвинуваченого, а саме: відсутність скарг на його поведінку за місцем реєстрації, те, що раніше не судимий, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання.

Також суд бере до уваги позицію потерпілого, котрий просив покарати обвинуваченого якомога суворіше, та те, що ОСОБА_5 заподіяної ним шкоди потерпілому не відшкодував, наслідків кримінального правопорушення не усунув, а тому вважає, що із альтернативних покарань, передбачених санкцією статті обвинувачення, ОСОБА_5 доцільно призначити покарання у виді обмеження волі.

Водночас, зважаючи на те, що обвинувачений має трьох малолітніх дітей та одну неповнолітню, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд, згідно вимог ст. 75 КК України, приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з встановленням іспитового строку.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 цієї статті.
Щодо цивільного позову то, суд вважає, що його слід задовольнити частково з наступних міркувань:

згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Ч. 1 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_7 , ставлячи вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, не надає доказів, які б доводили: здійснення витрат на посилене та вітамінізоване харчування та купівлю медикаментів під час перебування в лікарні на суму 2 500 грн., необхідність проведення комп`ютерної томограми голови на суму 650 грн., а також необхідність лікування та протезування зубів в такому обсязі, з приводу якого він просить стягнути витрати, і що саме такий обсяг робіт по відновленню зубів зумовлений протиправними діями щодо нього обвинуваченого. З огляду на викладене, в силу вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, ці обставини є недоведеними, судом відкинуті, а тому у задоволенні позову, в т.ч. уточненому, в цій частині слід відмовити.

При вирішенні питання про відшкодування ОСОБА_7 моральної шкоди, суд враховує його доводи, характер вчиненого ОСОБА_5 злочину, і вважає, що його діями потерпілому справді спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичних та душевних переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з тілесними ушкодженнями, відновленням свого стану, пережитті стресу. З урахуванням викладених обставин, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне відповідно до статей 23, 1167, 1168 ЦК України стягнути з обвинуваченого в користь потерпілого 15 000 грн.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 /один/ рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 /один/ рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддяОСОБА_1