Єдиний унікальний номер 205/2428/17
Провадження №1-кс/205/330/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

В С Т А Н О В И В :
21 квітня 2017 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло дане клопотання.
В ТОВ «Новоліт» ОСОБА_5 працював з грудня 2016 року по 16.02.2017 року на посаді ливарника, виконував роботу з фарбування ливарної форми (кокілів) для виплавки посуду, а також в його обов`язки входило обточка посуди після її виготовлення, також зазначає, що в одну зміну розпорядок був з 07.00 години до 19.00 години, одного тижня, інший тиждень з 19.00 години до 07.00 години, з ним працювали також 10 осіб, які, з їх слів, також офіційно не працевлаштовані. Під час працевлаштування ОСОБА_5 жодних заяв про працевлаштування на роботу не писав, наказ про прийняття йому на роботу службовими особами не видавався та не ознайомлювали, чим порушено вимоги ст. ст. 21, 24 КЗпП України.
В приміщенні цеху № 16 ДЗМО проводяться роботи з підвищеною небезпекою, однак під час їх виконання, з офіційно не працевлаштованими працівниками жодних інструктажів не проводились засоби захисту обличчя, рук та інших частин тіла їм не видавалися, а тому інші працівники вимушені були використовувати свій власний одяг та засоби захисту, не усвідомлюючи той факт, що при використанні робіт з високою температурою вони за своїми властивостями не зможуть захистити їх від ураження.
Крім того, за весь час проведення робіт з підвищеною небезпекою заявник жодного разу не бачив, щоб обладнання, на якому виконуються роботи з підвищеною небезпекою, оглядались спеціалістами, в тому числі представниками Держгірпромнагляду. Жодного технічного огляду на предмет встановлення безпечної його експлуатації, не проводились. Приміщення цеху № 16 ДЗМО на предмет дотримання пожежної безпеки жодного разу не перевірялось, чим порушено ст. ст. 29, 153, 163 КЗпП України. Заробітна плата виплачувалася в готівковій формі, при цьому ані заявнику ані іншим офіційно не працевлаштовані працівники в жодних документах не розписувались, що є порушенням фінансово-касової дисципліни та свідчить про те, що службові особи ТОВ «Новоліт» не передавали звітність щодо заявника та вище вказаних осіб до державних контролюючих органів та не перераховували податки до органів державної фіксальної служби, страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, державне соціальне страхування на виплати безробіття, в Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та ін.
Факт, що ОСОБА_5 фактично був допущений до роботи та працював на ТОВ «Новоліт» підтверджується тією обставиною, що на його ім`я видано електронну перепустку із зазначенням його анкетних відомостей та назва підприємства, так як без перепустки на охоронювану територію ДЗМО, де розташований орендований цех № 16 підприємства ТОВ «Новоліт», пройти не можливо та прохід здійснюється безпосередньо через центральний пропускний пункт. Також з аналогічною заявою до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виклав у своїй заяві ті ж самі обставини.
В своєму клопотанні слідчий просить надати тимчасовий доступ до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю до бюро перепусток, які надають право проходу та перебування на території заводу ДЗМО та підприємстві ТОВ «Новоліт»; до інформації відділу по роботі з кадрами ДЗМО та ТОВ «Новоліт» стосовно працівників даного підприємства за період з 2015 року по 2017 рік; до інформації стосовно до договорів ТОВ «Новоліт» на оренду цехів та приміщень на території заводу ДЗМО; до інформації щодо часу перебування працівників ТОВ «Новоліт» та ДЗМО на території підприємства з метою встановлення явки працівників на робочі місця та встановлення тривалості робочого часу ТОВ «Новоліт» та ДЗМО.
Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з п.3 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Так, ч.4 ст.132 КПК України встановлює, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
У відповідності до ч.1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Відповідно до частин 5-7 ст. 163 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів; доступ особи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, визначеному законом. Доступ до речей і документів, що містять відомості, які становлять державну таємницю, не може надаватися особі, що не має до неї допуску відповідно до вимог закону.
Аналіз зазначених норм закону з урахуванням інших положень законодавства викладених у Главі 15 КПК України та загальних засад кримінального провадження свідчить про те, що розгляд клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів передбачає встановлення відповідності змісту клопотання вимогам визначеним ч.2 ст. 160 КПК України та в разі їх дотримання, встановлення обставин, які підлягають з`ясуванню. При цьому, розгляд клопотання по суті не можливий при його неналежному оформленні, оскільки в такому випадку слідчий суддя не має змоги врахувати усі обставини, що підлягають оцінці та аналізу.
Таким чином, дослідивши матеріали справи слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не в повній мірі обґрунтована необхідність доступу до вказаних документів, можливість їх використання як доказів та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у зв`язку із чим, відмовляє у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 110, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1