АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/346/17 Справа № 191/3747/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпро, українку, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму
засуджено за ч. 1 ст. 213 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень на користь держави.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що вона, діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення Закону України «Про металобрухт», не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання та не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, в період з невстановленого слідством часу по 07.07.2016, на території власного домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , організувала пункт незаконного прийому, схову та збуту металобрухту, де здійснювала прийом у фізичних осіб брухту чорних металів за ціною 2. 7 грн. за 1 кг. 07.07.2016 року приблизно о 09.30 годині ОСОБА_8 , знаходячись на території вказаного домоволодіння, незаконно прийняла 5,5 кг. брухту чорного металу у гр. ОСОБА_9 за що повинна була заплатити останньому 15 грн. ОО копійок, після чого зберігала його для послідуючого збуту з метою отримання прибутку. 07.07.2016 року в період часу з 10-30 год. до 11-00 год. на підставі ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду співробітниками Синельниківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області було проведено обшук на території вказаного вище домоволодіння, під час якого зафіксовано факт здійснення ОСОБА_8 діяльності із прийому металобрухту, а також виявлено та вилучено лом чорних металів масою 806,00 кг., та механічні напільні 500 кілограмові ваги, за допомогою яких ОСОБА_8 здійснювала прийом брухту чорних металів, приймаючи металобрухт від населення без відповідного дозволу.
Не погоджуючись з вироком, прокурор, подав апеляційну скаргу в якій, не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення і кваліфікації дій обвинуваченої, просить змінити судове рішення в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_8 засудженою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень на користь держави. З моменту набрання вироком суду законної сили, просить розстрочити виплату штрафу строком на один рік рівними частинами.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що у обвинуваченої ОСОБА_8 є декілька обставин, які пом`якшують її покарання та істотно знижують ступінь вчиненого злочину, а саме: раніше не судима, на обліку у лікарів не знаходиться, повністю визнала свою вину та щиро розкаялась у скоєному, є пенсіонеркою та отримує пенсію у розмірі 1264 гривень, що є її єдиним доходом. Прокурор також зазначає, що з урахуванням вказаних пом`якшуючих обставин, доцільно призначити ОСОБА_8 покарання за скоєний злочин нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції, яке на думку прокурора буде відповідати вимогам ст. 65 КК України та буде достатнім для виправлення обвинуваченої. Крім цього посилається, що суд першої інстанції, застосувавши до обвинуваченої розстрочку покарання, не встановив періодичність і розмір таких виплат.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який також підтримав апеляційну скаргу, її виступи в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги і зіставивши із наявними матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченої ОСОБА_8 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання.

Так, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_8 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, вину визнала повністю, щиро розкаялась, є особою похилого віку, вперше вчинила злочин, відсутні наміри щодо уникнення кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима.

Суд першої інстанції призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 213 КК України.

Але, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання суд недостатньо врахував, всі пом`якшуючі обставини, та обставини на які посилається у своїй апеляції прокурор, на відсутність тяжких наслідків від скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Вказані факти, на переконання колегії суддів, є такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що з урахуванням особи винної, дають можливість призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а саме штраф.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи прокурора про пом`якшення покарання обвинуваченій із застосуванням норм ст. 69 КК України заслуговують на увагу і підлягають задоволенню, в зв`язку з чим, вирок в частині призначеного покарання підлягає зміні. В решті вирок суду є законним.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_8 , в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 1 ст. 213 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 5100 гривень на користь держави.

З моменту набрання вироком суду законної сили розстрочити ОСОБА_8 виплату штрафу строком на один рік рівними частинами.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду: