Справа № 527/1731/17
провадження № 1-кс/527/459/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2017 року слідчий суддя - суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Глобинського районного суду Полтавської області клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №000682 від 28 серпня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
28 серпня 2017 року до суду надійшло клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №000682, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.185 КК України, в якому він прохає накласти арешт на майно -автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на майданчик тимчасового вилучення транспортних засобів Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: м. Глобине, Полтавської області, вул. Центральна, 189, із залишенням на вказаному майданчику, шляхом заборони користування, відчуження власнику чи іншим особам.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що у провадженні СВ Глобинського ВП ГУ НП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000682 від 28.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 03.02.2016 року в період часу з 8.15 год до 13.50 год ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_8 прибули до домогосподарства ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом пошкодження запорів металопластикового вікна, через віконний отвір, проникли у вказаний житловий будинок, звідки із чайника чайного сервізу, який знаходився у серванті, таємно викрали золоті прикраси, а саме: золотий ланцюжок 585 проби, вагою 3,5 г, золотий кулон у вигляді знаку зодіаку «Овен», 585 проби, вагою 1 г, золотий хрестик вагою 2,5 г, весільну обручку розміром 17,5-18, вагою 2 г, золоту жіночу каблучку із камінцями білого кольору, вагою 2 г, чим спричинили матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_9 . Повторно, 22 лютого 2016 року в період часу з 8.45 до 10.00 год ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_8 прибули до домогосподарства ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом пошкодження запорів металопластикового вікна, через віконний отвір, проникли у вказаний житловий будинок, звідки таємно викрали кошти в сумі 9400 грн., 125 доларів США, 40 євро та золоту весільну обручку, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток. Повторно 20 вересня 2016 року в період часу з 10 год до 18 год ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_8 прибули до домогосподарства ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження запорів металопластикового вікна, через віконний отвір, проникли у вказаний житловий будинок, звідки таємно викрали золоту весільну обручку вагою 2 г, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму близько 2000 грн.

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_12 , який показав, що 20.09.2016 року близько 7.30 год він відвозив дитину до дитячого садка та в сел. Градизьк Глобинського району, на перехресті вулиць Шевченка та Тельмана помітив автомобіль «Шкода Октавіа А5» зелено блакитного кольору», від якого в напрямку будинку ОСОБА_11 йшов невідомий йому чоловік. Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 21 лютого 2017 року в с. Обознівка Глобинського району він бачив невідомого чоловіка біля автомобіля «Шкода» блакитного кольору, а наступного дня він бачив того ж чоловіка в с. Обознівка на іншому автомобілі.

28.08.2017 року автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до постанови визнано та залучено до кримінального провадження як речовий доказ.

Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_14 , жителю АДРЕСА_4 .

Слідчий вважає, що у кримінальному провадженні є достатньо підстав вважати, що тимчасово вилучене майно є знаряддям та доказом вчинення кримінального правопорушення. Посилаючись на викладене, слідчий прохав накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, відчуження.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на підстави та обставини, вказані в ньому. Додатково пояснив, що автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , користується ОСОБА_7 , який є родичем власника автомобіля та підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, вказав, що після накладення арешту на вказаний автомобіль згідно ухвали суду від 08.08.2017 року, вказаний автомобіль було виставлено на продаж, що свідчить про намір відчуження вказаного автомобіля. Зазначив, що кримінальне провадження, в межах якого розглядається клопотання, є виділеним з іншого кримінального провадження за фактом крадіжок, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У судовому засіданні адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 прохали відмовити в задоволенні клопотання, пояснивши, що на вказаний автомобіль вже накладено арешт згідно ухвали суду від 08.08.2017 року в межах кримінального провадження, де підозрюваними є ті ж самі особи. Додатково зазначили, що власник автомобіля необґрунтовано обмежений в здійсненні повноважень власника, прокурором не надано достатніх доказів щодо намірів власника ОСОБА_14 здійснити відчуження належного йому автомобіля. Пояснили, що автомобіль вибув з власності ОСОБА_14 та набув статусу тимчасово вилученого майна ще 05.08.2017 року, виділення матеріалів кримінального провадження та звернення з вказаним клопотанням є необґрунтованим.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч.3 цієї ж статті встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Буквальне тлумачення вищевказаного положення ст. 170 КПК України свідчить про те, що накладення повторного арешту на майно в межах одного й того ж акту законодавства, в даного випадку кримінального процесуального кодексу України, не допускається.

Як встановлено в ході судового засідання, згідно ухвали слідчого судді ОСОБА_15 від 08 серпня 2017 року було накладено арешт на майно, в тому числі автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , про арешт якого повторно ставиться питання в клопотанні, що розглядається.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що підстави для задоволення клопотання слідчого відсутні.

Керуючись ст.ст. 167 168, 170-173, 175, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погодженого начальником Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому, власнику майна, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1