Номер провадження: 11-сс/785/1121/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника заявника: адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 21 червня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0000798 від 17.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, задоволено клопотання про арешт майна, -

встановив
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0000798 від 17.06.2017 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, було задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних провадження слідчими органів прокурати та процесуального керівництва прокуратури ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та накладено арешт на автомобіль «MERCEDES Sprinter», державний р/н НОМЕР_1 , та свідоцтво про його реєстрацію із забороною керувати та розпоряджатися останніми.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що зазначений у клопотанні транспортний засіб у даному кримінальному провадженню може бути використаний, як доказ, оскільки міг зберегти на собі сліди злочинів. Крім того, слідчий суддя послався на те, що збереження цих доказів необхідно для проведення відповідних експертиз у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, представником ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він порушує питання про її скасування. При цьому апелянт зазначає, що оскаржуваною ухвалою порушені права ОСОБА_8 , як законного володільця майна, щодо користуванням і розпорядженням вказаним автотранспортним засобом.

Крім того, вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя не навів підстав для застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна.

Так, апелянт зазначає, що до даного кримінального провадження власник авто не має ніякого відношення, так як останній не є підозрюваним по даному провадженню, а автотранспортний засіб, на який накладено арешт не є доказом по справі, оскільки не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Разом з цим, апелянт вказує, що про існування оскаржуваного рішення дізнався лише 10.07.2017 року, коли звернувся до працівників прокуратури із вимогою про повернення йому його автотранспортного засобу, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущений.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти її задоволення; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В порядку, передбаченому ст.395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судової справи та оскарженої ухвали, ухвала слідчого судді була постановлена без виклику власника майна - ОСОБА_8 , будь-які дані, про отримання копії ухвали апелянтом, матеріали судової справи не містять.

З апеляційної скарги вбачається, що про існування оскаржуваної ухвали ОСОБА_8 дізнався 10.07.2017 року та в той же день подав апеляційну скаргу, в зв`язку з чим необхідність розгляду питання про поновлення строку на внесення апеляційної скарги - відсутня.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Як вбачається з тексту клопотання слідчого та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовував зазначене клопотання, в них не зазначено власника майна автомобіля марки «MERCEDES Sprinter», державний р/н НОМЕР_1 , на який слідчий просив накласти арешт.

Разом з тим, слідчий суддя, який розглядав клопотання, не дотримався вимог кримінального процесуального закону, не прийняв жодних заходів щодо встановлення володільця або власника майна та повідомлення його про розгляд клопотання слідчого та провів судовий розгляд за відсутності власника вказаного автомобіля, яким є ОСОБА_8 , що підтверджено наданими апелянтом документами, чим порушив його право власника зазначеного майна на участь в розгляді зазначеного клопотання, про що правильно було зазначено захисником в апеляційній скарзі.

З тексту оскаржуваної ухвали вбачається, що приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання, слідчий суддя не зазначив в оскаржуваній ухвалі дані щодо належності зазначеного майна ОСОБА_8 та обмежився лише перерахуванням в ній встановлених під час досудового розслідування даних, які викладені у клопотанні слідчого та положень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для прийняття рішення про накладення арешту на майно.

При цьому, приймаючи зазначене рішення, слідчий суддя послався лише на те, що вилучені предмети та документи, відповідно до ст.98 КПК України, є речовими доказами, однак жодним чином не обґрунтував його, не зазначив яким критеріям, визначеними в ч.2 ст.167 КПК України, відповідає вилучене майно, на яке він наклав арешт та не зазначив належних підстав задоволення клопотання слідчого.

Крім того, відповідно до наданих апеляційному суду матеріалів, апелянт ОСОБА_8 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, оскільки матеріали справи містять дані про те, що він був допитаний у якості свідка, що підтверджується копією протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 20.06.2017 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою, та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання та постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення та які у в відповідності до вимог ст.409 та 412 КПК України є підставою для його скасування.

Щодо розгляду апеляційним судом клопотання слідчого про накладення арешту на майно по суті, колегія суддів приходить до наступного.

В клопотанні про накладення арешту на майно слідчий послався на те, що вилучене майно, на його думку відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки містить сліди кримінального правопорушення.

Як вбачається з наявного у матеріалах клопотання витягу з ЄРДР, дані про вчинення кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР за ознаками ч.2 ст.364 КПК України, а саме за фактом переміщення через державний кордон України, поза митним оформленням тютюнових виробів.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий послався на те, що вилучені в ході проведення обшуку предмети, зокрема зазначений автомобіль «MERCEDES Sprinter», державний р/н НОМЕР_1 , в якому в ході проведення обшуку 17.06.2017 року було виявлено та вилучено значну кількість тютюнових виробів без акцизних марок та він зберіг на собі сліди вчинення злочину, які в подальшому можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Разом з тим, на підтвердження зазначеного факту слідчий не надав відповідної постанови про визнання цього майна речовим доказом у справі.

Водночас, окрім протоколів обшуків, які свідчать про вилучення тютюнових виробів без марок акцизного збору, в тому числі і в автомобілі марки «MERCEDES Sprinter», державний р/н НОМЕР_1 , на який було накладено арешт, інших матеріалів щодо використання цього автомобіля для переміщення тютюнових виробів поза митним оформленням, слідчим надано не було.

Більш того слідчий у клопотанні не зазначив розмір шкоди, який був спричинений в результаті вчинення злочину та на його підтвердження не долучив до клопотання відповідних доказів, що позбавляє можливості надати оцінку щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, в тому числі шляхом накладення арешту на автомобіль, який належить певній особі.

Приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя не надав належної оцінки відповідності такого клопотання вимогам ст.171 КПК України та не навів підстав для застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його необґрунтованість і невідповідність вимогам ст.171 КПК України, та не виконав вимог ч.3 ст.172 КПК України, згідно яких слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає прокурору клопотання з встановленням строку для усунення недоліків.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, і з урахуванням положень ч.1 ст.173 КПК України з прийняттям апеляційним судом нової ухвали про повернення клопотання слідчого прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

пост ановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 21 червня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0000798 від 17.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних провадження слідчими органів прокурати та процесуального керівництва прокуратури ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання повернути прокурору - процесуальному керівнику у даному кримінальному провадженні для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали протягом 72 годин з часу отримання копії ухвали.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4