1-кп/357/506/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.09.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України уродженки м. Біла Церква, Київської області, з середньою спеціальною освітою, вдови, пенсіонерки, інваліда 3 групи, зареєстровану та проживаючу: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 раніше не судиму, запобіжний захід не застосовувався,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:
28 травня 2016 року, приблизно о 19 годині 20 хв., перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з останньою, умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, нанесла останній 6 ударів кулаками рук по лівому плечу та передпліччі потерпілої ОСОБА_4 . Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому плечі та передпліччі, садна на лівому передпліччі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнала. При цьому дала показання, що 28 травня 2016 року, приблизно о 19 годині 20 хв., перебувала на території домогосподарства, яке належить на праві власності її дітям за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 . Коли вона виносила сміття то побачила як потерпіла знімає її на телефон та ображала при цьому нецензурними словам. Обурившись, що її знімають на відео вона підбігла до потерпілої та стала намагатись забрати телефон, щоб стерти відеозапис. Цілеспрямовані умисні удари вона не наносила. Допускає, що від їх боротьби міг бути спричинений потерпілій синець. В подальшому вони перемістились до ґанку будинку, де вона продовжувала виривати телефон. Стверджує, що свідок ОСОБА_7 не бачила обставин конфлікту так як перебувала у будинку в кімнаті з якої нічого не було видно. Крик свідка на відео чутно тому, що свідок змовилася з потерпілою, щоб притягнути її до відповідальності. Водночас визнає цивільний позов на суму 500 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В частині стягнення з неї матеріальної шкоди не визнає так як тілесні ушкодження не заподіювала.

Незважаючи на не визнання своєї вини вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повністю доведена наданими прокурором доказами у їх сукупності: показаннями потерпілої, свідків, досліджених безпосередньо судом, документами - протоколами слідчих дій та процесуальними рішеннями з додатками у вигляді ілюстративних таблиць та дисками з відеозаписами, висновками судових експертиз.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_4 - дала показання, що обвинувачена є її рідною сестрою, з якою вона 6-7 років з часу коли їх мати стала немічною, перебуває у неприязних відносинах, на ґрунті догляду за матерію та користування майном. З приводу вчинення злочину зазначила, 28.05.2016 року приблизно о 19 годині вона прийшла до своєї матері, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , куди вона приходила щодня так як доглядає матір. Коли вона вийшла на улицю винести сміття, то почула як обвинувачена розмовляла зі своєю дочкою з приводу того як би позбутись матері. Щоб зафіксувати вказаний факт потерпіла взяла мобільний телефон та включивши відеозапис почала записувати. В цей час обвинувачена вийшла на вулицю та побачивши, що потерпіла її знімає, підбігла до неї та розпочала її бити руками. Потерпіла побігла до хати де була їх спільна мати та стала у дверях, щоб не пустити обвинувачену до матері. Там обвинувачена продовжила наносити удари потерпілій по руці. Після бійки потерпіла викликала поліцію. Підтримала заявлений нею цивільний позов. Стверджує, що злочином їй завдано матеріальної шкоди на суму 3 615 грн., оскільки після події проходила лікування у психотерапевта з діагнозом розлад адаптацій у формі тривожно-депресивної реакції та витратила на придбання ліків 980 грн. 83 коп. Крім того витратила на придбання ліків призначених лікарем невропатологом 253 грн. 40 коп., на лікування та обстеження лікарем гематологом позивач витратила 1105 грн. 48 коп. на придбання ліків призначених лікарем отоларингологом витратила 146 грн. 34 коп.. Крім того, змушена була пройти курс лікування у медичному центрі «Лазер» з діагнозом астеоневротичний синдром, деформуючий остеоартроз на що витратила 700 грн., а у зв`язку з обстеженням у ендокринолога сплатила 295 грн. у якості благодійного внеску та 134 гр. за обстеження УЗ. Стверджує, що до побиття вищевказаних діагнозів потерпіла не мала Крім того потерпіла стверджує, що їй заподіяно моральну шкоду яку вона у позовній заяві оцінила в сумі 10 000 грн., оскільки від протиправних дій обвинуваченої пережила стрес.

Допитана судом свідок ОСОБА_7 - дала показання, що є матір`ю обвинуваченої та потерпілої, з потерпілою вона перебуває у нормальних стосунках, а з обвинуваченою у неприязних відносинах. З приводу вчинення злочину зазначила, що влітку 2016 року вона перебувала у себе вдома і почула з вулиці розмову і крики. Побачила, що обвинувачена та її дочка бігли за потерпілою ОСОБА_4 . Дочка, ставши у дверях не впускала їх до кімнати де була свідок. Стверджує, що бачила як обвинувачена наносила потерпілій удари кулаком, віником та совком.

Допитана судом свідок ОСОБА_8 , - дала показання, що є дочкою потерпілої та зазначила , що в один із днів травня 2016 року, точної дати не пам`ятає, близько 22 год. її мати ОСОБА_5 , прийшла до місця їх спільного проживання. При цьому потерпіла погано себе почувала, в неї був підвищений тиск, також почервоніння на плечі та передпліччі. При цьому вона повідомила, що їй нанесла тілесні ушкодження її сестра ОСОБА_4 Повідомила, що між її та матір`ю та обвинуваченою вже досить тривалий час існують неприязні відносини.

- рапортом оперативного чергового Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 28.05.2016 року про те, що 28.05.2016 року о 19 год. 10 хв. від ОСОБА_4 надійшло повідомлення про те, що 28.05.2016 року по АДРЕСА_2 побила сестра ОСОБА_5 (а.с. 117).

- рапортом помічника чергового Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 28.05.2016 про те що о 28.05.2016 року о 21 год. 17 хв. надійшло повідомлення лікаря ОСОБА_9 про надання медичної допомоги ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом подряпина лівого передпліччя (а.с.118).

- заявою ОСОБА_4 від 28.05.2016 року про притягнення до відповідальності сестри ОСОБА_5 , котра 28.05.2016 року за місцем проживання по АДРЕСА_2 вчинила з нею сварку та бійку в ході якої нанесла тілесні ушкодження, а саме подряпину на лівій руці (а.с. 119).

-висновком експерта № 157 від 31.05.2016 року, відповідно до якого при судово- медичній експертизі ОСОБА_4 знайдені наступні ушкодження: синці на лівому плечі та передпліччі, садна на лівому передпліччі. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами, можливо в строк указаний у постанові й обстежуваною. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало місце не менш ніж шість точок прикладання сили. (а.с.120)
-протоколом слідчого експерименту від 07.06.2016 року з доданою до нього ілюстративною таблицею, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 показала характер та механізм нанесення їй тілесний ушкоджень обвинуваченою, зокрема вказала, що обвинувачена била її чимось по лівій руці та подряпала її (а.с.121-125).

-висновком експерта №257/д від 22.06.2016 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних нею у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.06.2016 року і всі вони не могли виникнути в результаті падіння з висоти власного зросту (а.с. 126);

-заявою потерпілої від. 26.09.2016 року, з якої видно, що вона надала слідчому ДВД диск з відеозаписом на якому зафіксовано факт нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (а.с. 127)
-протоколом огляду та перегляду відеозапису від 28.09.2016 року з доданим ДВД диском з якого видно, що старшим слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 було оглянуто ДВД-РВ диск та переглянуто відеозапис на якому зафіксовано, подію, що відбувалася на території подвір`я. Зокрема як з господарчої будівлі вийшла особа жіночої статі тримаючи в руках металевий совок та віник. Висипавши вміст совка особа жіночої статі рухається в сторону господарчої будівлі, дивлячись в сторону камери, продемонструвала жест за допомогою фаланг пальців правої руки тримаючи в лівій руці совок та віник, демонструючи сміх прямує в сторону особи, яка знаходиться за камерою та замахується віником та совком в сторону особи, що находиться за камерою. В подальшому чутно голоси трьох осіб на підвищених тонах та глухі звуки характерні для звуків ударів. В подальшому особа з камерою перемістилася до будинку та зупинилася між дверима на відео чутно крики однієї з осіб жіночої статі. (а.с. 128-130).

ДВД диск безпосередньо досліджено судом шляхом перегляду відеозапису у судовому засіданні та встановлено, що зафіксовані на відеозаписі події відображені у протоколі огляду та перегляду відеозапису від 28.09.2016 року. Крім того, в судом встановлено, що на відеозапису чітко чутно голос жінки, яке неодноразово повторює: « Мама не лізь до неї!», «Мама не роби цього!».

протоколом слідчого експерименту від 28.09.2016 року з доданим до нього ДВД диском з відеозаписом слідчого експерименту відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 на місці події показала характер та механізм нанесення тілесних ушкоджень. (а.с. 133-135).
- висновком експерта №409/д від 28.09.2016 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних нею у протоколі проведення слідчого експерименту від 28.09.2016 року (а.с. 136);

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів у інших учасників судового провадження не виникло зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Суд вважає доведеною ту обставину, що обвинувачена нанесла потерпілій не менше шести ударів кулаками рук в область лівої руки. Вказану обставину частково підтвердила сама обвинувачена стверджуючи, що безпосередньо мала фізичний контакт з потерпілою, намагаючись вирвати телефон.

Водночас з дослідженого шляхом перегляду відеозапису конфлікту видно, що потерпілою зроблено безперервний запис з самого початку до кінця конфлікту. Тривалість запису складає 4 хв. 43 с. Фізичний контакт обвинуваченої з потерпілою тривав 3 хв. 15 с. При цьому як встановлено судом нанесення обвинуваченою ударів мало місце у два етапи перший раз на території подвір`я, коли обвинувачена підбігла до потерпілої та вчинила дії на які потерпіла кілька разів відреагувала словами «Ти чого мене б`єш?», а потім біля входу в будинок куди потерпла намагалася зайти та між нею і обвинуваченою відбулася боротьба в ході якої телефон був залишений або викинутий потерпілою в кімнаті будинку та у нерухомому стані продовжував здійснювати аудіо запис. Як встановлено з прослуханого аудіозапису конфлікт між потерпілою та обвинуваченою продовжувався, в ході якого лунали голоси на підвищених тонах та крики та зокрема слова: «Мама не лізь до неї!», «Мама не роби цього!», «Марина, виведи її пожалуста!».

З показань потерпілої та обвинуваченої під час бійки крім них на території домоволодіння була присутня їх мати свідок ОСОБА_7 та дочка обвинуваченої - ОСОБА_11 . Обвинувачена підтвердила, що слова « ОСОБА_12 не лізь до неї!», «Мама не роби цього!» належать її дочці ОСОБА_13 .

Таким чином з переглянутого відеозапису чітко видно, що конфлікт між обвинуваченою та потерпілою продовжував тривати саме у той час, коли телефону у потерпілої вже не було, а вищевказані вислови не викликають у суду сумніву, що з боку обвинуваченої вчинялись активні дії стовно потерпілої, які з урахуванням інших вищенаведених доказів свідчать про те, що обвинуваченою наносились саме умисні удари потерпілій, які спричинили виявлені у потерпілої тілесні ушкодження.

Водночас стороною обвинувачення суду надано достатньо доказів, які дають суду підстави поза межами розумного сумніву зробити висновок, що обвинувачена, крім того нанесла не менше шести ударів руками по руці та передпліччю потерпілої.

Про вказану обставину свідчить зокрема наведений вище висновок експертизи № 157 від 31.05.2016 року відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, вказаних потерпілою. Про нанесення не менше шести ударів свідчить локалізація та характер ушкоджень.

Висновки експертів сумнівів у суду не викликають.

Тому твердження обвинуваченої що усі її дії стосовно потерпілої зводились лише до того щоб забрати телефон суд оцінює як неправдиві та направлені на ухилення від кримінальної відповідності.

Суд також вважає, доведеною ту обставину, що до бійки на тілі потерпілої були відсутні тілесні ушкодження, оскільки у разі заподіяння тілесних ушкоджень до вказаної події, вказана обставина була б вказана у висновку експерта, що з урахуванням вищевказаних доказів у свою чергу дає підстави зробити висновок, що усі тілесні ушкодження заподіяні саме діями обвинуваченої, а не третьої особи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 вчинила нетяжкий умисний закінчений злочин, проти здоров`я особи, яке є найвищою в Україні соціальною цінністю, гарантованою ст.ст. 3, 27 Конституції України. Злочин скоєно на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин між обвинуваченою та потерпілою, обумовлених користуванням майном. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді фізичної шкоди здоров`ю потерпілого.

Водночас суд враховує, що вчинення обвинуваченою злочину було обумовлене неправильною поведінкою з боку потерпілої.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 не судима та до кримінальної відповідальності не притягувалася, пенсіонерка, вдова, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, що підтверджено характеристикою сусідів засвідченою дільничним офіцером поліції. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Даних про притягнення обвинуваченої до адміністративної відповідальності суду не надано. Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що обвинувачена як до вчинення злочину так і після його вчинення веде соціальний спосіб життя з міцними соціальними зв`язками.

З огляду на поведінку обвинуваченої в судовому засіданні, її ставлення до вчиненого суд не встановив обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України.

Судом також не встановлено обставин, які обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових злочинів їй необхідно і достатньо призначити покарання у виді штрафу в межах передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

З огляду на усі вищевказані обставини у їх сукупності, розмір покарання має бути максимальним, передбаченим санкцією ч. 1 ст.125 КК України.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову до ОСОБА_5 то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

В судому засіданні цивільним позивачем не надано суду жодного доказу, що понесені нею витрати були обмовлені саме лікуванням заподіяних їй тілесних ушкоджень. Водночас суду не надано доказів, що наведені у цивільному позові захворювання перебувають у прямому причинному зв`язку з діями обвинуваченої.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди суд враховує, що вчиненню злочину передувала неправильна поведінка потерпілої, яка здійснюючи відеозапис на телефон обвинуваченої, тим самим втрутилась у її приватне життя, оскільки обвинувачена знаходилася на приватній території, що належить її дітям. Тоді як відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в особисте і сімейне життя, громадян крім випадків, передбачених Конституцією України.

Водночас суд погоджується з доводами потерпілої, що від дій обвинуваченої вона пережила певний стрес та душевні страждання. Враховуючи що неправомірні дії обвинуваченої не є співрозмірними з неправильною поведінкою потерпілої та оскільки вона визнала в судовому засіданні позов на суму 500 грн., то саме така сума підлягає стягненню з обвинуваченої.

ОСОБА_5 є особою, що потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та заявила про застосування до неї Закону України «Про амністії у 2016 році», у зв`язку з чим суд вважає за можливе звільнити її від покарання за вчинення даного злочину

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністії у 2016 році», суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання:
- за ч.1 ст.125 КК України у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 500 (п`ятсот) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.
Судові витрати відсутні.
Речовий доказ у справі: ДВД диск зберігати при судовій справі.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.
Суддя ОСОБА_1