Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/4347/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2017 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання вказав, що СУ ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002890 від 17.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, за фактами заволодіння шахрайським шляхом автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», належним потерпілому ОСОБА_6 , підроблення довіреності від імені ОСОБА_6 на розпорядження зазначеним транспортним засобом та зловживання повноваженнями приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, яке спричинило тяжкі наслідки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в квітні 2014 року невстановлені особи в АДРЕСА_1 під приводом позичення ОСОБА_6 строком на 1 місяць коштів в сумі 30 тис. грн. та отримання від нього на вказаний строк для тимчасового зберігання у якості гарантії повернення боргу належного останньому автомобілю марки «Mitsubishi Lancer», 2008 р.в., кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 250 тис. грн., з подальшим уникненням зустрічей і переховуванням від останнього з метою ненадання можливості повернення ним боргу і одержання власного автомобілю, заволоділи шахрайським шляхом зазначеним транспортним засобом, розпорядившись ним на власний розсуд шляхом його перереєстрації у ВРЕР ДАІ УМВС України в Миколаївській області на іншого власника, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки у великому розмірі в сумі 250 тис. грн. При цьому, в січні 2015 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зловживаючи своїми повноваженнями, склала і видала підроблену довіреність від імені ОСОБА_6 на розпорядження вказаним транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», яку посвідчила за реєстровим №135 на бланку серії НАК №475994, яку ОСОБА_6 не підписував і про існування якої не знав та на підставі якої автомобіль було перереєстровано на іншого власника, чим спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_6 у вигляді матеріальних збитків в сумі 250000 грн. Проведеними процесуальними діями та оперативно-розшуковими заходами місцезнаходження вказаного траснпортного засобу не встановлено, що свідчить про приховування невстановленими особами від органу досудового розслідування вказаного майна.

Автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , є об`єктом кримінально-протиправних дій, набутий кримінально-протиправним шляхом, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, за такого, накладення на нього арешту слідчий обґрунтовує необхідністю його збереження, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності причетних до злочину осіб та дослідження в ході досудового розслідування.

В судовому засіданні слідчий вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України зазначене клопотання розглядається без повідомлення власника майна.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З урахуванням викладеного, оскільки є достатні підстави вважати, що автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення його збереження, вважаю необхідним клопотання слідчого задовольнити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів.
СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7