№1-кс/760/40/17

26. 01. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.
Заявник в судовому зсіданні подане клопотання підтримав з підстав зазначених у ньому та просив про задоволення клопотання.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належнимчином.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.
Вбачається, що з моменту придбання ОСОБА_3 земельної ділянки і до теперішнього часу цільове призначення вищезазначеної земельної ділянки не змінювалось, на даний час обмеження у використанні земельної ділянки також відсутні.
Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 957 від 28 листопада 2013р. ОСОБА_3 були передані функції замовника та наданий дозвіл на розробку детального плану території для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства площею 0,5га в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Таким чином вбачається, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та придбав вказане нерухоме майно і оформив право власності на вказане майно у відповідності до чинного законодавства України.
Заявник при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням посилався на те, що арешт на належне йому майно було накладено не обґрунтовано, оскільки він є добросовісним набувачем земельної ділянки, відносно нього не заявлено цивільний позов у порядку, встановленому ст. 128 КПК України, окрім того відсутні відомості про причетність ОСОБА_3 до вчинення злочину, з приводу якого проводиться досудове розслідування у вищенаведеному кримінальному провадженні. В зв`язку із зазначеним заявник просив слідчого суддю про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч. 1 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вищевказані положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище, враховуючи ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01. 12. 2016 року слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1