йСправа № 304/1595/16-к Провадження № 1-кс/304/19/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2017 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника ТОВ «Перечинський «Стеатит» адвоката ОСОБА_3 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши його клопотання на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000406 від 05 жовтня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000406 від 05 жовтня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України про накладення арешту на рахунки ТОВ «Перечинський «Стеатит», які відкриті у наступних банківських установах: ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК» № НОМЕР_1 від 01 вересня 2009 року; ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК» № 0195 від 11 липня 2001 року; ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК» № 0195 від 01 жовтня 2009 року; ПАТ «КРЕДОБАНК» № 148 від 19 листопада 2010 року; ПАТ «КРЕДОБАНК» №148 від 26 травня 2011 року; а також Державного казначейства №2252 від 24 грудня 2014 року, та накласти заборону на зняття коштів з вказаних рахунків та здійснення внесків на такі. Клопотання мотивує тим, що 05 жовтня 2016 року о 17.00 год. в чергову частину Перечинського ВП Закарпатської області через секретаріат відділення за вх. № 2166 з УЗЕ в Закарпатській області надійшли матеріали по письмовій заяві ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учасника ТОВ «Перечинський «Стеатит», в яких вказано про те, що ОСОБА_6 , мешканець АДРЕСА_1 , директор ТОВ «Перечинський «Стеатит», шляхом обману та зловживання довірою, підробив документи, провів зміни до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, осіб-підприємців та господарських формувань, та призначив директором даного товариства себе, чим незаконно заволодів правом розпоряджатися майном даного товариства. За даним фактом 05 жовтня 2016 року було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Окрім цього, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000406 від 05 жовтня 2016 року встановлено, що ОСОБА_6 , будучи юристом ТОВ «Перечинський «Стеатит», на зборах засновників вказаного товариства 25 серпня 2016 року, ввів в оману засновників та співвласників вказаного товариства та підробив протокол загальних зборів учасників товариства, після чого здійснив перереєстрацію в реєстраційній службі Перечинського району, призначивши себе директором ТОВ «Перечинський «Стеатит». У зв`язку з чим в подальшому користуючись своїм правом як керівника, без відома співвласників вищевказаного товариства та будь-яких зборів учасників намагається розпродати належне майно ТОВ «Перечинський «Стеатит», чим заподіює іншим учасникам товариства шкоду. 05 січня 2017 року, на підставі рапорту слідчого, відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Кримінальному провадженню присвоєно № 0000010. 10 січня 2017 року вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження, якому присвоєно № 0000406. В ході досудового розслідування даного кримінального провадження в якості свідка була допитана ОСОБА_5 , яка показала, що являється учасником ТОВ «Перечинський «Стеатит». Так, 25 серпня 2016 року відбулися збори учасників ТОВ «Перечинський «Стеатит», на яких були присутні три учасники ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 , який діяв на підставі довіреності, наданої учасником товариства ОСОБА_10 , а також на збори був запрошений юрист ОСОБА_6 . Основним питанням зборів було обрання (призначення) директора ТОВ «Перечинський «Стеатит», у зв`язку із смертю учасника товариства ОСОБА_11 , який володів часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 74,28 % ОСОБА_9 сказав, щоб ОСОБА_5 відмовлялася від частки спадкування свого померлого чоловіка ОСОБА_11 та поставив вказане питання на голосування, однак ніхто не голосував, а ОСОБА_5 покинула збори у зв`язку з чим кворуму не було і такі не могли продовжуватися. Вказані покази ОСОБА_5 підтвердили також допитані в якості свідків ще два учасника товариства ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Однак, згідно копії протоколу № 01/16 Загальних зборів учасників ТОВ «Перечинський «Стеатит» від 25 серпня 2016 року вищевказані збори відбулися, їх учасниками зазначені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та на підставі довіреності ОСОБА_9 , а також запрошений юрист ОСОБА_6 . Також згідно вказаного протоколу на порядку денному було 10 питань, за які одноголосно усіма учасниками товариства було проголосоване «за». Окрім того, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_6 було проведено реєстраційну дію, а саме державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному реєстрі, зокрема зміну керівника на підставі протоколу № 01/16 Загальних зборів учасників від 25 серпня 2016 року, який згідно показів учасників товариства є підроблений, тобто недійсний. Також, в ході досудового розслідування встановлено, що 12 вересня 2016 року було проведено ще одні збори ТОВ «Перечинський «Стеатит», про які ніхто з учасників товариства повідомлений не був; а ОСОБА_9 на підставі довіреності ОСОБА_10 продав частку останньої ОСОБА_6 , тобто проводиться відчуження майна ТОВ «Перечинський «Стеатит». Крім цього, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо суб`єкта ТОВ «Перечинський «Стеатит» на праві колективної власності володіє будівлями літер А, А(1), В, Г, Д, Е, Ж, З, З(1), І, К, Л, Н, О, П, У, У(1), Ф, Х, Є, Ш, що знаходиться за адресою: Закарпатська область м. Перечин, вул. Ужанська (Червоноармійська), № 33; свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 від 20 серпня 2003 року видане виконкомом Перечинської селищної ради на підставі рішення № 77 від 18 серпня 2003 року та на праві приватної власності володіє «Спортивним комплексом «Зоря», що знаходиться за адресою: м. Перечин, вул. Ужгородська (Жовтнева), № 110 А, свідоцтво про право власності серії НОМЕР_3 від 04 вересня 2007 року, видане виконкомом Перечинської міської ради. 17 січня 2017 року прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000406 від 05 жовтня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України подано клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме нотаріальної справи заведеної при реєстрації договору купівлі-продажу між ТОВ «Перечинський «Стеатит» та ТОВ «КІЛІС УЖГОРОД», приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , що здійснює нотаріальну діяльність за адресою: м.Ужгород, пл. Шандора Петефі, 25/8, з можливістю її вилучення для приєднання до матеріалів кримінального провадження, а також копії журналу (реєстру) нотаріальних дій з нотаріальним записом про вчинення вказаної нотаріальної дії, яке слідчим суддею задоволено. Так, 20 січня 2017 року в ході виконання зазначеної ухвали отримано доступ до договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва за адресою: Закарпатська область м. Перечин, вул. Ужгородська, 39 «А» від 25 листопада 2016 року та додатків до нього. З вказаного договору вбачається, що за домовленістю сторін об`єкт незавершеного будівництва продається за 659 966 грн., які повинні бути перераховані покупцем на розрахунковий рахунок продавця (ТОВ «Перечинський «Стеатит») № НОМЕР_4 в ПАТ «КРЕДОБАНК» м. Ужгород, МФО № 325365. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги відкриті ТОВ «Перечинський «Стеатит» рахунки у банківських установах, а також враховуючи, що у органу досудового розслідування наявні достатні докази вважати, що відчуження майна ТОВ «Перечинський «Стеатит» є незаконним, тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

У судовому засіданні представник ТОВ «Перечинський «Стеатит» проти задоволення клопотання заперечила, посилаючись на те, що у своєму клопотання прокурор не вказав, за якою із перерахованих в ч. 2 ст. 170 КПК України підстав просить накласти арешт на банківські рахунки товариства, обмежившись лише посиланням на частину 1 даної статті, яка тільки надає визначення арешту, тоді як завданням арешту банківських рахунків товариства вказує «запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження», що взагалі неможливо з огляду на особливості такого об`єкту арешту як банківські рахунки. Крім цього зазначає, що банківські рахунки ТОВ «Перечинський «Стеатит» не можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні та в судовому засіданні наголосила на тому, що задоволення клопотання прокурора призведе до зупинення господарської діяльності підприємтсва, неможливості виплати заробітної плати шести праціаникам підприємства, а також унеможливить сплату чергових податкових платежів до бюджетів різних рівнів та подала з цього приводу відповідну письмову позицію з додатками (а. с. 43-65).

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників розгляду, вивчивши надані ними матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як убачається з наданих прокурором матеріалів справи, в ході досудового розслідування встановлено, що 05 жовтня 2016 року о 17.00 год. в чергову частину Перечинського ВП Закарпатської області через секретаріат відділення за вх. № 2166 з УЗЕ в Закарпатській області надійшли матеріали по письмовій заяві ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учасника ТОВ «Перечинський «Стеатит», в яких вказано про те, що ОСОБА_6 , мешканець АДРЕСА_1 , директор ТОВ «Перечинський «Стеатит», шляхом обману та зловживання довірою, підробив документи, провів зміни до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, осіб-підприємців та господарських формувань, та призначив директором даного товариства себе, чим незаконно заволодів правом розпоряджатися майном даного товариства.

Також із даних матеріалів убачається, що дану подію 05 жовтня 2016 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер №0000406 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 358 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000406 від 25 січня 2017 року.

Крім цього, як убачається з наданих прокурором матеріалів справи в ході досудового розслідування на підставі рапорту слідчого встановлено, що ОСОБА_6 , будучи юристом ТОВ «Перечинський «Стеатит», на зборах засновників вказаного товариства 25 серпня 2016 року, ввів в оману засновників та співвласників вказаного товариства та підробив протокол загальних зборів учасників товариства, після чого здійснив перереєстрацію в реєстраційній службі Перечинського району, призначивши себе директором ТОВ «Перечинський «Стеатит». У зв`язку з чим в подальшому користуючись своїм правом як керівника, без відома співвласників вищевказаного товариства та будь-яких зборів учасників намагається розпродати належне майно ТОВ «Перечинський «Стеатит», чим заподіює іншим учасникам товариства шкоду.

Також із даних матеріалів убачається, що дану подію 05 січня 2017 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер № 0000010 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 190 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000406 від 25 січня 2017 року.

Встановлено, що згідно показів ОСОБА_5 учасника ТОВ «Перечинський «Стеатит», допитаної в якості потерпілої, 25 серпня 2016 року відбулися збори учасників ТОВ «Перечинський «Стеатит», на яких були присутні три учасники ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 , який діяв на підставі довіреності, наданої учасником товариства ОСОБА_10 , а також на збори був запрошений юрист ОСОБА_6 . Основним питанням зборів було обрання (призначення) директора ТОВ «Перечинський «Стеатит», у зв`язку із смертю учасника товариства ОСОБА_11 , який володів часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 74,28 %. ОСОБА_9 сказав, щоб ОСОБА_5 відмовлялася від частки спадкування свого померлого чоловіка ОСОБА_11 та поставив вказане питання на голосування, однак ніхто не голосував, а ОСОБА_5 покинула збори у зв`язку з чим кворуму не було і такі не могли продовжуватися. Вказані покази ОСОБА_5 підтвердила також допитана в якості свідка учасник товариства ОСОБА_7 .

Також встановлено, що згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 20 січня 2017 року та опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 20 січня 2017 року серед іншого, прокурором було вилучено Договір купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва від 25 листопада 2016 року, укладений між ТОВ «Перечинський «Стеатит» (продавець) та ТОВ «КІЛІС УЖГОРОД» (покупець), згідно якого продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, 33 % готовності, який розташований у АДРЕСА_2 , на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:0155, площею 0,22 га.

Окрім того встановлено, що згідно п. 2.1. вказаного Договору за домовленістю сторін, зазначений в п. 1.1. цього Договору об`єкт незавершеного будівництва продається за 659 966,40 грн., з врахуванням ПДВ, яке становить 109 944,40 грн., які повинні бути перераховані покупцем на розрахунковий рахунок продавця № НОМЕР_4 в ПАТ «КРЕДОБАНК» м. Ужгорода МФО 325365, протягом шести місяців з дня посвідчення цього договору з правом дострокового виконання.

Разом з цим як вбачається з клопотання прокурора, останній просить, на підставі відомостей Перечинського відділення Головного управління ДФС в Закарпатській області Ужгородської об`єднаної Державної податкової інспекції про рахунки ТОВ «Перечинський «Стеатит», накласти арешт на всі рахунки, відкриті товариством у різних банківських установах (а. с. 28).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчій суддя дійшов висновку, що, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Аналогічна правова позиція стосовно арешту банківських рахунків висловлена Європейським судом в рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04 від 23 січня 2104, рішення остаточне, п. п. 187,188).

Приймаючи до уваги те, що для повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування даного кримінального провадження має значення саме банківський рахунок, з використанням якого проводилося відчуження вищезазначеного майно, а саме; № НОМЕР_4 в ПАТ «КРЕДОБАНК» м. Ужгорода (МФО 325365), тому слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора щодо накладення арешту на майно слід задовольнити частково, відмовивши в задоволенні клопотання про накладення арешту на решту банківських рахунків підприємства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на розрахунковий рахунок, відкритий товариством з обмеженою відповідальністю «Перечинський «Стеатит» (, юридична адреса: Закарпатська область м. Перечин, вул. Ужанська (Червоноармійська), № 33) в ПАТ «КРЕДОБАНК» м. Ужгорода (МФО 325365) № НОМЕР_4 , із забороною здійснення будь-яких розрахункових операцій за таким.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області на протязі п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1