Справа № 308/942/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04.04.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційного провадження № 11-сс/777/154/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2017 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено погоджене прокурором клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 31.01.2017 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.5 ст.191 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жуково Мукачівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, несудимого.
ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він, будучи призначеним наказом № 733-К від 20.05.2016 інкасатором-водієм автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 3 відповідного відділу філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», матеріально-відповідальною особою з інкасації та перевезення валютних цінностей, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих спонукань, отримавши в період з 23 по 27.12.2016 грошові кошти на загальну суму 813 450 грн. 84 коп., які всупереч покладених на нього обов`язків по їх зберіганню та перевезенню до сектору перерахунку та зберігання валютних цінностей № 3 (м. Мукачево) не здав, привласнив, завдавши АТ «Ощадбанк» матеріальної шкоди на вказану суму.
Обставини вчинення злочину та вина ОСОБА_7 підтверджуються заявою начальника філії ЗОУ ПАТ «Ощадбанк» від 04.01.2017; актом проведення службового розслідування по факту несвоєчасного зарахування коштів до сектору перерахунку та зберігання валютних цінностей № 3 (м. Мукачево) об`єктів інкасації; копіями супровідних відомостей до сумок з готівкою та іншими доказами.
31.01.2017 заступником начальника СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 через відсутність інформації щодо місця знаходження цього підозрюваного, а також повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч.5 ст.191 КК України (а.п.24-25,26-29).
31.01.2017 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду дано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , процесуальну поведінку якого визнано такою, що свідчить про наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, а також переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування (а.п. 30-31).
11.03.2017, о 21 год. 45 хв., ОСОБА_7 затримано в порядку ст.ст. 207-209 КПК України у м. Києві (а.п. 33-36).
Слідчий звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, з метою уникнення від кримінальної відповідальності переховувався від органу досудового розслідування, внаслідок чого був оголошений у розшук і відповідно до якого було застосовано затримання з метою приводу до суду, у зв`язку з чим може у подальшому переховуватися від органу досудового розслідування і суду, перешкодити кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, з метою запобігання спробам знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, чи іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.
У зв`язку з цим інший, менш суворий ніж тримання під вартою запобіжний захід (особисті зобов`язання або порука підозрюваного, домашній арешт та застава) будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
Відповідно до ухвали слідчого судді, при вирішенні ним питання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховано наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується відповідними доказами у кримінальному провадженні, тяжкість злочину, а також те, що ОСОБА_7 раніше перебував у розшуку, виїжджав на заробітки до іншої області, де й був затриманий.
Крім того існують передбачені ч.1 ст.177 КПК України ризики: підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може перешкодити кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків з метою відмови останніх від дачі правдивих свідчень, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, чи іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню, може вчиняти нові правопорушення.
Також слідчим суддею відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначено розмір застави, як альтернативний запобіжний захід 320 000 грн., що буде достатнім для виконання передбачених КПК України процесуальних обов`язків, у разі її сплати, в тому числі: прибувати до слідчого, прокурора із встановленою слідчим періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати постановлену щодо його підзахисного ОСОБА_7 вказану ухвалу слідчого судді від 13.03.2017 та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.
Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник вказує, що розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя не перевірив доводи слідчого щодо обґрунтованості підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
За наданими копіями матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання про обрання відносно підзахисного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні достатні докази, які свідчать про наявність обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст.194 КПК України.
Зокрема, у представлених для розгляду клопотання матеріалах відсутні дані, які б вказували на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підзахисним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Виходячи з наданих матеріалів, за основу підозри підзахисного ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, була взята виключно та обставина, що він, будучи призначений наказом інкасатором-водієм автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей №.3 відділу інкасації коштів, перевезення валютних цінностей філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», матеріально-відповідальною особою з інкасації, працюючи разом з іншими членами бригади інкасації, а саме інкасатором збирачем ОСОБА_9 та водієм-інкасатором ОСОБА_10 , в період з 23.12.2016 по 27.12.2016 проінкасували ряд об`єктів інкасації та не здали проінкасовану готівку у сектор перерахунку та зберігання валютних цінностей № 3 (м. Мукачево) на загальну суму 813 450, 84 грн.
Те, що проінкасовані грошові кошти не були здані у сектор перерахунку та зберігання валютних цінностей, не свідчить про те, що саме ОСОБА_7 заволодів ними. ОСОБА_7 категорично заперечив свою причетність до заволодіння вищевказаною сумою грошових коштів.
Поза увагою слідчого судді залишилися ряд фактичних обставин кримінального провадження, які вказують, що грошовими коштами могли заволодіти інші особи, які мали доступ до комори, де зберігалися проінкасовані грошові кошти до моменту їх передачі відповідальній особі сектору перерахунку та зберігання валютних цінностей.
Оскільки об`єктивних даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України органом досудового слідства та прокурором в межах розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу не наведено, слідчий суддя міг прийняти ухвалу про відмову в задоволенні клопотання з підстав, передбачених ч.2 ст.194 КПК України.
Крім цього, в ухвалі слідчого судді безпідставно наведені ризики, що підзахисний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків з метою відмови останніх від дачі правдивих свідчень, знищити сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, чи іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню, може вчиняти нові правопорушення.
Слідчий суддя, оцінюючи ризики, встановлені КПК України для запобіжних обмежень, не вказав, якими саме доказами у кримінальному провадженні вони підтверджуються.
При цьому, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі про застосування запобіжного заходу не наводяться докази, які би вказували на наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із вищезазначених ризиків, а також на це не вказують дані, що містяться у матеріалах, долучених до клопотання.
ОСОБА_7 не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на переховування від слідства та суду.
Кримінальне провадження розпочато 06.01.2017, в той час як ОСОБА_7 залишив своє постійне місце проживання 27.12.2016 з метою влаштуватися на роботу в іншій місцевості, маючи намір заробити кошти на утримання своєї багатодітної сім`ї.
Ні слідчим, ні прокурором не подано жодного доказу, що ОСОБА_7 отримував повідомлення про виклик до органу досудового розслідування для проведення слідчих дій за його участю.
Не надано також будь-яких доказів, що вказували би на обізнаність ОСОБА_7 , що відносно нього розпочато кримінальне провадження.
Зазначені обставини в сукупності вказують на те, що ОСОБА_7 не має наміру у майбутньому впливати на свідків, вчиняти будь-які дії, спрямовані на переховування від слідства та суду і бажає сприяти слідству у виконанні завдань кримінального судочинства та позбавлений можливості знищити сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального провадження, не має наміру вчиняти нові правопорушення.
Враховуючи викладене, сторона захисту вважає, що ухвала слідчого судді не містить доводів про наявність зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також будь-яких посилань з цього приводу на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Разом з цим, слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу не наведено якими саме матеріалами кримінального провадження, або якою саме позицією прокурора доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, чим, в свою чергу, не обґрунтовує неможливість запобігання вказаним у клопотанні ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи: підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника на підтримання апеляційної скарги сторони захисту з наведених у ній обставин, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги захисника, посилаючись на обґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді, вивчивши надані слідчим матеріали кримінального провадження щодо підозрюваного за ч.5 ст.191 КК України ОСОБА_7 , обговоривши доводи сторін та вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, колегія апеляційного суду визнає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Обираючи підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя надав обґрунтовану оцінку фактичним обставинам кримінального провадження.
Із зазначеної ухвали слідчого судді від 13.03.2017 та матеріалів провадження за клопотанням слідчого вбачається, що наведені слідчим обставини, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, перевірялися при розгляді клопотання.
З урахуванням наведених вище обставин вчинення дій, у яких підозрюється ОСОБА_7 , існують ризики, що підозрюваний буде переховуватися від слідства та суду, а також намагатися впливати на свідків.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мети і підстав застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку.
Підставами застосування запобіжного заходу є: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка підтверджується наведеними вище доказами; 2) наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
З урахуванням наведеного та особи ОСОБА_7 , який раніше перебував у розшуку, виїжджав на заробітки до іншої області, де й був затриманий,апеляційний суд визнає, що в даному випадку, крім ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, існує ще й ризик подальшої протиправної поведінки цього підозрюваного, у разі застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Ці обставини підтверджуються наданими апеляційному суду матеріалами кримінального провадження слідчим.
Таким чином, слідчий суддя у відповідності з вимогами ст.ст. 176-178,183,193,194 КПК України розглянув клопотання слідчого та з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вказаних вище даних про його особу і обставин кримінального провадження, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до правильного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Крім того, слідчий суддя обґрунтовано та згідно вимог ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, як альтернативний запобіжний захід, визначив розмір застави у кримінальному провадженні 320 000 грн. для забезпечення, у разі сплати, виконання підозрюваним відповідних обов`язків кримінального судочинства.
Згідно вимог ст.ст. 196 ч.4, 197 КПК України слідчий суддя правильно застосував строк тримання під вартою, який не перевищує шістдесяти днів, вказав в ухвалі дату початку дії 21 год.45 хв. 11.03.2017 (момент затримання), закінчення її дії 21 год.45 хв. 08.05.2017.
Отже, апеляційний суд визнає, що доводи захисника підозрюваного про необґрунтованість ухвали слідчого судді спростовуються матеріалами провадження, слідчим суддею враховані всі обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України в їх сукупності, а тому оскаржена ухвала слідчого судді щодо ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постановлену щодо ОСОБА_7 ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2017 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: