ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/947/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" серпня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України; ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні, керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України, поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Прокурор вважав за необхідне продовжити термін дії запобіжних заходів обвинуваченим, зазначивши про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість впливу на потерпілого та свідків, ухилення від явки до суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Крім цього, просив врахувати тяжкість вчинених обвинуваченими злочинів.

Захисник ОСОБА_6 проти продовження строку запобіжного заходу заперечував, посилаючись на те, що прокурором не доведено існування ризиків, просив змінити запобіжний захід на внший, не пов"язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_12 просив змінити ОСОБА_10 запобіжний захід, оскільки ризики наведені прокурором необгрунтовані. Обвинувачений ОСОБА_10 має постійне місце проживання та неповнолітню дитину на утриманні, визнає вину і щиро кається.

Захисник ОСОБА_13 просив змінити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали захисників.

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

На думку колегії суддів, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є непоправні наслідки вчиненого, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.

Крім того, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, про що відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини, як тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих їм злочинів.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Таким чином, суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" строком до двох місяців, тобто до 16 жовтня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:

Судді: