Ухвала
іменем україни
23 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 березня 2016 року.

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області

від 16 січня 2016 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24 березня 2016 року без змін,
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, який мешкає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 25 травня 2015 року, перебуваючи в якості пасажира автобуса «МАЗ», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , сполученням «Мінськ-Київ» вчинив контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу - АВ-РІNAСА-СНМ, маса якого становить 378,8 г, тобто у особливо великому розмірі та особливо небезпечної психотропної речовини РVР, маса якої становить 157,6 г., тобто у особливо великому розмірі.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості (із застосуванням ст. 69 КК). Втім правильність застосування положень ст. 69 КК не заперечує. Стверджує, що апеляційний суд, в порушення вимог ст. 419 КПК при перевірці вироку суду першої інстанції не спростував доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність мотивування судом першої інстанції пом`якшуючих обставин такими, що істотно знижують ступінь тяжкості, не врахував суспільну небезпечність вчинених злочинів та їх тяжкість, а також без відповідного наведення обґрунтування погодився з безпідставно визнаними пом`якшуючими обставинами.
Від засудженого ОСОБА_7 надійшло заперечення, в якому останній просить залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення, а судові рішення без змін.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку касаційної скарги прокурора з підстав, викладених у ній, заперечення засудженого та його захисника, які просили касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та викладені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7

у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, а також про правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 305 КК відповідає фактичним обставинам провадження і підтверджується зібраними доказами, які були оцінені за наслідками повного, всебічного й об`єктивного розгляду обставин кримінального провадження, які в касаційній скарзі не оскаржуються, а тому у касаційному порядку не переглядаються.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор, стверджуючи про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК за своїм розміром, вказує на ряд доводів, які, на його думку, це підтверджують. Зокрема, прокурор посилається на те, що, правильно застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст. 69 КК, суд, вирішуючи питання про призначення засудженому конкретного покарання, необґрунтовано взяв до уваги таку пом`якшуючу обставину, як вчинення кримінального правопорушення внаслідок тяжких сімейних обставин, оскільки вона є надуманою та належним чином не підтверджена матеріалами кримінального провадження. Також відсутнє обґрунтування, яким чином ця обставина знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, апеляційний суд не врахував наявність корисливого мотиву злочину та не врахував розмір наркотичних засобів.

Аналогічного змісту доводи містилися в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні скарги без задоволення в ухвалі суд повинен зазначити підстави, за яких її визнано необґрунтованою.
Зміст ухвали апеляційного суду вказує на те, що при розгляді цього кримінального провадження конкретні доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні, не знайшли належного спростування, а у прийнятому рішенні про залишення вироку суду стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання без зміни, не наведено мотивів щодо висновку про безпідставність чи обґрунтованість викладених у апеляційній скарзі прокурора доводах.

За таких обставин ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_7 не можна вважати обґрунтованою та законною, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати зазначені недоліки.
За умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_7 та за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду щодо виду та розміру покарання, призначене засудженому покарання за частиною 3 ст. 305 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді 4 років позбавлення волі, слід вважати м`яким.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3