Дата документу Справа № 314/6500/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/417/17 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №314/6500/16-к ОСОБА_1
Категорія: ст.81 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2016 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березовичи, Володимиро-Волинського району, Волинської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на даний час відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101),

встановила:
Вказаною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив скасувати вказану ухвалу суду та ухвалити нову, якою клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та вимагала залишити ухвалу суду першої інстанції без змін; перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 був засуджений вироком Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 16.01.2013 року за ст.ст.263 ч.1, 309 ч.2, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Також, вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.03.2013 року ОСОБА_8 засуджено за ст.ст.263 ч.1, 307 ч.2, 309 ч.2, 310 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зарахований в строк покарання тримання з 25.09.2012 року по 08.11.2012 року.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.03.2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.09.2012 року по 06.04.2013 рік.

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд відмовив в задоволенні зазначеного клопотання, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_8 до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності не свідчать про виправлення та перевиховання засудженого.

Із зазначеним рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів виходячи з такого.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області в період з 28.09.2012 року по 24.04.2013 року характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав. З 24.04.2013 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії ДПтС України у Запорізькій області (№ 101). За час відбування покарання характеризується посередньо. Заохочень не має та має одне стягнення.
На виробництві установи не працевлаштований. У відношенні до представників адміністрації грубість не проявляє. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки. За характером не запальний. По відношенню до себе не вимогливий. Вину у скоєному злочині визнає, розкаюється, але не щиро. Підтримує суспільно-корисні зв`язки рідними шляхом листування. Участь у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Свій загальноосвітній рівень підвищувати не бажає. Участь у самодіяльних організаціях не приймає.
Рішенням комісії установи від 16.09.2016 року засудженому відмовлено про умовно-дострокове звільнення як такому, що не довів своє виправлення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення та перевиховання, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

З наведених підстав ухвала суду є законною і обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4