АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/809/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/188/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 3 ст. 358 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

виправданого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Стягнуто з Державного казначейства України, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_7 30000 грн. для відшкодування моральної шкоди.

Згідно ухвали, 10 квітня 2017 року до Тернопільського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Дану заяву заявник обґрунтовує тим, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2016 року його визнано невинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України (в редакції 2001 року) та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

10 серпня 2016 року ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури залишено без задоволення та вирок Тернопільського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року залишено без змін.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції погодився з доводами поданої ОСОБА_7 заяви, що з 21 січня 2016 року по 10 серпня 2016 року останній перебував під слідством та судом. Внаслідок даних обставин йому було заподіяно моральну шкоду, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації його звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, а також інших негативних наслідків морального характеру. Наслідки таких подій призвели до появи негативних психоемоційних змін, таких як: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Крім того, ОСОБА_7 вказав, що протягом розгляду кримінального провадження відчував почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою працівників правоохоронних органів, переживав щодо своєї соціальної репутації. Наслідки події, що сталася потягли за собою нераціональне витрачання часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити оскаржувану ухвалу у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, зменшивши розмір стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України на користь ОСОБА_7 моральної шкоди, розрахувавши її у мінімальному законодавчо встановленому розмірі. Свої вимоги мотивує тим, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_7 , визначений судом першої інстанції без достатнього урахування встановленого обсягу його порушених прав, наданих сторонами доказів та в межах, встановлених цивільним законодавством, і є завищеним. Вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення лише констатовано факт завдання ОСОБА_7 моральної шкоди та порушення його нормальних життєвих зв`язків. Судом не досліджено, в чому саме полягало порушення нормальних життєвих зв`язків його та його сім`ї, чому саме в таку суму заявник оцінює заподіяну йому моральну шкоду та чим саме обґрунтовує свої вимоги, якими доказами це підтверджує, оскільки жодних підтверджуючих моральні страждання документів надано не було. Також судом не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню. Звертає увагу на те, що враховуючи вимоги законодавства та час перебування ОСОБА_7 під слідством та судом з 21.01.2016 року по 10.08.2016 року (06 місяців та 20 днів), розмір встановленого судом відшкодування на його користь моральної шкоди не відповідає 30000 грн. та підлягає зменшенню.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить залишити без змін оскаржувану ухвалу, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, виправданого та його захисника, які просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, перевіривши матеріали провадження і наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з`ясувала наступне.

Так, положеннями Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду встановлено, що:

- п.1 ч. 1 ст. 2 - право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду;

- п.5 ст. 3 у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) моральна шкода;

- ст. 4 - відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру;

- ст. 12 - розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

ст. 13 - питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Як вбачається з мотивувальної частини прийнятого судом рішення, то визначаючи розмір заподіяної ОСОБА_7 моральної шкоди, суд вірно керувався нормами Цивільного кодексу України та роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) і виходив з того, що у період з 21.01.2016 року по 10.08.2016 року з вини органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду було завдано ОСОБА_7 , моральної шкоди, що потягли за собою нераціональне витрачання часу, обумовило необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, призвело до погіршення відносин з оточуючими людьми, а також призвело до появи негативних психоемоційних змін.

Отже, оцінивши всі зазначені обставини в сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про заподіяння ОСОБА_7 моральної шкоди, належним чином умотивував своє рішення, з яким і погоджується колегія.

Дослідивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження колегія вважає, що рішення прийняте судом за своєю суттю є правильним, що не оспорюється і прокурором, який в апеляційній скарзі ставить питання лише про зменшення розміру стягнення.

Разом з тим, розрахунку і конкретної суми відшкодування моральної шкоди, яка є вірною на думку прокурора, він в апеляційній скарзі не навів.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі та в ході апеляційного розгляду не наводить і належних мотивів для зменшення розміру стягнутої шкоди, а також обставин які вказують на чстотні порушення кримінального процесуального закону, про які стверджує в апеляційній скарзі.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що підозру ОСОБА_7 було пред`явлено 21 січня 2016 року, виправдувальний вирок винесено 13 квітня 2016 року і 10 серпня 2016 року ухвалою апеляційного суду Тернопільської області виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 залишено в силі, тобто з 21 січня 2016 року по 10 серпня 2016 року, ОСОБА_7 перебував під слідством та судом, а саме 06 місяців та 20 днів.

Таким чином, суд прийняв вірне рішення із врахуванням всіх обставин, моральних страждань ОСОБА_7 , а саме: поява негативних психоемоційних змін, таких як: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього.

За наведених обставин апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 404-419 КПК України , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2