Справа № 751/9676/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/649/2017
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Скитьки, Ріпкинського району, Чернігівської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.05.2003 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 02.09.2003 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України та згідно ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 30.10.2003 року до позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 21.04.2004 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці;

- 04.02.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- 02.07.2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 6 місяців,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, починаючи з 06 вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 528 (п`ятсот двадцять вісім) грн. 60 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 01 травня 2016 року близько 17 год. 53 хв. ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення крадіжки, знаходячись у магазині «Велика Кишеня», який розташований за адресою: м. Чернігів, вул. Незалежності, буд. 32, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з полиці торгового ряду намагався таємно викрасти упаковку кави розчинної «Якобз Монарх», вагою 220 гр., вартістю 201,72 грн, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2635/16-24 від 25.07.2016 року, яка належить ТОВ «Фудмережа», однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки, пройшовши через каси, на виході із супермаркету був затриманий співробітниками охорони магазину.

13.05.2016 року у денний час, ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вибивання замка на вхідних дверях проник всередину квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , звідки таємно викрав належні їй жіночі шкіряні туфлі 38 розміру чорного кольору, вартістю 50,00 грн., жіночі шкіряні туфлі 38 розміру чорного кольору, вартістю 49,00 грн., жіночі шкіряні чоботи 38 розміру чорного кольору, вартістю 300,00 грн., коричневий синтетичний плед, вартістю 160,00 грн., махрове простирадло, вартістю 140,00 грн., згідно висновку судової товарознавчої експертизи №2315-2319/16-23 від 24.06.2016 року, жіночі шкіряні туфлі 38 розміру чорного кольору вартістю 400 грн., жіночі шкіряні чоботи 38 розміру чорного кольору вартістю 800 грн., жіночі дутики 38 розміру чорного кольору, вартістю 600 грн., бордовий синтетичний плед, вартістю 600 грн., ролики дитячі чорно-червоного кольору, вартістю 300 грн., чим спричинив останній майнову шкоду на суму 3399,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою в інтересах обвинуваченого, в якій просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді арешту строком 4 місяці, а в обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України просить виправдати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не в повній мірі враховано обставини, що пом`якшують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, внаслідок чого призначено занадто суворе покарання. Разом з тим, не заперечуючи вини обвинуваченого у вчиненні крадіжки з квартири АДРЕСА_2 , заперечує факт проникнення, оскільки в даній квартирі він зареєстрований та на момент вчинення злочину перебував там правомірно, оскільки, попри наявність рішення суду, яким його виселено, до відома відповідача не було доведено факту набрання рішенням суду законної сили, з реєстрації не знято. Крім того вказує, що сама потерпіла вказувала на те, що надавала можливість обвинуваченому там проживати, він же вказує, що в той день ночував у квартирі, а за відсутності ключів від квартири, вибив двері з середини щоб вийти.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги з мотивів її безпідставності, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, а стосовно обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України частково, не визнаючи проникнення у квартиру.

З огляду на повне визнання вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину по епізоду 01.05.2016 року, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення, яке в цій частині ніким не оскаржується.

За встановлених фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Попри часткове визнання вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину по епізоду 13.05.2016 року, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вина останнього у інкримінованому йому діянні повністю підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції показала, що в квартирі АДРЕСА_2 , проживає вона з донькою та онуками. Обвинувачений її син, рішенням суду він виписаний з даної квартири, ключів від квартири в нього не було і раніше, оскільки постійно їх губив, на даний час ключів вона йому також не давала, могла впустити лише в її присутності, в той день він у неї не ночував. Повернувшись додому, виявила пошкодження замку одних із вхідних дверей, тих, які були замкнені та виявила у своїй кімнаті крадіжку взуття та інших речей. Вважає, що показання обвинуваченого стосовно ночівлі в квартирі та зламу міжкімнатних дверей викликані станом сина, який зловживає спиртними напоями.

Такі показання потерпілої узгоджуються і з показаннями обвинуваченого, який пояснював, що крадіжку вчинив через бажання випити, та висновком судово-психіатричної експертизи № 551, яким встановлено, що у ОСОБА_7 мали місце клінічні ознаками органічного розладу особистості та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку (алкоголізація, наркотизація) (том 1, а.п. 117-121).

З протоколу огляду місця події від 13.05.2016 року в кв. АДРЕСА_2 було виявлено пошкодження нижнього замка дерев`яних дверей від сили удару в них (том 1, а.п. 249-250).

Протоколом огляду від 14.05.2016 року зафіксовано виявлення особистих речей ОСОБА_9 , викрадених з квартири, зокрема, пледу, простирадла, чобіт (том 1, а.п. 244-246).

Висновком судово-трасологічної експертизи № 2315-2319/16-24 від 24.06.2016 року встановлена вартість виявлених речей, які були викрадені у потерпілої (том 1, а.п. 241-243).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.04.2016 року ОСОБА_7 виселено з державної квартири АДРЕСА_2 (том 1, а.п. 110).

Таким чином, колегія суддів приходить переконання, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку діяння 13.05.2016 року за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення.

За встановлених фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до чужого житла, вчинене повторно.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого та відсутності в них такої кваліфікуючої ознаки як проникнення. Як вбачається з обвинувачення, яке знайшло своє підтвердження як в суді першої інстанції, так і апеляційному суді, така кваліфікуюча ознака, як проникнення у житло в діях ОСОБА_7 наявна. Так, з пояснень як самого обвинуваченого, так і потерпілої вбачається, що ОСОБА_7 знав про існування рішення суду про його виселення з даного житла, оскільки був присутній у судовому засіданні, вільного доступу до житла в нього не було, потрапив він туди шляхом зламу замка вхідних дверей з метою заволодіння майном потерпілої, викликаною бажанням придбати спиртне (про що повідомив сам обвинувачений). Тому колегія суддів сприймає позицію захисту щодо відсутності проникнення як захисну версію задля зменшення об`єму обвинувачення та, відповідно, покарання.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, відомості про особу винного, який є інвалідом ІІІ групи, з 18.02.2015 року перебуває на обліку у Чернігівському обласному наркодиспансері, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, негативні характеристики за місцем мешкання, неодноразові притягнення до кримніальної відповідальності, наявність ряду тяжких захворювань відповідно до витягу із амбулаторної картки хворого, пом`якшуючі його вину обставини, до яких суд відніс щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, відсутність обтяжуючих вину обставин та дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, не можливе без ізоляції від суспільства та визначив доцільним призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій інкримінованих йому статей.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції при обранні покарання обвинуваченому були враховані. Підстав для застосування більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_7 які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4