АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/340/17 Справа № 707/2592/16-к Категорія: ч.3 ст. 190 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарях ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6 ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2017 року , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка м. Луцьк, Волинської області, жителька АДРЕСА_1 , не судима в силу ст. 89 КК України, -

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь:

- потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування майнової шкоди 112164 грн., моральної шкоди - 10000 грн. та 5000 грн. витрати на правову допомогу;

- держави процесуальні витрати за проведення експертизи 703 грн. 68 коп.

Вироком суду запобіжний захід обвинуваченій залишено попередній тримання під вартою до набранням вироку законної сили.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.. 100 КПК України

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що вона, 04 серпня 2016 року, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Дитячий садок» по вул.. Жовтнева в с. Червона Слобода, Черкаського району,Черкаської області, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, під приводом надання допомоги ОСОБА_10 у вигляді зняття порчі, отримала від потерпілої грошові кошти в сумі 6005 євро, які згідно курсу Національного Банку України станом на 04 серпня 2016 року становить 166902 грн. 40 коп, золотими та іншими прикрасами, чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 179887 грн.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_12 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні покарання судом першої інстанції безпідставно враховано в якості пом`якшуючої покарання обставини активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування збитків. Також, судом не враховано, що ОСОБА_8 вчинила тяжкий злочин, збитки, заподіяні злочином , повністю не відшкодувала, неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів , за які їй призначалось покарання, як з іспитовим строком, так і у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думки потерпілої ОСОБА_10 та її представника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; думку прокурора, який вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає до задоволення; думки обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілої і просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши характеризуючі дані щодо обвинуваченої та матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, і ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_8 за ч.3 ст. 190 КК України кваліфіковано вірно.

Що стосується призначеного судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також - запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка в силу ст. 89 КК України не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має одну малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди, і за відсутності обтяжуючих покарання обставин, прийшов до вірного висновку про можливість призначення останній мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 190 КК України.

Разом з тим, суд першої інстанції з врахуванням зазначених вище обставин, при відсутності в провадженні обставин, що істотно знижують фактичну ступінь тяжкості злочину та ступінь небезпечності винної особи для суспільства, прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, застосувавши вимоги ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 п.1,2 ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про призначення покарання обвинуваченій з застосуванням вимог ст.75 КК України є необґрунтованим, оскільки воно прийнято без врахування належним чином усіх даних про особу ОСОБА_8 , яка вчинила умисний злочин корисливої спрямованості, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання.

Крім того, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, який за класифікацією злочинів є тяжким злочином, а також особу обвинуваченої.

Виходячи з обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, даних про особу винної, яка хоча і є особою, що не має судимостей, однак раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення в подібний спосіб аналогічних, умисних злочинів, позитивних характеристик по місцю проживання, наявності на утриманні малолітньої дитини, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди, враховуючи позиції потерпілої ОСОБА_10 про призначення ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі, колегія суддів вважає, що районний суд безпідставно прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання обвинуваченій із застосуванням вимог ст.75 КК України.

За таких обставин, вирок суду в частині призначеного покарання та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, з постановленням нового вироку на підставі ст. 420 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , у відповідності до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», колегія суддів враховує : ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який законом віднесено до категорії тяжких; обставини його вчинення та наслідки; дані про особу обвинуваченої, яка хоч і являється особою, що не має судимостей, однак раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних, умисних, корисливих злочинів в подібний спосіб, за вчинення яких їй призначалось покарання, в тому числі, і із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але належних висновків не зробила та через нетривалий проміжок часу вчинила новий аналогічний злочин, що свідчить про відсутність динаміки усвідомлення вчиненого та бажання до виправлення; характеризуючі її дані по місцю проживання, зокрема - характеристику , яка за змістом є формальною та не дає об`єктивних даних щодо особи, неперебування на обліках у лікарів нарколога та психіатра, наявність у неї на утриманні малолітньої дитини; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин; позицію потерпілої ОСОБА_10 про призначення ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі; та колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.5 ст.72 КК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , строк її попереднього ув`язнення в умовах слідчого ізолятора з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, за період з 14 вересня 2016 року по 20 червня 2017 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.404, 405, ч.1 п.3 ст. 407, ст.ст. 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2017 року в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 - скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати винною ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання за ч. 3 ст. 190 КК України - 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 14 вересня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк її попереднього ув`язнення з 14.09.2016 по 20.06.2017 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дві позбавлення волі

В решті - вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2017 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Головуючий :

Судді :