ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №483/171/17
Провадження №1-кп/483/55/2017
ВИРОК
Іменем України
20 липня 2017 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001313 від 18 грудня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенськ Миколаївської області, є громадянином України, неодружений, офіційно не працює, судимий:
28 травня 1992 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 140 КК України (1960р.) до 2-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

15 квітня 1994 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 141 КК України (1960р.) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
26 квітня 1999 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 141 КК України (1960р.) до 3-х років 6 місяців позбавлення волі;
09 жовтня 2003 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

04 березня 2004 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі;
19 вересня 2007 року Вознесенським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2-х років 6 місяців позбавлення волі;
01 березня 2011 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2-х років 6 місяців позбавлення волі, вирок набрав законної сили згідно ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2012 року та на теперішній час не виконаний,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , база відпочинку "Олеандр-3»,
-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
17 грудня 2016 року, приблизно з 18 год. 00 хвилин, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживав спиртні напої, сидячи за столом в приміщенні будинку для охорони № НОМЕР_1 , що розташований на території бази відпочинку «Олеандр-3», в с. Чорноморка, Очаківського району, Миколаївської області. Під час вживання спиртних напоїв, приблизно о 19 год. 30 хв. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схопив зі столу кухонний ніж, після чого, тримаючи даний ніж в своїй правій руці, підвівся та наніс один удар вказаним предметом в область над лівою лопаткою ОСОБА_6 , спричинивши останньому проникаюче поранення грудної клітини зліва, яке відповідно до висновку судово-медичного експерта Очаківського відділення СМЕ № 113 від 23 грудня 2016 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя в момент спричинення та в клінічній його течії.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Не заперечуючи факт нанесення ним тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , надав показання про те, що 17 грудня 2016 року у вечірній час, він разом з потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в приміщенні бази відпочинку «Олеандр-3» в с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, де він працює охоронником, сидячи за столом, вживали алкогольні напої, випивши приблизно по 350-400мл горілки, вели різні розмови, в тому числі про жінок, розповідали анекдоти. Коли ОСОБА_7 на деякий час вийшов на вулицю, ОСОБА_6 поклав свою руку на верхню частину його ноги близько до геніталій та запропонував дії сексуального характеру. Цю пропозицію він сприйняв на свою адресу, що його дуже образило та шокувало, він почав кричати на ОСОБА_6 та втративши на деякий час контроль над собою, схопив зі столу найближчий до нього предмет, яким виявився ніж та наніс ним один удар ОСОБА_6 в область лівого плеча. Отямившись через кілька хвилин, зрозумів, що заподіяв потерпілому тілесне ушкодження. Стверджує, що наніс потерпілому удар ножем, не маючи на це умислу, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, не усвідомлюючи свої дії. Підтримав позицію захисника про можливість призначення йому покарання за вчинення інкримінованого злочину із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини в умисному заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, його винуватість у вчиненні вказаного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав показання про те, що 17 грудня 2016 року під час розпивання алкогольних напоїв з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , залишившись на деякий час наодинці з останнім, він запропонував дії сексуального характеру з жінками. ОСОБА_5 чомусь сприйняв цю пропозицію на свою адресу, почав кричати на нього з використанням нецензурної лайки, схопив зі столу ніж та наніс йому один удар в область лівого плеча. Зазначив, що вони перебували у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, яке за висновком лікарів було небезпечним для життя, перебував на лікуванні в Очаківській районній лікарні до 31 січня 2017 року. ОСОБА_5 він пробачив, ніяких претензій матеріального та морального характеру до нього не має.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що у вечірній час 17 грудня 2016 року, коли він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні бази відпочинку «Олеандр-3» в с. Чорноморка, вживали алкогольні напої, ніяких конфліктів між ними не було. Він на кілька хвилин вийшов на вулицю, а коли повертався та заходив в кімнату, почув крик ОСОБА_5 , який стояв з ножем в руці над сидячим на стільці за столом ОСОБА_6 і говорив: «я тебе ще раз вдарю». Він підбіг до ОСОБА_5 та вибив з його руки ніж. Самого моменту нанесення удару він не бачив.

Показання потерпілого та свідка про обставини, час та місце заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень узгоджуються між собою і підтверджуються іншими зібраними в порядку ст.ст. 84-86, 91-93 КПК України та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події від 18 грудня 2016 року, об`єктом якого є дерев`яний будинок, розташований на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області. В кімнаті будинку в кутку знаходяться дерев`яні ліжка, стіл та стільці; в дальньому лівому кутку кімнати на ліжку виявлено та вилучено ніж з чорною ручкою, на лезі якого проглядаються червоно-бурі краплини, схожі на залишки крові (т. 2, а.п. 80-84);

- висновком судово-медичної експертизи № 113 від 23 грудня 2016 року, згідно якої у ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини зліва, яке могло утворитися від однієї дії гострого колючого, або колючо-ріжучого предмета, не виключено ножем, та яке за класифікацією ступенів тяжкості відноситься до категорії тяжких, за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення і в клінічній його течії (т. 1, а.п. 133);
- висновком судової трасологічної експертизи від 19 січня 2017 року № 2687, згідно якого, на задній частині светру потерпілого ОСОБА_6 , на відстані 16 мм від нижнього пришивного шва горловини светру та на відстані 180 мм від пришивного шва лівого рукава, наявне колото - різане механічне пошкодження із розмірами 19х3мм; дане пошкодження могло утворитися внаслідок колото-різаної дії середньої частини клинка ножа, що був вилучений в ході огляду місця події 18 грудня 2016 року за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (т. 1, а.п. 136-139);
- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи від 23 січня 2017 року № 997, відповідно до якої генетичні ознаки крові та клітин, виявлені на лезі ножа, вилученого в ході огляду місця події 18 грудня 2016 року, та генетичні ознаки крові та клітин, виявлені на светрі, добровільно виданому 18 грудня 2016 року ОСОБА_6 , збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_6 (т. 1, а.п. 145-155);
- протоколом огляду речей від 24 січня 2017 року, відповідно до якого було оглянуто вміст пакетів експертної установи МВС України після проведення експертного дослідження: пакет № 1935419, в якому знаходилися кухонний ніж з чорною полімерною ручкою, з двосторонньою заточкою, загальною довжиною 233 мм, довжина клинка ножа становить 127 мм, ширина клинка ножа біля руків`я 21 мм, в середній частині 19 мм, та светр з плямами бурого кольору та двома механічними пошкодженнями; пакет № 4036623 зі зразками крові ОСОБА_6 (т.1, а.п. 156-157).

Доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність у ОСОБА_5 умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, який своїм висловлюванням спровокував та викликав сильне душевне хвилювання обвинуваченого, внаслідок чого він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, суд відкидає як безпідставні та при цьому виходить з наступного.

За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).
Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначеному вище злочині з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, існував прямий причинний зв`язок. Для злочину було використано знаряддя з підвищеними травмуючими властивостями - ніж; для удару була прикладена така сила, що ніж, увійшовши в тіло потерпілого в області над лівою лопаткою, спричинив останньому проникаюче поранення грудної клітини зліва, при цьому, як підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , обвинувачений супроводжував свої дії погрозами нанесення повторного удару, а тому він вибив у нього ніж.
З висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 26 травня 2017 року № 170 вбачається, що ОСОБА_5 психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, слабоумством не страждає в теперішній час та не страждав раніше, а виявляє ознаки вживання алкоголю з шкідливими наслідками, зловживання канабіноідами. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В результаті проведеного психологічного дослідження у ОСОБА_5 виявлено підвищений рівень агресії, характерна готовність прояву агресії при найменшому збудженні запальності, різкості, грубості, що могло обумовити характер його протиправного діяння і вплинути на його поведінку під час скоєння злочину. ОСОБА_5 , враховуючи його вікові особливості, емоційний стан, індивідуально-психологічні особливості, рівень розумового розвитку, міг усвідомлювати реальний зміст своїх дій в повній мірі, свідомо керувати ними та передбачити їх наслідки при спричиненні удару ОСОБА_6 ножем. На момент вчинення протиправного діяння ОСОБА_5 не знаходився у стані фізіологічного афекту або іншого емоційного стану, що досяг афективної глибини, який би суттєво вплинув на його свідомість і поведінку, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння. Під впливом алкоголю знизилась здатність до усвідомлення невірних підстав своєї діяльності, зменшилась можливість самоконтролю, мобілізації внутрішніх зусиль та інтелектуальних ресурсів на подолання труднощів при виниклій конфліктній ситуації (т. 2, а.п. 52-64).

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_5 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Твердження захисника про те, що висновки комплексної судової психолого-психіатричної експертизи є суперечливими, невірними, необ`єктивними та ґрунтуються на припущеннях, суд також не приймає до уваги, оскільки вивченням вказаних висновків в судовому засіданні встановлено, що вони ґрунтуються на всебічно досліджених матеріалах кримінального провадження та на підставі відомостей, отриманих під час проведення експертного дослідження за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому є достатньо мотивованими.
Захисник вважає необхідним визнати наданий прокурором протокол слідчого експерименту від 19 січня 2017 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_7 недопустимим доказом з огляду на те, що на останнього здійснювався психологічний тиск з боку слідчого, а тому його показання під час слідчого експерименту не відповідають дійсності.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
З огляду на викладене, суд не посилається у даному кримінальному провадженні на показання, надані свідком ОСОБА_7 під час слідчого експерименту на досудовому розслідуванні та приймає до уваги показання, надані останнім в судовому засіданні, а тому підстави для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом відсутні.

Таким чином, дослідивши та перевіривши надані учасниками процесу докази, оцінюючи їх сукупність з точки зору достатності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні доведена повністю і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.
Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65-67 КК України враховує, що він вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він має непогашені судимості, за місцем проживання та колишньої роботи характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - наявність кількох хронічних захворювань, що потребують лікування. Обставиною, що обтяжує покарання для ОСОБА_5 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши викладені обставини, а також позицію потерпілого щодо обставин вчинення даного злочину, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 вимог ст. 75 КК України чи призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Вказаний злочин ОСОБА_5 вчинив до відбуття покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2011 року за ч. 2 ст. 309 КК України у виді двох років шести місяців позбавлення волі, у зв`язку з чим покарання йому слід призначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його затримання, тобто з 18 грудня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015р.), строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні у період з 18 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року слід зарахувати з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Оскільки на час винесення вироку підстави, які були враховані при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали, а підстав для зміни запобіжного заходу судом не встановлено, суд вважає за необхідне обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення судових експертиз слід покласти на ОСОБА_5 .
Згідно п. 3 ч. 9 ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні, що передані відповідальному за збереження речових доказів Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області: кухонний ніж з чорною полімерною ручкою, зразки крові потерпілого ОСОБА_6 в скляній тарі та зразки крові потерпілого ОСОБА_6 на марлевому томпоні підлягають знищенню; светр темно-червоного кольору з плямами бурого кольору, слід повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2011 року за ч. 2 ст. 309 КК України та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його затримання, тобто з 18 грудня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015р.) зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме: з 18 грудня 2016 року до 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз: трасологічної від 19 січня 2017 року № 2687 - 1100 (одну тисячу сто) грн. 50 коп. молекулярно-генетичної експертизи від 23 січня 2017 року № 997 - 7938 (сім тисяч дев`ятсот тридцять вісім) 60 коп.; а всього 9039 (дев`ять тисяч тридцять дев`ять) грн. 10 коп.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
Речові докази у кримінальному провадженні що передані відповідальному за збереження речових доказів Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області: кухонний ніж з чорною полімерною ручкою, зразки крові потерпілого ОСОБА_6 в скляній тарі та зразки крові потерпілого ОСОБА_6 на марлевому томпоні, знищити; светр темно-червоного кольору з плямами бурого кольору, - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий: