Провадження № 11-сс/795/131/2017 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2017 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7

представника власника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 та прокурора на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 березня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт автомобіля ВАЗ-12214, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_10 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на даний автомобіль для забезпечення збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно було відмовлено.

В обґрунтування свого рішення, суд зазначив, що слідчий за заявою ОСОБА_9 021202015 року вніс до ЄРДР відомості щодо правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а 25.03.2017 року постановою слідчого автомобіль визнаний речовим доказом, однак на момент розгляду клопотання слідчим не допитано ОСОБА_11 , на якого вказує ОСОБА_9 як на особу, яка зняла його автомобіль із реєстрації та не з`ясовано ким саме і з яких підстав автомобіль 28.08.2015 року був знятий з реєстрації.

Тоді як представником власника та володільця майна транспортного засобу ОСОБА_12 було надано оригінал довіреності для огляду та копію довіреності від 12.03.2016 року, згідно якої ОСОБА_10 уповноважує ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розпоряджатися належним їй майном на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Центром 5345 12 березня 2016 року автомобілем марки ВАЗ-21214, 2010 року випуску, зеленого кольору, кузов № НОМЕР_1 .

Тому слідчий суддя, виходячи із положень ч. 10 ст. 170 КПК України, дійшов висновку, що майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача, не може бути арештоване, крім випадків з метою забезпечення збереження речових доказів, а таких ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий не навів.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 березня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на транспортний засіб.

Вказує, що судом безпідставно відмовлено у накладенні арешту на майно, яке визнане речовим доказом у кримінальному провадженні за його заявою, оскільки завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження. Даний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні за його заявою, а тому на переконання апелента, на нього має бути накладено арешт. Крім того, зазначає, що судовий розгляд клопотання слідчого про накладення арешту відбувся без його участі.

Прокурор також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, накласти арешт на вилучений транспортний засіб.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що на даний час існують розумні підозри вважати, що ризики приховування, перетворення, відчуження вилучених речей можуть мати місце, оскільки згідно показань ОСОБА_9 , ОСОБА_11 шляхом обману заволодів його автомобілем, а допитати останнього немає можливості, тому відмова у накладенні арешту на виявлений транспортний засіб, може призвести до безповоротної втрати важливої для досудового розслідування інформації, необхідної для з`ясування усіх фактичних обставин кримінального провадження і звести нанівець усю проведену роботу.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги, адвоката, який заперечив проти апеляційних скарг, слідчого, дослідивши матеріали судової справи та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт автомобіля ВАЗ-21214, кузов № НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_10 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 .

В ході досудового розслідування встановлено, що 01.12.2015 до Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області із заявою звернувся ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_11 шляхом обману заволодів його автомобілем марки ВАЗ-21214, кузов № НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2010 року випуску, д.н. НОМЕР_5 , яким спочатку користувався з усного дозволу власника та в подальшому продав автомобіль без відома власника.

Відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР № 0001996 за ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 28.08.2015 даний автомобіль знято з обліку для реалізації в ТСЦ м. Конотоп, Сумської області та 25.11.2015 зареєстровано в ТСЦ 5346 Полтавської області на гр. ОСОБА_10 24.03.2017 в с. Засилля, Лубенського району, Полтавської області було затримано автомобіль ВАЗ-21214, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 у ОСОБА_14 , у якого також було виявлене свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серія НОМЕР_4

На виконання постанови слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області про проведення процесуальних дій на іншій території від 24.03.2017 працівниками Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області даний автомобіль і свідоцтво про його реєстрацію було вилучено, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на зберігання в Лубенський ВП ГУНП в Полтавській області.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зі змісту ст.170 КПК випливає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшла до наступних висновків. Як вбачається з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 , останній, будучи у приятельських відносинах зі своїм кумом, ОСОБА_11 , у 2010 році придбав автомобіль ВАЗ, та передав його у користування ОСОБА_11 , яким той користувався до 2015 року, а коли стосунки погіршилися, вирішив забрати автомобіль, але ОСОБА_11 перестав виходити на зв`язок, а пізніше він дізнався, що ОСОБА_15 передав автомобіль у Полтавську область і на даний час він зареєстрований на ОСОБА_10 . Даними, отриманими в ході досудового розслідування, дійсно встановлено зняття автомобіля з реєстрації та його перереєстрацію на ОСОБА_10 .

З протоколу допиту свідка ОСОБА_16 вбачається, що останній у 2015 році придбав даний автомобіль у чоловіка на ім`я ОСОБА_17 , при знятті автомобіля з реєстрації присутній не був.

Таким чином, враховуючи, що досудове розслідування проводиться за фактом шахрайських дій з боку гр. ОСОБА_11 з приводу незаконної передачі ним автомобіля гр. ОСОБА_9 третім особам, оскільки показання потерпілого вказують на передачу автомобіля лише у користування, а не розпорядження ним, а його подальше зняття з реєстрації та реєстрацію на гр. ОСОБА_10 дає обґрунтовані підстави вважати дане майно речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене,з урахування положень п.10 ст.170 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне накласти арешт на вищевказані речові докази, заборонивши розпорядження (без заборони користування) автомобілем, який є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, ухвала слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 березня 2017 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає скасуванню з накладенням арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405,407,422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та прокурора - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 березня 2017 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001996 скасувати.

Клопотання слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_18 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпорядження на автомобіль ВАЗ-21214, кузов № НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_10 та на свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серія НОМЕР_4 .

Ухвала остаточна і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 .