В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/781/16-к

Провадження № 1-кп/300/71/2016

20.12.2016 р. смт.Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , українки, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одруженого, мати двох неповнолітніх, засуджена вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 19.05.2016 року за ч.1 статті 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 статті 389 КК України, установив:
19 травня 2016 року обвинувачена ОСОБА_4 була засуджена вироком Воловецького районного суду Закарпатської області за кримінальне правопорушення передбачене ч.1 статті 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
26 липня 2016 року обвинувачена була запрошена до Лазівської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, де начальник Воловецького РВ КВІ ВДПтСУ ОСОБА_6 роз`яснив їй порядок відбуття громадських робіт на надав направлення від 26 липня 2016 року № 712, відповідно до якого обвинувачена повинна була приступити до виконання покарання у вигляді громадських робіт з 27 липня 2016 року на території Лазівської сільської ради. Обвинувачену було ознайомлено з графіком виходу на роботу особи, до якої застосовано покарання у вигляді громадських робіт.
27 липня 2016 року близько 08.00 години обвинувачена з`явилася до Лазівської сільської ради, після чого, без поважних причин, усвідомлюючи та знаючи про настання кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, маючи намір ухилитися від виконання покарання, під приводом потреби в придбанні сірників пішла з Лазівської сільської ради та в подальшому, умисно не з`являлася до Лазівської сільської ради для відбування покарання у вигляді громадських робіт з 27 липня 2016 року по 23 серпня 2016 року, ухилившись таким чином від відбування покарання.
Під час судового розгляду справи обвинувачена ОСОБА_4 винуватою себе не визнавала, проте до завершення судового розгляду повністю визнала себе винуватою у злочині, покаялася. Показала, що постійно здійснює догляд за перестарілою бабкою ОСОБА_7 , 1934 року народження, яка через стан здоров`я потребує сторонньої допомоги, має на утриманні неповнолітнього сина.
З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченої, захисника, котрі не оспорювали обставини справи, переконавшись у добровільності їх позиції, та дослідивши письмові докази в справі суд визнав, що винуватість ОСОБА_4 у кримінальному правопорушенні доведена і її дії слід кваліфікувати за ч.2 статті 389 КК України, як ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджена дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, зокрема: вироком Воловецького районного суд Закарпатської області від 19 травня 2016 року, яким обвинувачена ОСОБА_4 засуджена за злочин передбачений ч.1 статті 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком на 80 годин (т.1, а.с. 10-11), підпискою обвинуваченої про ознайомлення з порядком відбування покарання у вигляді громадських робіт (т.1, а.с. 13), постановою начальника РВ КВІ про встановлення днів явки на реєстрацію обвинуваченої (т.1, а.с. 14), листком реєстрації засудженої ОСОБА_4 , з якого вбачається, що вона на реєстрацію 01.08.2016 року не з`явилася (т.1, а.с. 15) направленням обвинуваченої для відбування покарання у вигляді громадських робіт (т.1, а.с. 16), повідомленням Лазівського сільського голови до начальника Воловецького РВ КВІ про те, що обвинувачена не з`являється на громадські роботи (т.1, а.с. 17), довідкою начальника Воловецького РВ КВІ про застосування до обвинуваченої попередження за невиконання громадських робіт (т.1, а.с. 18), попередженнями до засудженої ОСОБА_4 (т.1, а.с. 22, 23), обліковою карткою засудженої ОСОБА_4 (т.1, а.с. 24), розпорядженням сільського голови від 26.07.2016 року № 8 про визначення переліку суспільно-корисних робіт, що будуть виконуватися правопорушниками (т.1, а.с. 44), графіком виходу на роботу (т.1, а.с. 45), табелем виходу на роботу засудженої ОСОБА_4 , з якого вбачається, що засуджена на роботу 27, 28, та 29 серпня 2016 року, а також в подальшому не виходила (т.1, а.с. 47).
Допитані в судовому засіданні як свідки Лазівський сільський голова ОСОБА_8 та секретар Лазівської сільської ради ОСОБА_9 підтвердили факт ухилення обвинуваченої від виконання покарання у вигляді громадських робіт.
Свідок ОСОБА_10 , співмешканець обвинуваченої підтвердив, що він заміст обвинуваченої кілька разів виконував роботи по прибиранню території Лазівської сільської ради, що свідчить про ухилення її від виконання громадських робіт.
З характеристики на обвинувачену ОСОБА_4 вбачається, що вона характеризується посередньо, спокійна, з односельцями підтримує доброзичливі стосунки.
Призначаючи покарання суд відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватої та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, а також те, що вона має на утриманні та постійно здійснює догляд за перестарілою бабкою ОСОБА_7 , яка через стан здоров`я потребує сторонньої допомоги, має на утриманні неповнолітнього сина. Неповнолітня дочка проживає з батьком.
Ці обставини підтверджені довідкою Лазівської сільської ради Воловецького району Закарпатської області № 948 від 16.08.206 року.
Вирішуючи питання про покарання суд бере до уваги особу обвинуваченої, що є матір`ю двох неповнолітніх. Суд враховує також характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного нею кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, вік та стан її здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Зокрема, судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 41-42), задовільно характеризується за місцем проживання (а.с.43).
Відповідно до ч.1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винуватої, а також думку прокурора, обвинуваченої та її захисника суд дійшов висновку, що є підстави для призначення обвинуваченій ОСОБА_4 більш м`якого покарання ніж передбачено законом на підставі ч.1 статті 69 КК України, і з врахуванням всіх обставин справи в сукупності їй слід признати покарання у вигляді штрафу.
Таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Крім того встановлено, що вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 травня 2016 року обвинувачену ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 185 КК України та засуджено до покарання у виді у виді громадських робіт на строк 80 годин.
Проте, відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.
У зв`язку з цим на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу, яке суд призначає ОСОБА_4 цим вироком, підлягає самостійному виконанню від покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, призначеному обвинуваченій відповідно до вироку Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 травня 2016 року.
Підстав для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком чинності немає.
Керуючись статтями 369, 371, 374, 376 КПК України, суд присудив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 статті 389 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу, призначене обвинуваченій ОСОБА_4 за цим вироком, виконувати самостійно від покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, невідбутого обвинуваченою ОСОБА_4 за попереднім вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 травня 2016 року.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинувачено ОСОБА_4 не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Воловецький районний суд.

Головуючий ОСОБА_1