Справа № 442/6346/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/346/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0001272 від 27.05.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

- за ч.3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційними скаргами заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.01.2017 року, -

встановила:
вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.01.2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та обрати йому покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 16.09.2016 року до вступу вироку в законну силу, зараховано в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - «тримання під вартою», а строк відбування покарання рахувати з часу затримання, а саме з 16 вересня 2016 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим 31.10.2011 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 15 - ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст.. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання, з випробувальним терміном 2 роки; 06.09.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст. 185, ст.. 71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 30.09.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст. 15 - ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення.

Так, в ніч з 26 на 27 травня 2016 року ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб, разом із не встановленою слідством особою, шляхом пошкодження парадних дверей катедрального собору ІНФОРМАЦІЯ_2 , Української греко-католицької церкви Самбірсько-Дрогобицької єпархії, по АДРЕСА_2 , через приміщення храму проник до адміністративного корпусу, де шляхом пошкодження дверей кабінету пароха парафії Пресвятої Трійці ОСОБА_9 та секретаріату, проник туди, звідки повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 400 гривень, які належать паламарю церкви ОСОБА_10 , ноутбук марки «Asus X5DIJ 15,6» вартістю 5300 гривень, фотоапарат вартістю 200 гривень та грошові кошти в сумі 4500 гривень, які належать релігійній громаді Української греко-католицької церкви Самбірсько-Дрогобицької єпархії (парафії Пресвятої Трійці), а всього, таємно повторно викрав майно релігійної громади на загальну суму 10 000 гривень та особисте майно О.Бережанського на суму 400 гривень.

На вирок суду заступник прокурор Львівської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити з обставин, що обтяжують покарання, рецидив злочинів.

В обґрунтування вказує, що відповідно до пункту 1 примітки до ст.185 КК України повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК України визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК України.Аналогічні положення передбачено п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Наголошує, що суд на вищезазначені обставини уваги не звернув і відніс до обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , рецидив злочинів, хоча дії останнього кваліфіковані за ознакою повторності, а тому зазначена обставина підлягає виключенню із вироку.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що з таким незгідний, оскільки щодо нього не було застосовано положення ст. 69 КК України, вказує, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 , а апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу прокурора заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого до задоволення не підлягають, з наступних підстав.

В підтримку доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що ухвалу суду про виправлення описки від 13.01.2017 р. планується оскаржувати, проте на даний час прокурором апеляційної скарги не подано.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо вини ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам справи, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів та в апеляційних скаргах не оспорюються.

Відповідно до ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.

Як встановлено колегією суддів, ухвалою Дробицького міськрайонного суду Львівської області 13.01.2017 р. усунуто описку допущену у мотивувальній частині вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №442/6346/16-к (провадження №1-кп/442/87/2017) від 12 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та викладено в наступній редакції: Обставин, що обтяжують покарання немає.

При цьому, згідно журналу судового засідання від 13.01.2017 р. (а.с.60-61) та звукозапису судового засідання, вбачається, що в судовому засіданні була присутня прокурор ОСОБА_11 , яка не заперечила проти виправлення описки.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга на дану ухвалу на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції подана не була.

Відтак покликання в апеляційній скарзі прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними та не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_6 за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування при призначенні покарання ст. 69 КК України, колегія суддів, вважає безпідставними та невмотивованими, оскільки для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, необхідна наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого злочину, з врахуванням особи винного, проте враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не вперше притягується до кримінальної відповідальності та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким застосування даної норми закону є необґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване рішення, у справі не встановлено.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила :
Апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.01.2017 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з часу отримання копії рішення суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4