Справа № 186/15/17
Провадження № 1-кп/0186/35/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

представника

потерпілої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303 від 07 липня 2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка, Донецької області; українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуваючого, одруженого, пенсіонера, інваліда 3 групи, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 07 липня 2016 року о 09 годині 40 хвилин в місті Першотравенську Дніпропетровської області керуючи власним автомобілем білого кольору марки «Форд Фієста», д/н НОМЕР_1 , який знаходився в справному стані, в світлу пору доби, рухаючись по дворовій дорозі, яка прямує від вул. Молодіжної до будинку №5 по вулиці Молодіжній міста Першотравенська Дніпропетровської області зі швидкістю 15 км/г , на відстані 1,0 м. від правого краю проїзної частини, на відстані 1,6 м. від цегляної будівлі за напрямом руху автомобіля Форд Фієста, проявляючи злочинну самовпевненість, розуміючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, наближаючись до цегляної будівлі, яка розташована праворуч від будинку 5 по вулиці Молодіжній та праворуч по ходу руху автомобіля, яким керував ОСОБА_6 не дотримуючись вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вийшла із-за вказаної споруди за напрямком його руху. Внаслідок чого потерпілій, згідно висновку судово-медичної експертизи № 293/47 від 21 грудня 2016 року було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки правого стегна та забійної рани лівої надбрівної дуги. Дані тілесні пошкодження утворилися по ударному механізму у вищевказаній ділянці від дії тупого твердого предмету (предметів) та при ударі об такий (такі), якими могли бути виступаючі частини автомобіля та дорожнього покриття, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди типу наїзд, а саме 07 липня 2016 року. За своїм характером тілесні ушкодження, котрі мали місце єдиний механізм, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року.

Відповідно до висновку експерта сектору автотехнічної експертизи №23/10.1-43 від 21 листопада 2016 року, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Форд Фієста» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України де зазначено:

«п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди ».

В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Форд Фієста» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 .

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Форд Фієста» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.12.3 Правил Дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю. Надав суду покази, під час яких в судовому засіданні підтвердив встановлені судом обставини, в судовому засіданні та під час досудового слідства вину визнавав у вчиненному розкаявся, просить суд його суворо не наказувати. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , визнав частково, з тих підстав, що заявлені вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 2 227,93 гривень він не визнає, тому що вже добровільно виплатив потерпілій 1000 гривень, що підтверджується власноручно написаною потерпілою розпискою, крім того потерпіла цього не заперечує, а залишок суми 1 227,93 гривень на його думку повина сплатити страхова компанія в якій він застрахував свою цивільно-правову відповідальність згідно страхового полісу. В частині стягнення з нього на користь потерпілої моральної шкоди в сумі 30 000 гривень, позов визнає частково в сумі 10 000 гривень. Вважає що сума в 30 000 гривень є необґрунтованою та надто завищеною, крім того просить врахувати його матеріальний стан, він пенсіонер отримує 3 863,09 грн. пенсії на місяць, також у нього на утримані є син який є інвалідом 1 групи з дитинства, якого він доглядає, 30 000 гривень для нього становить надмірний тягар.

Потерпіла ОСОБА_7 , в судовому засіданні підтвердила, що обвинувачений надавав їй добровільно допомогу на лікування в розмірі 1000 гривень, ці гроші не враховані в розрахунку матеріальної шкоди в сумі 2 227,93 гривень, але на стягненні 30 000 гривень моральної шкоди вона наполягає так як зазнала моральних страждань. В судове засідання 20 березня 2017 року не з`явилася, надала суду заяву з проханням продовжити судовий розгляд за її відсутності, цивільний позов підтримує в повному обсязі, покарання ОСОБА_6 , просить призначити на розсуд суду.

Від допиту свідків сторони кримінального провадження відмовилися.

Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

Витягом з кримінального провадження №0000303 від 07 липня 2016 року /а.к.п.1/, рапортом старшого інспектора чергового Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_8 згідно яких підтверджується факт того, що 07 липня 2016 року по телефону «102» надійшло повідомлення від невідомої особи, що за адресою: вул.Молодіжна, буд.5, сталось ДТП приблизно о 09 годині 45 хвилин, за участю водія ОСОБА_6 , який керував автомобілем «Форд Фієста» та пішохода ОСОБА_7 /а.к.п.6/, протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 07 липня 2016 року /а.к.п. 7-14/ згідно якого за участю понятих та ОСОБА_6 , зафіксовано обстановку на місці ДТП, довідкою КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР» від 07 липня 2016 року /а.к.п.16/, згідно якої 07 липня 2016 року о 10 годині 10 хвилин до КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР» звернулась ОСОБА_7 з діагнозом перелому лівого стегна, довідкою КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР» від 14 вересня 2016 року /а.к.п.17/, згідно якої ОСОБА_7 знаходилась на лікуванні в КЗ «Першотравенська ЦМЛ» ДОР» в травматологічному відділенні з діагнозом закритий перелом шийки правого стегна, забита рана лівої надбрівної дуги, протоколом огляду автомобіля від 07 липня 2016 року /а.к.п.18-21/, згідно якого під час огляду огляду за участю понятих, ОСОБА_6 , показав якою частиною автомобіля, яким він керував відбулося зіткнення з пішоходом ОСОБА_7 , протоколом проведення слідчого експерименту від 19 жовтня 2016 року /а.к.п.48-50, згідно якого було відтворено обставини ДТП та вирахувана середня швидкість руху пішохода ОСОБА_7 , протоколом проведення слідчого експерименту від 20 жовтня 2016 року /а.к.п.51-55/, згідно якого за участю ОСОБА_6 , було відтворено обставини ДТП та вирахувана швидкість руху автомобіля та відстань від передньої частини автомобіля до місця наїзду, висновком експерта №23/10.1-43 від 21 листопада 2016 року встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Форд Фієста» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , повинен був діяти відповідно вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, в дані дорожні обстановці водій автомобіля «Форд Фієста» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 , при заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Форд Фієста» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП /а.к.п.60-61/, висновком експерта №293/47 від 21 грудня 2016 року згідно якого виявлені у потерпілої ОСОБА_7 , тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому шийки правого стегна та забійної рани лівої надбрівної дуги, дані тілесні пошкодження утворились по ударному механізму у вищевказані ділянки від дії тупого твердого предмету (предметів) та при ударі об такий (такі), якими могли бути виступаючі частини автомобіля та дорожнього покриття, можливо за умов які вказані в постанові, внаслідок дорожньо транспортної пригоди типу наїзд, а саме 07 липня 2016 року, всі тілесні ушкодження, котрі мали єдиний механізм, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні /а.к.п.63-64/.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду і наявних доказів достатньо для визнання його винним.

Кваліфікація скоєного ОСОБА_6 , за ч.1 ст.286 КК України правильна, за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, - визнання вини, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, - не встановлені.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, у відповідність до ст.12 КК України, він скоїв злочин невеликої тяжкості, його особу, яка раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, пенсіонер, інвалід 3 групи, який майже досяг пенсійного віку, щиро розкаявся, шкода заподіяна злочином повністю не відшкодована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку прокурора, потерпілої, суд вважає за можливе його виправлення із застосуванням покарання у виді штрафу на користь держави.

Відповідно до ст.128 КПК України, особі, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної або юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілою ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 2 227,93 грн., та моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень, який був частково визнаний обвинуваченим в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що вони підлягають задоволенню частково в сумі 1 227,93 гривні, за вирахуванням 1000 гривень, які сплатив обвинувачений добровільно потерпілій, що підтверджується її розпискою та її особистими поясненнями з цього приводу. Визначений потерпілою розмір матеріальної шкоди потерпілий визнає та не оспорює.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичній особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Посилання обвинуваченого та його захисника, що залишок суми матеріальної шкоди повинна сплатити страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_6 , суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення ОСОБА_6 , потерпілій моральної шкоди, в зв`язку зі спричиненням шкоди її здоров`ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв`язок.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних ОСОБА_7 , моральних страждань, характер та об`єм душевних, психічних страждань, потерпілої, форму вини ОСОБА_6 , в завданні шкоди; наслідки викликані заподіяною шкодою розлад здоров`я; перенесені потерпілою і по теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті потерпілої.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, матеріальний стан обвинуваченого, він пенсіонер, має дохід 3 863,09 гривень на місяць /довідка ПФУ №1510 від 03.03.2017р./ інвалід 3 групи, майже досяг пенсійного віку непрацездатності, має сина ОСОБА_9 інваліда 1 групи з дитинства /виписка з історії хвороби від 16.02.17 року, виписки з медичної карти від 21.02.17 року, Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 /, якого відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України він зобов`язаний отримувати, оскільки син не працездатний, суд вважає можливим стягнути на користь ОСОБА_7 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона переживала протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Враховуючи вище викладене суд вважає обґрунтованим позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1 227,93 грн., та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень та ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_6 , оскільки він визнаний судом винним в скоєнні кримінального правопорушення відносно ОСОБА_7 .

Слідчий в обвинувальному акті вказав на те, що витрати на залучення експерта склали 703 гривні 68 копійок. В свою чергу суд приймає до уваги, що, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки Дніпровського НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області, загальна вартість проведеної автотехнічної експертизи у кримінальному проваджені складає 703 гривні 68 копійок.

Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, - суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування шкоди заподіяної злочином загалом 11227 (одинадцять тисяч двісті двадцять сім) гривень 93 копійки, з яких в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1227 (одна тисяча двісті двадцять сім) гривень 00 копійок, та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 копійок.

Речовий доказ по справі: автомобіль марки «Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 , переданий під розписку на зберігання ОСОБА_6 , слід залишити за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції - після його проголошення.

На вирок може бути подана скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1