Справа № 138/2529/16-к
Провадження №11-кп/772/188/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою зі змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Тропова Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, не працюючий, не одружений, з середньоспеціальною освітою, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України з призначенням йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.75, п.1, п.2 ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням -1 рік 6 місяців іспитового строку з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань апробації, стягнуто з нього на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 87, 96 грн., вирішено долю речових доказів,
в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 17.02.2016 близько 14:00 години прибувши в с. Садова, Могилів-Подільського району на автомобілі марки «ИЖ 2717» синього кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , де знаходячись по вулиці Леніна в с.Садова, Могилів-Подільського району, помітивши будинок в якому нікого не було і який був не замкнутий, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи прямий умисел спрямований на викрадення чужого майна з корисливим мотивом, відчинив вхідні двері, після чого незаконно проник в середину будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , де вчинив крадіжку двох металевих ліжок із сітковими матрацами масою по 40 кілограм кожне, двох металевих дверцят від опалювальної грубки загальною масою 8 кілограм 875 грам разом із її металевою решіткою масою 4 кілограми 540 грам та плитою масою 22 кілограми 80 грам, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 230 грн 99 коп.
Після того ОСОБА_8 вказані вище викрадені речі самостійно завантажив до багажного відділу автомобіля та 18.02.2016 близько 14:00 години збув їх в пункті прийому металобрухту ТОВ «Ферко», що знаходиться в м.Могилів-Подільському по вулиці Гагаріна, 25 Б, за що отримав грошову винагороду в розмірі 230,00 грн. Згідно довідки вартості виданої ТОВ «Ферко» вартість одного кілограму чорного металу станом на 17.02.2016 становила 2 гривні.
В апеляційній скарзі зі змінами прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, просить змінити вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключивши з його резолютивної частини п.2 ч.2 ст. 76 КК України щодо покладення на обвинуваченого обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу зі змінами прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити.

Так, Законом України від 07.09.2016 № 1492-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016, ст. 76 КК України викладено в новій редакції та обов`язки, які були передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009) вже викладено в п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, якими передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Крім цього, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням суд, з поміж іншого, може додатково покласти на обвинуваченого і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Частиною 3 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016) та ст.163 КВК України (в редакції Закону від 07.09.2016) визначено, що нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016) визначено, що суд може зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009) визначалось, що суд може зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України лише на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
З аналізу зазначених вище норм слідує, що закон України про кримінальну відповідальність, а саме нова редакція ст. 76 КК України від 07.09.2016, в частині заборони виїзду за межі України взагалі, а не тільки на постійне проживання, погіршує становище засудженого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду від 21.10.2016 ОСОБА_8 засуджено за кримінальне правопорушення, яке він вчинив 17.02.2016, тобто до дня набрання Законом України від 07.09.2016 № 1492-VIII чинності.
За таких обставин, прийшовши до переконання, що ОСОБА_8 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд першої інстанції мав покласти на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016), без застосування обмежень щодо виїзду за межі України, які не підлягали до застосування, як такі, що погіршують становище обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Могилів-Подільського міського суду Вінницької області від 21.10.2016 щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання - покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про застосування щодо ОСОБА_8 положень п.2 ч.2 ст. 76 КК України щодо покладення на нього обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: