Справа № 577/1070/17
Провадження № 1-кп/577/198/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" червня 2017 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001645 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання під вартою спливає 03 липня 2017 року.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, мотивувавши доцільність зміни тим, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, а саме з 16.01.2017 року, при цьому прокурором не доведена наявність обґрунтованих ризиків, що обвинувачений буде ухилятись від суду, впливати на потерпілого чи свідків. ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, оскільки його цивільна дружина ОСОБА_7 знаходиться на 23-24 місяці вагітності, мати ОСОБА_8 є інвалідом ІІІ групи, має ряд хронічних захворювань, потребує підтримки та догляду. Тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримує клопотання свого захисника, прохає змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор проти клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечує, вважає, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не відпали.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку:

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, при цьому вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Даний арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинення злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Суд враховує також правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Доказів виникнення нових ризиків або збереження ризиків, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суду не надано, не зважаючи на те, що сторона обвинувачення зобовязана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Таким чином, оцінивши викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідність обмеження права обвинуваченого на свободу, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, статтею 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в контексті зазначеного кримінального провадження відпала, а тому вважає доцільним змінити обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який буде достатнім й необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання певним ризикам та достатнім заходом забезпечення судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 201, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 без дозволу суду залишати домоволодіння АДРЕСА_1 , цілодобово, зобов`язавши прибувати до суду за першою вимогою.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків:

1) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну;

2) не спілкуватися та не впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні;

3) носити електронний засіб контролю.

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з - під варти в залі судового засідання та зобов`язати негайно прибути до місця домашнього арешту.

Копію ухвали направити начальнику Сумського СІЗО № 25 та до Конотопського ВП ГУНП у Сумській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 20 серпня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1