ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8230/17
провадження № 1-кп/753/712/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003478 від 29.03.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Підгайне Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Овручського районного суду Житомирської області від 01.04.2010 року за ч. 1 ст. 185 КК України до шести місяців арешту; вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2010 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі; вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2011 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі; вироком Апеляційного суду Київської області від 03.12.2013 року, яким скасовано вирок Іванківського районного суду Київської області від 09.10.2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді одного року семи місяців обмеження волі; вироком Іванківського районного суду Київської області від 18.12.2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років обмеження волі; вироком Подільського районного суду м. Києва від 23.12.2016 р. за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
29 березня 2017 року приблизно о 12 год. 50 хв. ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись в торгівельному залі супермаркету ПІІ «BILLA-Україна», розташованого за адресою м. Київ, вул. Гришка, 3, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до торгівельних полиць, звідки взяв «Щітку для чистки обличчя» вартістю 915 грн. 83 коп. (без ПДВ) та упаковку батончиків «Мюслі» в кількості 16 шт. загальною вартістю 177 грн. (без ПДВ), які помістив до своєї сумки. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , не розрахувавшись на касі за вказаний товар, пройшов через металеві рамки супермаркету, але при виході з магазину його було затримано працівником охорони.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду показав що дійсно він, при обставинах, встановлених у мотивувальній частині вироку суду, 29 березня 2017 року перебуваючи в супермаркеті по вул. Гришка в м. Києві, намагався викрасти щітку та батончики для того, щоб поїсти, але коли він намагався вийти з магазину його зупинив охоронець.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції останнього щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який на спеціальних обліках не перебуває, офіційно не працює, має постійне місце проживання у Київській області за місцем реєстрації, звідки негативних характеристик немає, дані щодо наявності ряду хронічних захворювань, фактичні обставини вчиненого злочину а саме те, що реальної шкоди спричинено не було, незначну вартість товару, який обвинувачений намагався викрасти, відсутність спричинення тяжких наслідків. Крім того суд приймає до уваги те, що будучи неодноразово судимим за вчинення аналогічних злочинів, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та знов вчинив корисливий злочин, що, на думку суду, свідчить про його стійку антисоціальну поведінку. Разом з тим суд враховує те, що в період з часу відбуття покарання з 24.07.2002 року до засудження вироком Овручського районного суду Житомирської області від 01.04.2010 року за ч. 1 ст. 185 КК України обвинувачений злочинів не вчиняв, погасивши попередні судимості.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Підстав для визнання обставинами, що пом`якшують покарання, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, як про це зазначав захисник, суд не вбачає, оскільки відповідних даних на підтвердження вказаного суду не надано.
Посилання прокурора про необхідність врахування судом такої обтяжуючої покарання обставини як рецидив злочину є безпідставними, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. При цьому в обвинувальному акті прокурор посилався виключно на наявність судимості за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України згідно вироку Подільського районного суду м. Києва від 23.12.2016 р. Крім того суд, ретельно перевіривши строки погашення судимостей встановив, що непогашені судимості за вчинення інших умисних злочинів, крім судимостей за крадіжки (починаючи з 16.04.2010 р. за вироком Овручського районного суду Житомирської області від 01.04.2010 р.), в ОСОБА_5 відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому обирає покарання у виді позбавлення волі, але ближче до мінімальних меж, встановлених для даного виду покарання, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив злочин під час іспитового строку, остаточне покарання слід призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком частково.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 вчинив новий злочин перебуваючи на іспитовому строці, що свідчить про наявність ризику продовжити вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, приймаючи до уваги призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Крім того, відповідно до закону від 18 травня 2017 року за № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої передбачено зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Разом з тим, згідно редакції вказаної частини статті, яка діяла на момент вчинення злочину, строк попереднього ув`язнення зараховувався у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи положення ст. 5 КК України згідно яких закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд вважає, що в строк відбування покарання необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення за правилами, що діяли до 21 червня 2017 року.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 23.12.2016 року, і остаточно призначити покарання у виді двох років восьми місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою залишити без змін та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання вираховувати з 29 березня 2017 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 29.03.2017 року до 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази:
- одна щітка для обличчя «ELLE», шістнадцять батончиків «MUSLI», які було передано на зберігання представнику потерпілого ПІІ «BILLA-Україна» (м. Київ, вул. Гришка, 3) ОСОБА_6 залишити у власності товариства.
- DVD диск залишити зберігати при матеріалах провадження.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя