Справа № 314/4151/16-к
Провадження № 1-в/314/2/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, до засудження не працюючого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1) 09.03.1987 року за ст. 81 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

2) 29.06.1987 року 81 ч.1; 17-81 ч.3; 42 ч.3; 43 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 17.08.1990 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 1 місць 23 дні.

Згідно ст. 89 КК України судимості погашені.

Засудженого: 15.08.2011 року Ленінським райсудом м. Запоріжжя за ст. 187 ч.3; 263 ч.2; 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку: 30.05.2011 року. Кінець строку: 30.05.2018 року.

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), надійшла заява, про можливість умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.06.2011 року. Під час утримання в Запорізькому слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області характеризувався незадовільно. Порушував встановлений порядок утримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятору, на даний момент стягнення погашено у встановленому законом порядку. До суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не мав.

З 05.11.2011 року відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№101). За період відбування покарання характеризується наступним чином: в цілому дотримується встановленого порядку відбування покарання, стягнень та заохочень не має. Участі у суспільно-корисній праці, благоустрої місць позбавлення волі не приймає.

У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує дружні відносини із засудженими, як позитивної так і негативної направленості. Дотримується правил санітарної та особистої гігієни. Займається самоосвітою шляхом відвідування бібліотеки.

Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування.

Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу: «Правова просвіта», «Професія».

Провину у скоєному злочині визнав. Виконавчих листів на стягнення грошових коштів не надходило.

Прокурор та представник адміністрації клопотання не підтримали і вважають, що подання не належить задовольнити, оскільки засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Захисник та засуджений наполягали на задоволенні заяви засудженого про умовнодострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

На підставі визначеного суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.

Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

25.01.2017