В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2017 Справа №607/1450/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 15 січня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. ІваноФранківськ, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , судимого 05 травня 2015 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту терміном на 3 місяці, звільнений по відбуттю покарання 30.09.2016 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
15 січня 2017 року близько 05.30 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразились у нанесенні удару рукою в область голови, відкрито викрав із рук потерпілого ОСОБА_5 гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, та в якому знаходилися грошові кошти в сумі 2900 польських злотих, що згідно курсу НБ України, станом на 15 січня 2017 року становить 19 283, 84 грн. Із викраденим майном ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину втік, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 19 283, 84 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що 15 січня 2017 року близько 05.00 год. він перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , підійшов до потерпілого ОСОБА_5 застосовуючи насильство, наніс йому удар рукою в область голови та відкрито викрав із його рук гаманець в якому знаходилися кошти в сумі 2900 польських злотих та втік з місця вчинення правопорушення. У подальшому повернув потерпілому кошти в сумі 700 злотих. Окрім цього, пояснив, що на даний час повністю відшкодував завдані збитки потерпілому, просить суд врахувати повне визнання вини у вчиненому, його щире каяття, повне відшкодування завданої шкоди, у зв`язку із чим просить його суворо не карати та не позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно,

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, те, що він має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, думку потерпілого, який просить обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі.Однак, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті обвинувачення у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Також суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.

У ході розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, однак 06.03.2017 року потерпілий ОСОБА_5 подав суду заяву, у якій просить залишити без розгляду пред`явлений ним цивільний позов у зв`язку із добровільним відшкодуванням завданих збитків. За вказаних обставин суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1