В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.02.2017 Справа №607/4187/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 від 07 березня 2016 року, щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Суми, громадянки України, із базовою загальною середньою освітою, незаміжньої, не працює, без постійного місця проживання, раніше судимої:

-07 серпня 1996 року Сімферопольським районним судом АРК за ч. 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-12 листопада 1996 року Залізнодорожним районним судом м. Сімферополя АРК за ч. 3 ст. 140КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-09 лютого 2000 року Люботинським районним судом Харківської області за ст. 17 - ч. 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-02 вересня 2004 року Ковпаковським районним судом м. Суми за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;

-04 липня 2007 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

-27 липня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

-27 жовтня 2009 року Теребовлянським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-13 квітня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29 червня 2011 року вирок залишений без змін;

-25 квітня 2013 року Тернопільським міськрайонний судом за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 19 лютого 2016 року звільнена після відбуття покарання,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі:
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,-
встановив:

ОСОБА_3 ,будучи раніше судимою за ст.ст. 185, 186 КК України, 20 березня 2016 року, приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи на другому поверсі приміщення залізничного вокзалу станції Тернопіль, що на Привокзальному майдані, 1, в м. Тернопіль, вирішила вчинити крадіжку. Для цього вона, у вказаному місці та в зазначений час, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та вона не буде помічена сторонніми особами, підійшла до ОСОБА_9 , який у цей час спав у сидячому положенні на кріслі, після чого, шляхом вільного доступу, із зовнішньої врізної кишені його куртки, умисно таємно викрала належний йому мобільний телефон торгової марки «Нокіа» 6303сі вартістю 280 грн., уякому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., та флеш карта, типу microSDHC, об`ємом 8 Gbвартістю 75 грн.Із викраденим ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втекла, чим спричинила ОСОБА_9 шкоду на суму 380 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 , 21 березня 2016 року, приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні квартири, що за адресою АДРЕСА_1 , куди її запросивПакушМихайло ОСОБА_10 , вирішила вчинити крадіжку. Для цього вона, у вказаному місці та в зазначений час, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та вона не буде помічена сторонніми особами, шляхом вільного доступу, умисно таємно із кухонного стола, викрала належний ОСОБА_6 мобільний телефон торгової марки «Нокіа» ХЗ-00 вартістю 135 грн., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн. З викраденим ОСОБА_3 покинула квартиру, чим завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 160 грн.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду. Дала показання про те, що дійсно, приблизно о 21 год., дати не пам`ятає,на другому поверсі залізничного вокзалу станції Тернопільвикрала мобільний телефону марки «Нокіа» у чоловіка, що спав. Також, приблизно о 01 год., дати та місця не пригадує, вона розпивала спиртні напої ще з двома чоловіками. У один із моментів, коли вони вийшли курити, вона викрала мобільний телефону, котрий лежав на столі. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним подальше дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини провадження, особу винної: перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше судима, характеристику за місцем відбування останнього покарання; обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Аналізуючи наведені обставини, зважаючи на позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченої не має та просить її суворо не карати, суд, вважає, що ОСОБА_3 із альтернативних покарань, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімального.
При цьому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 слід залишити без змін, продовживши його строк на 60 днів.
В строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід зарахувати термін перебування під вартою з моменту взяття під варту з зали суду, тобто, з 25 березня 2016 року, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.
Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 /два/ роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою - залишити без змін, продовживши його строк до 09 квітня 2017 року.
Строк відбуття покарання рахувати з 25 березня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання термін її попереднього ув`язнення: з 25 березня 2016 року по 09 лютого 2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в загальній сумі 527 грн. 76 коп.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддяОСОБА_1