Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1448/16-к
Номер провадження 1-кп/530/13/17

У Х В А Л А
іменем України
30.01.2017 р. м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Зіньків Полтавської області кримінальне провадження 0000308 від 04.08.2016 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Лази, Тячівського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, розлучений, освіта базова загальна середня, не працюючий, раніше судимий, житель АДРЕСА_1 , (туб лікарня) зареєстрований в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушеня, пердбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні, на стадії з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк обраного щодо ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у виді домашного арешту, збіг 29.11.2016 року ( а.п. 4).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності обрання, продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку тримання обвинуваченого під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності вибрання, продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання щодо доцільності обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу та щодо можливості його зміни на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії».

Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Так, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обрання запобіжного заходу - тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_4 обвинувачується в крадіжці з проникнення у інше приміщення, вчиненому з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , що є тяжким кримінальним правопорушенням, об`єктом якого є власність, що ОСОБА_4 , знаходячись в лікувальному закладі постійно порушує режим, згідно повідомлень про отримання судових повісток, які направлялися йому, він отримував але не зявлявся в судові засідання, що він не має міцних соціальних звязків, його стан здоровя, постійного місця проживання і тому суд вважає, що відносно ОСОБА_4 необхідно вибрати запобіжних захід.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне обрання або продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного отримання або продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді тримання під вартою на строк від трьох до шести років. ОСОБА_4 , ніде не працює і немає постійного доходу, розлучений, зареєстрований в с.Піски Козельщинського району Полтавської області, знаходиться на стаціонарному лікуванні в Опішнянській обласній туберкульозної лікарні в смт.Опішня вул. Соборна, 57 Зіньківського району Полтавської області, із (відкритою, закритою) формою туберкульозу, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкі злочини, і у зв`язку із цим може вчиняти інші злочини та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду щоб уникнути покарання, а також впливати на потерпілу та свідків обвинувачення, які проживають з ним в одному районі, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного насильства, схиляння їх до дачі неправдивих показань.Також ОСОБА_4 звільнений умовно достоково та вчинив новий злочин після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_4 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Зазначене вище свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду.

Крім цього, суд враховує, що на даний час по справі проведено допит не всіх свідків, а тому ризик можливості впливу на таких осіб також існує.

Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію складності справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, адже на даний час проведено допит обвинуваченого, свідки, потерпіла не допитані, та проводиться дослідження письмових доказів по справі, судом вживаються всі необхідні дії для розгляду справи в розумні строки, зокрема на це вказує і періодичність та кількість проведених судових засідань по справі, а тому суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_4 строком на два місяці.

Зважаючи на вище викладене, клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. ст. 36, 176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, ч.3 ст.331, 369-372 КПК України, суддя , -
У Х В А Л И В:
1.Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 задовольнити частково.

2.Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

2.Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк два місяці з 30.01.2017 року по 30.03. 2017 року, обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за викликом;

- не відлучатись за межі території місця свого лікування Опішнянська обласна туберкульозна лікарня в смт.Опішня вул. Соборна, 57 Зіньківського району Полтавської областібез дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання ним покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Зіньківський ВП Гадяцького ВП ГУ НП в Полтавській області.

Обвинуваченому та прокурору копію ухвали вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1