Дата документу Справа № 310/6896/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/334/17
Єдиний унікальний № 310/6896/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 190 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000541 відносно
ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою процесуального прокурора на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі процесуальний прокурор вважає, що ухвала Бердянського міськрайонного суду від 28.10.2016 (проголошена 03.11.2016) є незаконною, не вмотивованою, внаслідок істотного порушення судом кримінального процесуального закону у зв`язку з чим підлягає скасуванню з наступних підстав.
З мотивувальної частини ухвали суду вбачається, що пред`явлене обвинувачення не конкретне, оскільки не містить виклад фактичних обставин відповідно до вимог ст. 291 КПК України, а саме фактичних обставин складу злочину передбаченого ст. 190 КК України, що послугувало підставою повернення обвинувального акту прокурору. Водночас, суд посилається на відсутність в обвинувальному акті інформації про спосіб вчинення злочину, місце та час безпосереднього вчинення злочину.

Вважає, що доводи суду, викладені в ухвалі, є необґрунтованими.

Так, у формулюванні обвинувачення органом досудового розслідування та прокурором чітко і однозначно визначено, що ОСОБА_6 у період з 2011 по 2014 роки, точну дату слідством не встановлено, (але в кожному випадку встановлено рік та місяць), знаходячись на території м. Бердянськ, Запорізької області, спільно з невстановленим в ході досудового розслідування працівником банку ПАТ КБ «ПриватБанк», матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, повідомила ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , про можливість отримання банківських послуг та бонусів на кредитну картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк». Після чого, потерпілі розуміючи можливість отримання додаткових послуг від банку, самостійно, будучи введеними в оману ОСОБА_6 , передавали їй свою кредитну картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк» та повідомляли її пін код. ОСОБА_6 маючи доступ до кредитних коштів на зазначеній картці, діючи умисно, з корисливих мотивів, заволоділа кредитним лімітом по кредитним карткам банку ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі, окремо по кожному потерпілому від 40 000 до 80 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 та невстановлений в ході досудового розслідування працівник банку ПАТ КБ «ПриватБанк», діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно заволоділи грошовими коштами, тобто кредитним лімітом по кредитним карткам банку ПАТ КБ «ПриватБанк», які належать потерпілим, якими розпорядились на власний розсуд, завдавши майнову шкоду на конкретну суму кожному потерпілому, яка зазначена в обвинувальному акті окремо по кожному потерпілому.

Всі обставини, що послугували підставою повернення обвинувального акту можуть бути перевірені лише шляхом дослідження письмових доказів по справі і не дають підстав вважати, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а суду слід розглядати кримінальне провадження у межах обвинувачення, висунутого органом досудового слідства, за результатами якого необхідно прийняти законне та справедливе рішення.

До того ж відповідно до ст. 338 КПК України прокурору надано право змінити обвинувачення та скласти новий обвинувальний акт, у якому з урахуванням даних, отриманих під час судового розгляду, уточнити фактичні обставини кримінального правопорушення.

Вважає, що під час складання обвинувального акту жодних істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, як порушень, що можуть перешкодити суду в подальшому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_6 у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга процесуального прокурора підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України, повернуто прокурору, яку такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Доводи прокурора про те, що всі обставини, що послугували підставою повернення обвинувального акту можуть бути перевірені лише шляхом дослідження письмових доказів по справі і не дають підстав вважати, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Спосіб вчинення злочину це форма прояву суспільно небезпечного діяння або, іншими словами, це послідовність прийомів методів, які застосовує винний для вчинення умисного злочину. Як складова цілеспрямованої злочинної поведінки особи спосіб слугує іншому (основному) злочинному діянню, застосовується заради останнього.

Як вбачається з обвинувального акту у ньому відсутнє зазначення конкретного способу вчинення кримінальних правопорушень, тобто не вказано яким чином обвинувачена заволодівала чужим майном ( зняття готівки з карток потерпілих, чи перерахуванням їх з рахунку на рахунок або іншим способом), а лише, що ОСОБА_30 незаконно заволоділа грошовими коштами. Відсутність визначення конкретного способу скоєння кримінальних правопорушень, тобто обов`язкового елементу складу інкримінованих ОСОБА_31 кримінальних правопорушень порушує право останньої на захист.

За таких обставин колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Між тим, доводи прокурора про те, що районний суд помилково вказав про відсутність в обвинувальному акті інформації про місце та час вчинення злочинів, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно до п. 11 постанови Пленуму Верхового Суду України № 6 від 30.05.2008 року «Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанції», не можна вважати неконкретним обвинувачення у випадках, коли під час досудового слідства встановлені приблизний час чи період часу вчинення злочину, орієнтовне місце злочину тощо, і ці дані зазначені як у постанові про притягнення особи як обвинуваченого, так і в обвинувальному висновку.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає необхідним виключити з судового рішення посилання на відсутність в обвинувальному акті інформації про місце та час безпосереднього вчинення злочинів, як таке, що не відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу процесуального прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 , змінити.

Виключити з ухвали суду посилання на відсутність в обвинувальному акті інформації про місце та час безпосереднього вчинення злочинів.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: