Ухвала
іменем україни
30 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0007933 касаційну скаргу засудженої на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

За указаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, неодноразово судиму, востаннє за вироком від 10 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК із застосуванням ст. 71 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 вказаного Кодексу за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Вирішено питання про долю речового доказу.

За вироком ОСОБА_7 визнано винуватою в тому, що вона у стані алкогольного сп`яніння 16 вересня 2015 року о 15.40 год. у приміщенні супермаркету «Сільпо» на просп. Петра Григоренка, 23 у м. Києві повторно вчинила закінчений замах на крадіжку лотка зі свіжим м`ясом вартістю 135,11 грн.

У касаційній скарзі засуджена просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Стверджує про порушення її права на захист, оскільки її не було доставлено до суду апеляційної інстанції для дачі пояснень, а клопотання про це вона заявляла в апеляційній скарзі. Крім того, скаржниця зазначає, що їй було призначено покарання без належного врахування пом`якшуючих його обставин, її стану здоров`я, а також виключно позитивної характеристики за місцем реєстрації та проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та захисника на підтримання касаційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК засудженою не оскаржувалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Апеляційний суд дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час перегляду вироку місцевого суду щодо ОСОБА_7 за її апеляційною скаргою.

Доводи засудженої про суворість призначеного покарання та про можливість його пом`якшення, на думку колегії суддів, є безпідставними, тому що покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, вчиненому й особі засудженої.

При цьому остаточне покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 70 цього Кодексу було призначено за видом та розміром таке саме, як і за вироком від 10 листопада 2015 року, а тому правової можливості для його пом`якшення чи звільнення від його відбування немає, адже у цьому провадженні касаційний суд не має права переглядати покарання, призначене за попереднім вироком.

Крім того, виконуючи вимоги ст. 65 КК, суд першої інстанції врахував таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття засудженої, а також обтяжуючу вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, дані про особу ОСОБА_7 , що підтверджуються матеріалами провадження, з якими засуджена пов`язує касаційні вимоги.

Разом із тим, суд правильно урахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину (середньої тяжкості), характер та спосіб злочинних дій та попередні судимості.

За таких обставин слід визнати, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що доводи, наведені в апеляційній скарзі засудженої, аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі. Їх належним чином перевірив апеляційний суд і дав обґрунтовану відповідь про відсутність підстав для пом`якшення засудженій покарання, зокрема із застосуванням положень ст. 69 КК, та для звільнення від його відбування.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Доводи засудженої про порушення апеляційним судом її права на захист є необґрунтованими, адже у матеріалах кримінального провадження, зокрема у тексті апеляційної скарги, відсутнє її клопотання про виклик у судове засідання апеляційного суду, а згідно з ч. 4 ст. 401 КПК вона не є особою, яка підлягала обов`язковому виклику в таке судове засідання.

З огляду на наведене касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а її касаційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3