Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/287/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.08.2017 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження

№0000119 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Брянка, Ворошиловоградської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працює, не одружений, має на утриманні 3 малолітніх дітей, проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджено за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. На підставі ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 12575 грн. 07 коп. та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він 15 квітня 2016 року разом з ОСОБА_11 перебуваючи у складському приміщенні, розташованому по АДРЕСА_2 , яке використовує фермерське господарство «Цереро-Полтавка», розпивали спиртні напої. Цього ж дня та року близько 13 год. 40 хв. між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які вийшли на вулицю та знаходилися поряд зі східним входом у вказане складське приміщення, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла бійка, в ході якої обвинувачений перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схопивши за руку ОСОБА_12 звалив його на землю, де під час боротьби завдав йому близько 3-4 ударів кулаками правої та лівої рук у голову, в область лоба в ділянці по центру) також в область обох очей та носа. Відразу після цього, ОСОБА_6 підвівшись на ноги та перебуваючи з права від потерпілого, який залишився лежати землі, в положенні на спині, та не чинив йому опору продовжив побиття потерпілого, а саме завдав близько 6-7 ударів нижньою передньою частиною стопи правої та лівої ніг в область правого вуха та праву вискову ділянку голови ОСОБА_11 , від чого той втратив свідомість. В цей час на місці події з`явилися ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які намагаючись припинити побиття та захищаючи ОСОБА_11 , відтягнули його в сторону складського приміщення. Обвинувачений продовжуючи свій злочинни намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, підійшов з лівого боку до потерпілого, який знаходився без свідомості в напівсидячому положенні, умисно завдав йому близько 5-7 ударів нижньою передньою частиною стоп правої та лівої ніг в область носа і очей та в ліву вискову ділянку голови потерпілого. В результаті вказаних ударів, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: крововиливів під м`які мозкові оболонки, непрямий конструкційний перелом кісток основи черепа, крововиливу в м`які тканини голови, численні синці та садна лобу, області носа, верхніх та нижніх повік обох очей, вилицевої ділянки з права, верхнього краю правої вушної раковини і завушної області, в результаті чого потерпілий ОСОБА_11 помер на місці.

В апеляційних скаргах:

-прокурор просить вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати через м`якість та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком 9 років. До строку відбування покарання зарахувати період часу затримання ОСОБА_6 на підставі ст..208 КПК України, який перебував під вартою з 18 год. 00 хв. 15.04.2016 року по 15 год. 00 хв. 18.04.2016 року. Прийняти рішення щодо накладеного арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ухвали слідчого судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.05.2016 року, а саме на об`єкт нерухомого майна ? частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованим за адресою АДРЕСА_1 , на транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 211010 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, на причеп до автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску. Судовий розгляд провести з дослідженням: - протоколу огляду місця події від 15.04.2016 р., яким оглянуто домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , де силами спецпідрозділу ГУ НП в Кіровоградській області «Сокіл» затримано ОСОБА_6 та вилучено одяг; рапорт начальника СВ Компаніївського ВП від 15.04.2016 р. про те, що ОСОБА_6 сховався у власному житловому будинку, де зачинився і тривалий час на пропозиції і вимоги працівників поліції вийти не реагував. В зв`язку з чим виникла необхідність залучити співробітників спецпідрозділу ГУ НП Кіровоградській області «Сокіл», які з а допомогою спецзасобів здійснили проникнення до будинку, де і затримали останнього; ухвала слідчого судді Компаніївського районного суду від 18.04.2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого Компаніївського ВП про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; протокол про оголошення підозрюваному ухвали слідчого судді Компаніївського районного суду від 18.04.2016 року про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та вручення йому копії, та звільнення його з під варти о 15 год. 00 хв. 18.04.2016 року; ухвалу слідчого судді Компаніївського районного суду від 24.05.2016 року про арешт майна ОСОБА_6 ; документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Свої вимоги мотивує тим, що судом при ухваленні вироку не в повній мірі враховано те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно, характеризується допитаними жителями села Полтавка та колишньою дружиною як схильний до насильства, не працює, розлучений, двічі протягом 2015 року притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ст..130 КУпАП, не судимий, однак притягувався до кримінальної відповідальності, 30.06.2015 року ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України закрито, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, а також він вчинив умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, від його дій настали тяжкі наслідки смерть людини. Також, судом під час призначення покарання судом не враховано те, що 15.04.2016 р. після вчинення злочину зник з місця події та сховався у власному житловому будинку, де зачинився і тривалий час на пропозиції і вимоги працівників поліції вийти не реагував. В зв`язку з чим виник виникла необхідність залучити спів підрозділу ГУ НП в Кіровоградській області «Сокіл», які за допомогою спецзасобів здійснили проникнення до будинку, де і затримали обвинуваченого.

Крім того, суд першої інстанції під час ухвалення вироку не прийняв рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема в резолютивній частині обвинувального вироку не зазначено рішення щодо накладеного арешту на майно обвинуваченого. Також, не зараховано до строку відбування покарання період часу затримання обвинуваченого на підставі ст..208 КПК України. Так, в резолютивній частині вироку суду зазначено, що строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з 27 квітня 2016 року. Проте, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15 квітня 2016 року він фактично затриманий на підставі ст..208 КПК України о 18 год. 00 хв. 15 квітня 2016 року і утримувався під вартою до 15 год. 00 хв. 18 квітня 2016 року та був звільнений на підставі ухвали слідчого судді Компаніївського районного суду від 18.04.2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого Компаніївського ВП про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

-обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок районного суду щодо нього скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Своє рішення обґрунтовано тим, що свою вину за інкримінованим йому обвинуваченням він не визнає та вважає що призначене покарання є занадто суворе.

-захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок районного суду щодо її підзахисного скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок незаконний, необґрунтований, постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального права. Так, обвинувачений визнає, що дійсно від його дій помер ОСОБА_11 але у нього не було умислу на спричинення потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень від яких останній помер, а смерть настала з необережності його дій. Бив потерпілого ногою вже лежачого тому що в результаті бійки з потерпілим у нього було пошкоджено ребро і воно сильно боліло. Не міг передбачити, що наносячи удари ногою взутою тільки в шльопанці без носків, тобто бив голою ногою. У вчиненому сильно розкаюється, жалкує, неодноразово щиро просив вибачення у потерпілого та його дружини, усвідомив свою вину. Крім того, обвинувачений добровільно відшкодував потерпілому по 10 000 грн. матеріальної та моральної шкоди. Так, показання обвинуваченого підтверджуються висновком експерта №776/554 від 25 травня 2016 року, відповідно до якого у обвинуваченого згідно з записами у медичній картці стаціонарного хворого №7499 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лоба, перенісся, синця в ділянці правого ока, перелому 10 ребра. В судовому рішенні вказано, що наносячи потерпілому удари в область голови, обвинувачений достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого. Проте, судом не взято до уваги, що ОСОБА_6 знаходячись у нетверезому стані, наносячи удари потерпілому голою ногою ніяк не міг конкретизувати у своїй свідомості, яку ж саме шкоду та тяжкість тілесних ушкоджень буде фактично заподіяно ним потерпілому. Так, обвинувачений після нанесення ударів потерпілому не усвідомлював, які тілесні ушкодження він йому спричинив і вимагав у ОСОБА_11 , який був без свідомості не придурюватися та вставати. Тобто в даному випадку обвинувачений діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. Так, дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України неправильно, оскільки його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.119 КК України, так як в судових засіданнях не встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_6 був умисел на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень все обвинувачення ґрунтується на припущеннях слідчого та прокурора, умисел його був неконкретизований і в настанні смерті потерпілого присутня тільки необережна форма вини. Більше того, районний суд повинен був залишити без розгляду позовні вимоги потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, так як потерпілий по справі ОСОБА_15 не є близьким родичем загиблого і в судовому засіданні суд не повно зясував наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, а також недостатньо обґрунтував її розмір. В судовому засіданні потерпілий не навів ніяких доказів спричинення йому моральної шкоди та не підтвердив факт спричинення йому такої шкоди, а тому суд безпідставно стягнув з обвинуваченого моральну шкоду на суму 70 000 грн.

-захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок районного суду щодо її підзахисного скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок районного суду незаконний та необґрунтований, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, ухваливши вирок суд не взяв до уваги істотні порушення вимог КПК України допущені під час досудового розслідування, а також під час розгляду провадження у суді. Зокрема, 09.06.2016 року судом першої інстанції імітовано проведення підготовчого судового засідання. Так, засідання відкладено з порушенням вимог ч.2 ст.314 КПК України, за відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , та за відсутності потерпілого. Крім того, судом першої інстанції під час зазначеного судового засідання відкладено судове засідання, та, водночас, розглянуто клопотання прокурора про подовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Однак, розгляд згаданого клопотання відбувся з порушенням вимог ст.184 КПК України, що є грубим порушенням прав обвинуваченого ОСОБА_6 є те, що розгляд згаданого клопотання проведено з порушенням вимог ст.193, 197, 199 КПК України. Зокрема, клопотання розглянуто без участі захисника ОСОБА_6 , з ігноруванням судом першої інстанції клопотання самого ОСОБА_6 не розглядати клопотання про подовження строку тримання під вартою відносно нього без участі захисника. До того, в порушення зазначених вище вимог закону, суд першої інстанції під час цього ж судового засідання 09.06.2016 року, безпідставно посилаючись на вимоги ст.318-322 КПК України, в ухвалі зазначив : « ...обраний запобіжний захід залишити попередній до 22.06.2016 року» ( зокрема, відповідно до звукозапису цього судового засідання). Крім того, після оголошення ухвали про подовження (судом зазначено «залишення») запобіжного заходу тримання під вартою до 14.00 години 22.06.2016 року, та відкладення судового засідання до цього часу, суд першої інстанції не закрив судове засідання, а з звукозапису вбачається, що він є прирваним, а тому має місце підстава скасування судового рішення, передбачена п.7 ч.2 ст.412 КПК України, а саме: судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Крім того, під час проведення судового засідання, яке розпочато о 14 год. 16 хв., 22.06.2016 року та після закінчення дії ухвали суду про залишення» дії запобіжного заходу, в порушення вимог ст.325 КПК України судове засідання проведено без участі потерпілого, і питання про можливість проведення судового розгляду саме без потерпілого та без відповідних від нього заяв про розгляд справи без його участі, а лише за участі його представника (які до суду не надавалися), судом належним чином не вирішувалось. Зокрема, думка обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлювалася. Однак, незважаючи на це, 22.06.2016 року судом першої інстанції, оголошено судове засідання - відкритим, розглядається обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 ...... Таким чином, судом не оголошувалось, що проводиться підготовче судове засідання чи розпочате воно чи продовжене. Власне, за зазначеним провадженням взагалі судом не проведено підготовче судове засідання, всупереч вимогам 314 КПК України. Крім того, це . лове засідання судом першої інстанції проведено всупереч вимогам ст.ст.342, 343, 344, 345 КПК України, а саме : секретарем судового засідання належним чином не доповідалось суду про явку викликаних осіб, не встановлювались належним чином їх особи, не перевірялись повноваження захисників і представників; головуючий не оголошував склад суду, не вирішувалось у всіх учасників судового засідання питання про відводи, не повідомлялись учасникам нового розгляду їх права та обов`язки, позбавлено учасників, зокрема, потерпілого, представника потерпілого, обвинуваченого, можливості заявити клопотання (звукозаписи 09.06.2016 року та 22.06.2016 року) та інше. Крім того, у обвинуваченого взагалі не встановлено думку щодо можливості призначення справи до судового розгляду. Потерпілого цієї можливості позбавлено тим, що судове засідання проведено без його участі та без відповідної заяви від нього щодо проведення розгляду справи без його участі. Не встановлено думки самого потерпілого щодо заявленого цивільного позову: чи підтримує потерпілий його на момент розгляду справи в суді, чи відмовляється, чи бажає уточнити, з урахуванням сплачених обвинувачем ОСОБА_6 коштів та інше. Цим самим порушено права обвинуваченого ОСОБА_6 .

Більше того, під час досудового слідства не зібрано та не наведено достатніх, належних доказів вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому діянні, і під час судового розгляду такі докази не виявлені. Так, під час досудового розслідування та судового розгляду зазначеного кримінального провадження досліджувалися як докази вини ОСОБА_6 висновок експерта №776/554 від 25.05.2016 року, відповідно до якого у громадянина ОСОБА_6 згідно з записами у медичній карті стаціонарного хворого № 7499 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лоба, перенісся, синця в ділянці правого ока, перелому 10 ребра. Однак, судом першої інстанції не досліджено належним чином цю обставину та не обгрунтовано, яким саме чином зазначений висновок експерта є доказом вини ОСОБА_6 у скоєнні відносно ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст. 121 КК України. Крім того, не встановлено судом механізм, локалізацію, ступінь тяжкості виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не перевірено належним чином, за яких обставин, та ким саме вони були завданні. Адже ця обставина має суттєве значення щодо інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, а тому вирок підлягає скасуванню і на підставі п.3 ч.1 ст.411 КПК України передбачено, що за наявності суперечливих доказів, які мають іст ця висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, та заперечив щодо апеляційних скарги обвинуваченого та його захисників-адвокатів, потерпілого ОСОБА_15 , який підтримав апеляцію прокурора та заперечив щодо задоволення інших апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисників-адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які заперечили щодо апеляції прокурора та просили скасувати вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року і направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

На підставі ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду переглядається апеляційним судом у межах наданих апеляційних скарг.

Розглянувши справу в межах поданих апеляцій, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні доказах.

Суд першої інстанції, об`єктивно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Апеляційні доводи сторони захисту є аналогічними тим, які обвинувачені заявляли у судовому засіданні суду першої інстанції, котрий їх ретельно перевірив та дав правильну оцінку щодо їх необґрунтованості. На кожен із доводів суд у вироку навів відповідну мотивацію щодо їх безпідставності пославшись на сукупність зібраних досудовим слідством і перевірених в судовому засіданні доказів, і колегія суддів повністю погоджується з такими висновками.

Так, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково і пояснив, що 15.04.2016 приблизно о 8 год. ранку приїхав до складських приміщень належних ОСОБА_9 . На той час він перебував в стані алкогольного сп`яніння. На території бази був ОСОБА_16 , його працівники та ОСОБА_11 . Пішов разом з ОСОБА_11 до кухні, яка знаходилась в приміщенні складу. Випили кави і вирішили випити горілки, обвинувачений привіз з дому пляшку горілки, яку розпивали разом з ОСОБА_17 . Близько обіду приїхала дружина ОСОБА_9 , між обвинуваченим та останньою виникла словесна перепалка. ОСОБА_11 грубо відреагував на це, а саме захистився за своєю тіткою. Після чого між обвинуваченим та ОСОБА_11 виник конфлікт. До приміщення кухні зайшов ОСОБА_9 і попросив обвинуваченого залишити територію бази та не конфліктувати. Потім ОСОБА_9 поїхав, обвинувачений разом з ОСОБА_11 почали виходити з приміщення, і ОСОБА_11 знову почав грубо виражатись в його сторону, на що обвинувачений повідомив йому, що їм потрібно вийти на вулицю. На вулиці біля приміщення складу, обвинувачений замахнувся кулаком в обличчя ОСОБА_11 , але промахнувся. Після чого ОСОБА_11 вдарив його по обличчю він упав. ОСОБА_11 сів на його тулуб і вони почали битися між собою, при цьому борюкаючись по землі. Обвинувачений підвівся на ноги, а ОСОБА_11 продовжував лежати на землі та висловлювався нецензурною лайкою. Обвинувачений вдарив його ногою по обличчю. Потім підбіг ОСОБА_18 та почав відтягувати його від ОСОБА_11 . Після чого, разом з ОСОБА_18 затягли ОСОБА_11 до приміщення оскільки почався дощ, там умивали його водою . Потім з`явився ОСОБА_9 говорив, щоб він їхав до дому, обвинувачений поїхав додому, де з`ясував, що його телефон відсутній, а тому повернувся з ОСОБА_19 до складу за телефоном та курткою. ОСОБА_9 виніс йому куртку, в кишені куртки лежав телефон і він разом з ОСОБА_20 поїхав додому, де ліг спати, а ОСОБА_19 пішов по своїх справах. У вчиненому щиро розкаюється, жалкує за вчиненим, неодноразово щиро просив вибачення у потерпілого та його дружини, усвідомив свою вину, у страшному сні не міг уявити собі таких тяжких наслідків. Самостійно, добровільно відшкодував по 10 тис.грн. майнової та моральної шкоди потерпілому. Також не у повній мірі погоджується з кількістю нанесених ударів ОСОБА_11 , вважає їх було менше, ніж встановлено досудовим слідством. Також зазначає, що останній також наніс йому численні пошкодження, у вигляді синця, зламаного ребра та інше. Крім того зазначив, що у нього не було умислу на спричинення потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер, а смерть настала з необережності його дій.

В апеляційній інстанції обвинувачений пояснив, що він лише оборонявся від ударів потерпілого ОСОБА_11 в результаті чого між ними виникла бійка. Коли потерпілий впав на землю він завдав йому тілесні ушкодження.

Стосовно не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, колегія суддів вважає таку позицію обвинуваченого, як спосіб уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки вина останнього у вчиненні даного злочину повністю підтверджується зібраними доказами,які об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними та допустимими доказами, достовірність, яких всебічно перевірена судом першої інстанції, зокрема:
-показаннями потерпілого ОСОБА_9 який пояснив, що він приходиться дядьком померлому ОСОБА_11 , останній раніше проживав в Російській Федерації, але загубив паспорт і його депортували. Після чого він повернувся до України і з жовтня 2015 року проживав в сім`ї ОСОБА_9 . За час проживання в його домі ОСОБА_11 іноді випивав, але не зловживав. По суті заданих питань пояснив, що 15.04.2016 о 8-годині ранку приїхав до складських приміщень розташованих в с. Полтавка, які використовує в своїй роботі будучи головою ФГ «Цереро-Полтавка». Там були ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ОСОБА_6 . Обвинувачений та ОСОБА_11 перебували в складі в приміщенні кухні, де зранку були всі перелічені вище та пили каву. ОСОБА_11 не був п`яний, ОСОБА_6 був дуже п`яний. Пізніше всі розійшлись працювати, а ОСОБА_11 та ОСОБА_6 залишились в кухні та розпивали спиртні напої. Близько 12-00 год. в обвинуваченого і ОСОБА_11 стався конфлікт, причиною якого були образливі слова сказані ОСОБА_6 на дружину потерпілого - ОСОБА_15 , а саме в 12-00 год. ОСОБА_15 привезла обід для працюючих і зайшла до кухні де розпивали спиртні напої обвинувачений та ОСОБА_11 , обвинувачений висловився нецензурною лайкою в бік ОСОБА_15 , а ОСОБА_11 захистився за останню. Пізніше ОСОБА_9 зайшов до приміщення кухні де ОСОБА_6 душив ОСОБА_11 за шию, він розборонив їх та зробив зауваження, на що ОСОБА_6 сказав, що вони борються граючись з ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_9 взяв обід, та повіз у поле де працювали інші працівники, його дружина ОСОБА_15 теж поїхала. Пізніше йому на телефон зателефонували та повідомили, що на території складу бійка. Він повернувся до складу і там побачив, свого племінника ОСОБА_11 який лежав в приміщенні складу без ознак життя, голова була розбита. Там були ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_6 та ін. ОСОБА_6 кричав до ОСОБА_11 щоб той не придурювався, що ще розбереться з ним та доб`є його. Він наполягав, щоб ОСОБА_6 поїхав додому спати і той так і зробив. Через деякий час повернувся з Ноженком за курткою та телефоном і знову пішов. Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 повідомили ОСОБА_9 , що хотіли відтягти ОСОБА_6 від ОСОБА_11 , але той все одно добивав останнього. Скільки випили цього дня ОСОБА_6 та ОСОБА_11 не знає, вже пізніше слідчий знайшов під столом де випивали останні, пляшку горілки. Через деякий час приїхала міліція та швидка допомога і констатували факт смерті останнього. Підвтердив, що ОСОБА_6 відшкодував йому 20 000 грн., матеріальної та моральної шкоди. Заявлений цивільний позов на відшкодування матеріальної і моральної шкоди в сумі 541 740,00 грн., він просить стягнути з обвинуваченого у повному обсязі. Щодо міри покарання вважає, що обвинувачений має бути ізольований від суспільства оскільки вчинив тяжкий злочин і є небезпечним для суспільства;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який вказав, що 15.04.2016 він був на території господарства ОСОБА_15 , а саме останній попросив щоб він допоміг побудувати душову. В приміщенні складу був ОСОБА_9 , ОСОБА_23 на території були ОСОБА_6 , який був п`яним, ОСОБА_11 був також не тверезий, також ОСОБА_22 . Свідок пішов будувати душову із ОСОБА_22 , яка була розташована на території. ОСОБА_6 та ОСОБА_11 пішли до приміщення складу. Пізніше він зайшов до приміщення кухні, яка розташована в будівлі складу та побачив, що ОСОБА_26 та ОСОБА_27 розпивають спиртні напої він повернувся до свого робочого місця. Близько 12-00 год. дня приїхала ОСОБА_15 та пішла до приміщення, свідок чув, що вони щось кричали між собою. Коли всі роз`їхалися свідок продовжував працювати з ОСОБА_22 . ОСОБА_27 та ОСОБА_26 залишались в приміщенні, пізніше останні вийшли на вулицю ОСОБА_27 звернувся до ОСОБА_26 з запитанням, що ти хотів мені сказати, на що ОСОБА_26 замахнувся на нього кулаком щоб вдарити, але ОСОБА_27 відхилився. Потім ОСОБА_27 вдарив ОСОБА_26 кулаком по обличчю і той впав. Після чого ОСОБА_27 підійшов до ОСОБА_26 та протягнув йому руку, щоб допомогти піднятись і запитав чому ти б`єшся. Крячко взяв його за руку і потягнув на себе, вони почали битися та боролись на землі. Коли свідок вийшов з приміщення душової кабіни то побачив, що ОСОБА_27 лежить на землі опору не чинив, був без свідомості, а ОСОБА_26 бив ОСОБА_27 у висок, приблизно сім чи вісім ударів, які бачив свідок. ОСОБА_28 покликав ОСОБА_22 і вони почали разом відтягувати ОСОБА_6 від ОСОБА_27 , а той продовжував бити останнього, коли все ж таки віднесли ОСОБА_27 до приміщення кухні посадили його на диван, але він був без свідомості. В приміщенні ОСОБА_6 ще раз вдарив ОСОБА_27 рукою по обличчю. Коли приїхав ОСОБА_9 він перевірив пульс в ОСОБА_27 і сказав що пульс не прослухується. ОСОБА_6 продовжував погрожувати ОСОБА_29 . Після чого ОСОБА_6 поїхав, але пізніше повернувся за речами. Бійка тривала приблизно 20 хвилин. ОСОБА_27 був дуже побитий, ніс розбитий, висок синій, голова опухла;

-показаннями свідка ОСОБА_18 який пояснив, що 15.04.2016 приїхав на роботу біля 08-00 год. там були ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_21 . ОСОБА_6 був добре випитим, інші були тверезі. Він з ОСОБА_21 будували душову. ОСОБА_6 ходив по території п`яний співав та заважав працювати. Потім ОСОБА_26 та ОСОБА_27 пішли до приміщення складу. Вони продовжували працювати, він працював в приміщенні душової робив кладку, а ОСОБА_21 підносив буд.матеріали з вулиці. Коли зайшов ОСОБА_21 і повідомив, що ОСОБА_26 з ОСОБА_27 б`ються, вони швидко пішли туди. На вулиці ОСОБА_18 побачив, що ОСОБА_27 лежить спиною на землі без свідомості, а ОСОБА_26 б`є його ногою у висок і переносицю. Свідок підійшов до ОСОБА_27 і поклав його голову собі на коліна той харчав не говорив, а ОСОБА_26 продовжував погрожувати. Початок бійки свідок не бачив так як був в іншому приміщенні. Він разом з ОСОБА_21 заніс ОСОБА_27 до складу, потім уточнив що заносили ОСОБА_27 з ОСОБА_26 , коли приїхав ОСОБА_31 почали відливати ОСОБА_27 водою, але той був без ознак життя, викликали швидку яка констатувала смерть;

-показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що потерпілий ОСОБА_11 є племінником її чоловіка ОСОБА_9 . ОСОБА_32 приїхав до них з чоловіком в жовтні 2015 року, жив у їх будинку, був їм як своя дитина, так як рідних дітей у них не має. 15.04.2016 приблизно об 11-00 год. поїхала до складів та повезла обід для працюючих. Зайшовши на кухню в приміщення складу побачила ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . ОСОБА_6 був п`яний, ОСОБА_11 також не тверезий. Зробила їм зауваження, на що ОСОБА_26 висловився в її адресу нецензурною лайкою. Племінник захистився за неї і між ОСОБА_26 та ОСОБА_27 виникла сутичка. Вона погукала чоловіка і він їх розборонив. Після чого поїхала зі складу по своїх справах, приблизно о 13-00 год. їй зателефонував чоловік ОСОБА_15 і сказав щоб вона викликала швидку. Викликавши швидку приїхала на територію складу приблизно о 16-00 год. де побачили мертвим племінника ОСОБА_20 там вже були і працівники поліції;

-показаннями свідка ОСОБА_33 , який вказав, що 15.04.2016 був на чергуванні фельдшером екстреної медичної допомоги. В обід зателефонувала жінка і повідомила, що за с. Полтавка, (в минулому бригада) щось сталось. Він разом з водієм виїхали на виклик. Приблизно в 15-20 год. прибули на місце, його провели в приміщення складу. Там знаходився чоловік приблизно 30-32 роки, без ознак життя, на тілі мав дуже багато ран, крововиливів з вух та гематом голови. Оглянувши чоловіка, констатував смерть, яка настала приблизнт за 20-30 хв. до його приїзду. Після чого, викликав поліцію, склав довідку та надав пояснення працівникам поліції, труп не евакуював після чого повернувся до лікарні;

-показаннями свідка ОСОБА_34 який пояснив, що 15.04.2016 допомагав ОСОБА_9 ремонтувати трактор, на території був ОСОБА_6 він був п`яним, ще там були ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 . Особисто бійки він не бачив, чув зі слів. Після обіду його гукнув ОСОБА_9 сказав щоб зустрів швидку;

-показаннями свідка ОСОБА_35 який суду пояснив, що 15.04.2016 працював по найму в обвинуваченого, зранку цього дня його не було, пізніше він прийшов і дав йому роботу. Приблизно з третьої до пів-четвертої ОСОБА_6 приїхав на власному автомобілі до власного дому і сказав, що він загубив телефон. Він був у стані алкогольного сп`яніння, на обличчі була розбита брова, стон його був спокійний. Сказав свідку щоб він поїхав разом з ним шукати телефон. Вони під`їхали на авто до складів, чиї склади він не знає, на місці побачили ОСОБА_9 інших не знав. Свідок попросив ОСОБА_9 показати місце бійки ОСОБА_26 для того щоб пошукати телефон. Оглянувши те місце, телефону не знайшов, на місці злочину крові не бачив. Потім ОСОБА_9 виніс олімпійку та телефон, і вони з ОСОБА_6 поїхали. ОСОБА_6 зупинився біля дому ОСОБА_35 і висадив його, а сам поїхав додому спати. Пізніше свідок перебував у власному подвір`ї, до нього прийшли працівники поліції з запитанням де ОСОБА_6 і чи він не ховається в його домі. Свідок повідомив, що ОСОБА_6 поїхав додому спати, після працівники поліції вибили двері в будинку ОСОБА_6 і виявили останнього, який спав.

Крім цього вина ОСОБА_6 підтверджується наступними письмовими доказами:

- протоколом огляду місця події від 15.04.2016 (складського приміщення розташованого в АДРЕСА_3 , де виявлено труп ОСОБА_11 ) з фото таблицями;

- протоколом огляду місця події від 15.04.2016 (домоволодіння ОСОБА_6 розташованого в АДРЕСА_1 ) з фото таблицями;

- протоколом огляду місця події від 16.04.2016 (морг с.Нове м.Кіровоград);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.05.2016 за участі свідка кримінального правопорушення ОСОБА_18 з фото таблицями;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.05.2016 за участі свідка кримінального правопорушення ОСОБА_13 з фото таблицями;

- висновком експерта № 342 від 16 квітня 2016 року, відповідно до якого причиною смерті громадянина ОСОБА_11 1983 р.н. є закрита черепно - мозкова травма: крововилив під м`які мозкові оболонки, перелом кісток основи черепа, з послідуючим розвитком набряку головного мозку, про що свідчать дані судово-медичної експертизи трупа і дані судово-гістологічної експертизи. Дані тілесні ушкодження виникли при житті потерпілого, незадовго до моменту настання смерті, в результаті неоноразового контакту з тупим (тупими) об`єктом (об`єктами), форма та індивідуальні властивості травмуючої поверхні, в пошкодженнях не відобразились. Пошкодження в області голови, в своїй сукупності, у живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті;

- висновком експерта № 619 від 21 квітня 2016 року, відповідно до якого підтверджено діагноз ОСОБА_11 , крововилив в мозок, набряк головного мозку, крововилив в легені;

- висновком експерта № 1351 від 19 квітня 2016 року відповідно до якого в крові трупа ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в кількості 2,59 г/дм? ін.. видів спирту в крові не виявлено;

- висновком експерта № 309 від 06 травня 2016 року, відповідно до якого кров громадянина ОСОБА_11 , відноситься до групи В за ізосерологічною системою АВ0; кров громадянина ОСОБА_6 , відноситься до групи В за ізосерологічною системою АВ0; на марлевому тампоні-змиві з місця події поряд з входом у складське приміщення виявлена кров людини антиген В за ізосерологічною системою АВ0, яка може походити від ОСОБА_11 та ОСОБА_6 ;

- висновком експерта № 310 від 06 травня 2016 року, відповідно до якого кров громадянина ОСОБА_11 , відноситься до групи В за ізосерологічною системою АВ0; кров громадянина ОСОБА_6 , відноситься до групи В за ізосерологічною системою АВ0; в пошуковій вирізці на куртці спортивній синього і світло-синього кольору трупа ОСОБА_11 виявлена кров людини антиген В за ізосерологічною системою АВ0, яка може походити від ОСОБА_11 та ОСОБА_6 ; в решті пошукових вирізок на куртці спортивній сліди крові не знайдено;

- висновком експерта № 776/554 від 25 травня 2016 року, відповідно до якого у громадянина ОСОБА_6 згідно з записами у медичній карті стаціонарного хворого № 7499 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лоба, перенісся, синця в ділянці правого ока, перелому 10 ребра.

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів вважає, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників адвокатів щодо не з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законодавства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки фактичні обставини кримінального провадження ретельно перевірялися під час судового розгляду судом першої інстанції.

Твердження обвинуваченого та сторони захисту щодо неправильної кваліфікації його дій, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим з огляду на таке.

Так, умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти таку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Відповідальність за ч.2 ст. 121 КК України за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, наступає за умови, що заподіяне потерпілому тілесне ушкодження було тяжким і стало причиною його смерті.

Для кваліфікації дій особи за ч.2 ст. 121 КК України необхідно встановити наявність умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та необережної форми вини щодо смерті потерпілого. Необережне заподіяння смерті може кваліфікуватись як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, лише в тому випадку, коли тяжкість тілесних ушкоджень охоплювалась передбаченням винної особи.

Умисле тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 1 ст. 121 діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного. Якщо ж таке усвідомлення відсутнє, вчинене слід кваліфікувати як вбивство через необережність.
Як вбачається з викладеного у вироку формулювання обвинувачення, суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисл на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , схопивши за руку останнього звалив його на землю, де під час боротьби завдав йому близько 3-4 ударів кулаками правої та лівої рук у голову, в область лоба в ділянці по центру) також в область обох очей та носа. Потім продовжив побиття останнього, а саме завдав близько 6-7 ударів нижньою передньою частиною стопи правої та лівої ніг в область правого вуха та праву вискову ділянку голови ОСОБА_11 , від чого той втратив свідомість. Обвинувачений продовжуючи свій злочинни намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, підійшов з лівого боку до потерпілого, який знаходився без свідомості в напівсидячому положенні, умисно завдав йому близько 5-7 ударів нижньою передньою частиною стоп правої та лівої ніг в область носа і очей та в ліву вискову ділянку голови потерпілого, в результаті чого потерпілий ОСОБА_11 помер на місці.

Вирішуючи питання наявності в обвинуваченого умислу на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, колегія суддів враховує характер, локалізацію та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , який наносив численні удари потерпілому ногою у важливо життєвий орган у голову.

Апеляційні твердження обвинуваченого та його захисників адвокатів щодо відсутності умислу у обвинуваченого на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з врахуванням віку і стану потерпілого (який перебував у стані алкогольного сп`яніння, лежав на землі і не чинив опір), обвинувачений повинен був і міг передбачити, що завдаючи потерпілому такі тілесні ушкодження (чисельні удари ногою в голову) могла наступити його смерть.

Про наявність умислу свідчать і ті обставини, що обвинувачений (після втручання свідків та намагання їх надати допомогу потерпілому) декілька разів підходив та продовжував наносити тілесні ушкодження в область голови потерпілому, який лежав на землі без свідомості, про що послідовно, як на досудовому слідстві так і під час розгляду справи судом першої інстанції вказували свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_18 .

Тобто наносячи потерпілому удари в область голови, обвинувачений достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і повинен був передбачити, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого та навіть його смерть.

Твердження ОСОБА_6 , про те, що тілесні ушкодження потерпілому ним були нанесені у зв`язку із захистом від неправомірних дій самого потерпілого, є безпідставними та спростовуються вище викладеним.

Відтак, колегія суддів вважає необґрунтованими та непереконливими доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 щодо перекваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст. 119 КК України, виходячи з об`єктивно встановлених обставин події.

Апеляційні доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 з приводу істотних порушень районним судом вимог кримінального процесуального законодавства, які виразились у не проведенні відповідно до вимог КПК України підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні та розгляд з порушеннями клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.06.2016 року судове засідання по даному кримінальному провадженню у зв`язку з неявкою учасників провадження було відкладено на 22.06.2016 року.

Водночас, у вище вказану дату за участю учасників даного кримінального провадження районним судом відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства проведено підготовче судове засідання.

Крім цього, згідно ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з журналу судового засідання від 22.06.2016 року ні захисником ні обвинуваченим жодних клопотань щодо порушення при попередньому продовженні запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 права на захист до суду не надходило.

Перевіркою всіх інших доводів, наведених у апеляції захисника-адвоката ОСОБА_7 , було встановлено, що вони також є безпідставними.

Також колегія суддів не погоджується з доводами сторони захисту щодо необхідності скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 .

Ст.412 КПК України містить перелік істотніх порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок яких судове рішення підлягає безумовному скасуванню. Розом з тим, сторона захисту не зазначила жодної підстави, передбаченої вказаною нормою закону, для скасування вироку суду стосовно ОСОБА_6 .
Колегією суддів також не було встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування судового рішення.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував вимоги статей 50, 65 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, районний суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжкого злочину, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, визнання провини, перебування на утриманні трьох неповнолітніх дітей та цивільну дружину, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також врахував дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, коли не вживає спиртні напої доброзичливий, працьовитий, порядний, раніше не судимий, а тому обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши відповідне покарання в межах санкції вказаної статті.

Вказане покарання, на думку колегії суддів, своїм видом і розміром є виваженим та справедливим.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині необхідності призначити обвинуваченому покарання у виді 9 років позбавлення волі, оскільки з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, запропоноване прокурором покарання буде занадто суворим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок районного Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року без зміни.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_8 і ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.121 КК України - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4