Справа № 739/1837/16-к
Провадження № 1-кп/739/92/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" грудня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000415 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2016 року за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України), із застосування статті 69 КК України, до покарання у виді 120 годин громадських робіт, покарання на час розгляду кримінального провадження не відбуте, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи засудженим 05 липня 2016 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за частиною третьою статті 185 КК України, із застосуванням статті 69 КК України, до покарання у виді 120 годин громадських робіт, перебуваючи на обліку в Новгород-Сіверському районному відділі кримінально-виконавчої інспекції Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області, будучи ознайомленим під розпис з умовами, терміном та порядком відбування покарання, постановою про визначення днів явки на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, попередженим про кримінальну відповідальність за частиною другою статті 389 КК Украївни за ухилення від відбування покарання, умисно, без поважних причин, ухиляється від відбування призначеного судом покарання за наступних обставин.

Так, згідно частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України (в редакції від 28 червня 1996 року) судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2435-VI судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання, серед іншого, фізичними особами.

У порушення вказаних вимог ОСОБА_4 , достовірно знаючи про обов`язковість виконання вироку, в серпні 2016 року у Територіальному центрі соціального обслуговування населення м. Новгород-Сіверський Чернігівської області відпрацював лише 4 з 12 запланованих згідно з графіком роботи годин на цей місяць, не вийшовши без поважних причин на громадські роботи 30 та 31 серпня 2016 року. За вказаним фактом 21 вересня 2016 року йому винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування громадських робіт.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , достовірно знаючи про обов`язковість виконання у вироку, у вересні 2016 року у Територіальному центрі соціального обслуговування населення м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, умисно не відпрацював жодної з запланованих 88 годин згідно з графіком роботи на цей місяць, не вийшовши без поважних причин на громадські роботи в період з 01 до 30 вересня 2016 року. За вказаним фактом 29 вересня 2016 року йому винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

Також, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 , достовірно знаючи про обов`язковість виконання вироку, в жовтні 2016 року у Територіальному центрі соціального обслуговування населення м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, умисно не відпрацював жодної з 20 годин згідно з графіком роботи на цей місяць, не вийшовши без поважних причин на громадські роботи в період з 03 до 07 жовтня 2016 року.

Таким чином, ОСОБА_4 не відпрацював 116 годин громадських робіт з призначеняих вироком суду 120 годин, до відпрацювання яких в подальшому не приступив.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 389 КК України визнав повністю та дав показання про те, що дійсно в липні 2016 року його вироком суду було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт. Він був ознайомлений з порядком відбування покарання, йому графіком визначалися дні відпрацювання громадських робіт. З серпня 2016 року він неофіційно працював до 16 год. на пилорамі. Незважаючи на це після 16 год. він на відпрацювання громадських робіт не виходив. Загалом він виходив на відпрацювання лише в серпні 2016 року. В наступні місяці громадські роботи не відпрацьовував. У період з серпня до жовтня 2016 року він на лікуванні не перебував, інших причин, які б перешкоджали відбуванню покарання, у нього не було.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події злочину та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних щодо речових доказів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 389 КК України доведена повністю, його дії кваліфіковані правильно, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 389 КК України, суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належать до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, не працює, має задовільний стан здоров`я. Також суд враховує відсутність передбачених статтею 66 КК України обставин які пом`якшують покарання. При цьому зазначених в обвинувальному акті пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в ході судового розгляду судом не встановлено, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 заявляючи про визнання вини у вчиненому злочинів, не висловив свого відношення до вчиненого злочину, не вказав на своє критичне ставлення до вчиненого, про осуду цього злочину та готовності нести покарання за вчинене, доказів того, що обвинувачений будь-яким чином сприяв розкриттю злочину суду також надано не було. Водночас суд враховує наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 рецидиву злочинів, що відповідно до статті 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 маючи судимість за вчинення умисного тяжкого злочину вчинив новий умисний злочин.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину передбаченого частиною другою статті 389 КК України необхідно призначити покарання у виді арешту в межах санкції, передбаченої частиною другою статті 389 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідними і достатніми для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 після постановлення 05 липня 2016 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області вироку, яким його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та із застосуванням статті 69 КК України призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, вчинив новий злочин до повного відбуття призначеного покарання, суд вважає за необхідне до покарання за новим вироком, на підставі статті 71 КК України, повністю приєднати невідбуту частину покарання у виді громадських робіт строком 116 годин за попереднім вироком.
Призначаючи остаточне покарання, відповідно до правил статті 72 КК України, суд вважає за необхідне перевести невідбуту частину призначеного за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2014 року менш суворого виду покарання громадських робіт, у більш суворий вид покарання арешт, виходячи зі співвідношення цих видів покарань, передбачених частиною першою статті 72 КК України: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді арешту.
Строк відбування ОСОБА_4 покарання у виді арешту рахувати з моменту його затримання.
Відповідно до частини дев`ятої статті 100 КПК України після набрання вироком законної сили речовий доказ особову справу №12/2016 на засудженого ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 389 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

На підставі статті 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2016 року у виді громадських робіт строком 116 (сто шістнадцять) годин, яке відповідно до статті 72 КК України перевести у покарання у виді арешту на строк 14 (чотирнадцять) днів, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання у виді арешту рахувати з моменту його затримання.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ - особову справу №12/2016 на засудженого ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1