Справа № 495/7754/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001638 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чижове Березівського району Одеської області, громадянина України, не одружений, на утримані малолітніх дітей не має, раніше судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2016 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , шляхом зняття одного скла з вікон, проник до приміщення будинку АДРЕСА_1 , та почав розшукувати цінні речі у будинку. Однак дії ОСОБА_3 стали носити відкритий характер, оскільки були помічені потерпілою ОСОБА_5 . Незважаючи на це, ОСОБА_3 , не припинив свої протиправні дії, умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів її мобільним телефоном марки Нокіа01280 чорного кольору, вартістю 300 гривень.

Після чого з викраденим майном з місця вчинення правопорушення зник та обернув його на свою користь, спричинивши матеріальний збиток ОСОБА_5 на суму 300 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у інкримінованому злочині, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України винним себе не визнав, пояснив суду що він не крав мобільним телефоном потерпілої, так як не проникав до приміщення будинку АДРЕСА_1 , в якому мешкала потерпіла ОСОБА_5 23.06.2016 року він був вдома, чому його потерпіла оговорює йому не відомо.

Крім того винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

-показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка підтвердила обставини викладенні в обвинувальному акті та пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_3 вона знала, так як останній вчився з її сином ОСОБА_7 . 23 червня 2016 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , шляхом зняття одного скла з вікон, проник до приміщення її будинку АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_3 розшукував цінні речі у її будинку, вона помітила ОСОБА_3 однак останній незважаючи на це, заволодів її мобільним телефоном марки Нокіа01280 чорного кольору, так як на той час вона повідомила останньому, що грошей не має оскільки пенсію ще не отримала. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник. Далі вона пішла до свого сусіда ОСОБА_8 якому все розповіла та залишилась у нього, після чого ОСОБА_9 пішов до неї додому, однак так вже нікого не було, після чого вони викликали співробітників поліції. Коли привезли співробітники поліції обвинуваченого ОСОБА_3 то вона останнього спочатку не впізнала, однак коли працівники поліції повідомили його прізвище « ОСОБА_10 » вона відразу спам`ятала. Крім того останній сказав їй як би він знав, що вона мати ОСОБА_7 то він би не заліз до неї в будинок.

-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 23.06.2016 року у вечері до неї додому прийшов обвинувачений ОСОБА_3 , який проживав в с. Шабо, Білгород Дністровського району, Одеської області та запропонував їй купити у нього мобільний телефон марки Нокиа чорного кольору, повідомивши що це його телефон. Так як їй телефон не був потрібен а у неї на той час працював сусід, який повідомив, що йому потрібен телефон. Після чого вона купила телефон за 100 грн. у обвинуваченого та передала його сусіду. Через деякий час приїхали працівники поліції, яким сусід віддав телефон по їх вимозі, так як він був крадений.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

-витягами з кримінального провадження № 0001638 від 23.06.2016 року про те, що 23.06.2016 року приблизно о 02.30 годині невстановлена особа, відкрито заволоділа мобільним телефоном марки Нокиа 1280, що належить ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 ;

-випискою ЖЄО Білгород-Дністровського ВП від 23.06.2016 року з якої вбачається, що 23.06.2016 року приблизно о 02.30 годині невстановлена особа, відкрито заволоділа мобільним телефоном марки Нокиа 1280, що належить ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 ;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.06.2016 року згідно якого 23.06.2016 року приблизно о 02.30 годині невстановлена особа, відкрито заволоділа мобільним телефоном марки Нокиа 1280, що належить ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 ;

-протоколом огляду місця події від 23.06.2016 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2016 року згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 добровільно показував яким чином скоїв злочин 23.06.2016 року в будинку АДРЕСА_1 , де проживала потерпіла ОСОБА_5 ;

Суд не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_12 , щодо визнання не винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України у зв`язку з не доведеністю останнього вини, оскільки дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, свідка, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованому йому злочині, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями потерпілої, свідка, які надали пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин обвинувачений вчинив злочин. Суд бере до уваги, що пояснення цих осіб є однаковими та не суперечать один одному. Крім того, на стадії досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, розповідав яким чином скоїв злочин. Інші зібрані по справі докази також відповідають поясненням обвинуваченого, свідків та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину.

Невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині передбаченого ч.3 ст. 186 КК України суд розцінює як бажання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне.

Крім того твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він страждає на психіатричний розлад, суд не бере до уваги оскільки згідно висновку судово психіатричних експертів № 125 від 13.09.2016 року згідно якого ОСОБА_3 , 1988 року народження, на час скоєння правопорушення, у якому він підозрюється, на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу), уроджену розумову відсталість або придбане недоумство (деменцію), розлад особистості не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. Виявляв ознаки непсихотичного рівня психічного розладу у вигляді «Розладів особистості та поведінки, внаслідок поєднаного вживання алкоголю та психоактивних речовин, з психотичними епізодами за анамнезом» (що відповідало клінічним проявам рубрики F19,71, за діагностичними критеріями «Міжнародної класифікації хвороб» l0-гo перегляду). При цьому ступень визначеності та діючий видив на його вольові та критичні функції психопатологічних змін, що мали місце у нього на той час, була не настільки виражена, що не позбавляла його здатності у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_3 , 1988 року народження, також не страждає на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу), уроджену розумову відсталість або придбане недоумство (деменцію), розлад особистості. Виявляє ознаки, непсихотичного рівня психічного розладу у вигляді «Розладів особистості та поведінки, внаслідок поєднаного вживання алкоголю та психоактивных речовин, з психотичними епізодами за анамнезом» (що відповідає клінічним проявам рубрики F19,71, за діагностичними критеріями «Міжнародної класифікації хвороб» 10-го перегляду), які по ступеню враженості та впливу на його вольові і критичні функції також не досягають рівня хворобливого стану, не позбавляють його можливості усвідомлювати свої дії, здатності керувати ними, правильно сприймати обставини, які мають значення для дійсного провадження, та надавати про них пояснення. За своїм психічним станом може приймати участь у судово-слідчому розгляді справи.

Призначення примусових заходів медичного характеру не потребує.

Рекомендовано динамічний нагляд нарколога за місцем перебування, тверезий образ життя.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 186 ч.3 КК України відкрите викрадання чужого майна (грабежі) вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, посередню характеристику, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та непогашену судимість в період іспитового строку вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, враховуючи викладене суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення не можливе без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.12.2014 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України - зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази мобільний телефон марки Нокіа 1280, чорного кольору, який був переданий під сохрану розписку заявникам повернути власнику.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України і на підставі санкції даної статі призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України суд вважає необхідним до покарання, призначеному за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.12.2014 року в виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно йому призначити покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме строк тримання під вартою як запобіжний захід з 02.08.2016 р. по 16.06.2017 р., виходячи з співвідношення одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі відповідно до ст.72 ч.5 КК України.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02.08.2016 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1