АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Чернівці 01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 червня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000544 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Космач, Косівського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, із середньою освітою, працюючого по найму, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 червня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000544 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням , якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обв`язки, а саме : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місяця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6

Провадження №11кп/794/273 /17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_9
не застосовувався. Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази по справі.

Як встановлено вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 , 04.10.2016 року приблизно о 17-00 год., керуючи власним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes - Benz 602 DKA», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався в межах населеного пункту с. Банилів по вул. Гостинець, Вижницького району Чернівецької області. Наближаючись до вул. Гагаріна, що є прилеглою до вул. Гостинець, водій ОСОБА_6 , рухаючись в умовах достатньої видимості та при обставинах, які дозволяли спостерігати проїзну частину дороги, проявивши неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не виявив небезпеку пішохода неповнолітнього ОСОБА_10 , жителя АДРЕСА_2 , який в темпі бігу раптово вибіг з вул. Гагаріна та намагався перебігти проїжджу частину дороги вул. Гостинець, в результаті чого скоїв наїзд на останнього.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми. Ліній перелом склепіння з переходом на основу черепа, які у відповідності до висновку експерта №44 від 27.02.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.
Згідно висновку експерта №250-А від 06.04.2017 року, дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог пункту 12.3 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року та ведених в дію з 01 січня 2002 року, які вимагають від водія: п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
На вказаний вирок подана апеляційна скарга заступником прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 , в якій він просить вирок районного суду щодо ОСОБА_6 за ст. 286 ч.2 КК України, в частині призначення покарання скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання, тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_6 винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного йому основного покарання з випробуванням, якщо він впродовж 1-річного іспитового строку не винить нового злочину та виконає покладенні на нього судом обов`язки передбачені ст. 76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

Посилається апелянт на те, що вирок районного суду в частині призначення покарання обвинуваченому підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування кримінального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Не оспорюючи висновок суду про вірність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, вважає що судом безпідставно не застосовано додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Вказує на те, що районний суд при ухваленні рішення про незастосування до обвинуваченого додаткового покарання не взяв до уваги те, що скоєний ОСОБА_6 злочин відноситься до категорії тяжких, покарання за вчинення якого, передбачено у виді позбавлення волі від 3-х до 8-ми років. Не враховано ту обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо малолітнього, та настання тяжких наслідків .

Обвинувачений ОСОБА_6 та законний представник потерпілого ОСОБА_12 , апеляційні скарги на вирок районного суду у визначений законом термін не подавали.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, як необґрунтовану без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а також обвинуваченому останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також судом роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Районний суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши докази в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, надав їм належну оцінку та навів відповідні доводи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 України, оскільки останній порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, внаслідок яких заподіяв тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, що не оспорюється ні прокурором в поданій апеляційній скарзі ні обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду справи, та в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.
Як вбачається з матеріалів справи судова колегія вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, обставини, які пом`якшують покарання.
Згідно ст.65 КК України особі ,яка вчинила злочин , має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Як встановлено судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 скоїв злочин, який відноситься до категорії тяжкого злочину, характеризується по місцю проживання з позитивної сторони, визнав свою вину повністю, щиро розкаявся в скоєному злочині, активно сприяв розкриттю злочину, представник потерпілого не має претензій до обвинуваченого і останній просив його суворо не карати. Обставиною , що пом`якшує покарання обвинуваченого районний суд визнав, як щире каяття у вчинені злочину та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого районним судом не було встановлено.
Колегія суддів вважає, що хоча районний суд в своєму рішенні не зазначив на обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, як вчинення злочину щодо малолітнього, однак, приймаючи рішення, ця обставина була фактично врахована , оскілки дане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 скоїв щодо малолітнього ОСОБА_10 2007 року народження.
Однак, на думку колегії суддів, це не є тією підставою для скасування чи зміни судового рішення та постановлення нового вироку.
А тому, судом першої інстанції обґрунтовано визнано вищевикладені обставини, як пом`якшуючи покарання обвинуваченого та врахував їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину із урахуванням особи винного призначив міру покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном.
Таким чином, враховуючи вище викладене на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з врахуванням пом`якшуючих обставин, особи винного достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах встановленої санкцією ст. 286 ч.2 КК України і на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням.
Також колегія суддів вважає, вірними та обґрунтованими посиланням суду першої інстанції у вироку про можливість не застосовувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Так як апеляційним судом встановлено, що обвинувачений скоїв дане кримінальне правопорушення у тверезому стані, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, згідно довідки характеристики на обвинуваченого, останній проживає разом із дружиною та трьома дітьми 1993, 1994, 1995 року народження, згідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_6 проживає в житловому будинку, загальною площею 39.9 м.кв., який потребує поточного ремонту, земельна ділянка, яка перебуває у його власності, дає мізерний дохід. Матеріально - побутові умови проживання сім`ї обвинуваченого незадовільні. Також, колегія суддів враховує, що обвинувачений працює по найму, а транспортний засіб може слугувати для нього як засіб для забезпечення його матеріального становища.
Додаткова міра покарання згідно санкції статті 286 ч.2 КК України, передбачає, як з позбавленням права керувати транспортними засобами так і без такого. Крім того, колегія суддів вважає, що незастосування додаткової міри покарання може слугувати обвинуваченому в подальшому надавати матеріальну допомогу неповнолітньому потерпілому для його видужання.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі з приводу не врахування судом першої інстанції при призначенні покарання всіх обставин справи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки як районним так і апеляційним судом в повній мірі були враховані всі обставини справи, в тому числі і ті на яких прокурор посилається в апеляційній скарзі.
Таким чином, з огляду на наведене, перевіривши дані про особу обвинуваченого, врахувавши обставини справи , колегія суддів вважає, що суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ст.286 ч.2 КК України, а також призначив обвинуваченому необхідне і достатнє покарання для його виправлення та попередження нових злочинів і підстав для скасування чи зміни вироку районного суду, колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 червня 2017 щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий підпис ОСОБА_9
Судді підпис ОСОБА_2
підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя ОСОБА_9