Справа № 445/2018/16-к
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2016 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000593 від 05 вересня 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не військовозобов"язаного, раніше не судимого

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

В С Т А Н О В И В:
2 вересня 2016р. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житловому будинку де проживає, що в АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які тривали певний період часу, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень своєму братові ОСОБА_7 , взяв дерев`яну палицю, яка лежала на подвір`ї неподалік будинку та наніс декілька ударів в ділянку голови спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді рани на верхній повіці ока, що згідно висновку СМЕ №434/16 відноситься до легкого тілесного ушкодження, черепно-мозкову травму у вигляді відкритого вдавленого перелому кісток склепіння та лицевого скелету справа з переходом на основу забоєм головного мозку та внутрімозковою гематомою, які були небезпечні для життя на момент заподіяння та згідно висновку СМЕ №434/16 відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Підсудний ОСОБА_5 свою вину в скоєному визнав. Проти кваліфікації та обставин викладених в обвинувальному акті не заперечував. Дав суду такі покази. 2 вересня 2016 року зранку повернувся його брат ОСОБА_7 . Запитав де є їх мати і не отримавши відповіді вдарив обвинуваченого кулаком у лице. Після цього обвинувачений із своїм знайомим поїхали забирати телевізор з ремонту. Повернувшись до дому, обвинувачений побачив, що його брат спить взяв з вулиці палку прийшов до кімнати та вдарив брата нею по голові два рази. Як стверджував обвинувачений, в момент нанесення ударів він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після чого пішов в сусіднє село Підгайчики. Повернувшись за годину він побачив потерпілого (свого брата) голова в якого була в крові, а біля ока з`явилась гуля. Обвинувачений хотів викликати швидку, але потерпілий заперечував. Обвинувачений пішов до свого знайомого і в цей день в дома не ночував. Швидку викликав вуйко.

Потерпілий ОСОБА_7 дав суду такі покази. 2 вересня 2016 року він прийшов до дому біля 9 години ранку. Запитав у брата (обвинуваченого) де є їх мати. Останній йому не відповів. Мати часто йшла з дому до родичів через те, що обвинувачений її неодноразово бив, - тому потерпілий подумав, що цього разу вона також пішла з дому з тієї причини. Потерпілий розізлився і вдарив обвинуваченого в лице кулаком, після чого пішов спати. Як, чим і коли його бив брат не пам`ятає, - бо в цей час спав.

Судом було також досліджено ряд документів, які підтверджують викладені в обвинувальному акті обставини та відповідають показам, які давали суду потерпілий та обвинувачений:

протокол огляду місця події від 05.09.2016р. з фото таблицею, в яких описано і відображено місце вчинення злочину із слідами рожево-бурого кольору у різних місцях;

протокол огляду місця події від 05.09.2016 р. під час якого виявлено палку;

протокол проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 в якому підозрюваний описував обставини вчинення злочину;

висновок судово-медичного експерта №395/16 та висновок додаткової судово-медичної експертизи №434/16 в яких підтверджуються встановлені тілесні ушкодження ОСОБА_7 та їх тяжкість;

висновок судово-психіатричного експерта №145.

Також судом були досліджені характеризуючі особу обвинуваченого документи:

характеристику на ОСОБА_5 за місцем проживання;

довідку з Золочівської районної поліклініки №370;

довідка Підгайчиківської сільської ради Золочівського району про склад сім`ї ОСОБА_5 ;

Сторона обвинувачення вважала, що вина обвинуваченого є доказаною і йому слід призначити покарання в межах санкції передбаченої ч.1 ст.121 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з можливістю застосування іспитового строку строком 2 роки та 6 місяців.

Сторона захисту та потерпілий просили суд врахувати характеризуючі особу обвинуваченого документи та його обмежену осудність, та те, що обвинувачений є інвалідом другої групи з дитинства. Вважали за можливе застосування ст.75 КК України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи та дані про його особу, зазначені в обвинувальному акті та досліджені в судовому засіданні (характеристика з місця проживання та стан обмеженої осудності).

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Згідно ч.2 ст.66 КК України , пом`якшуючою обставиною суд визнає неправомірну поведінку потерпілого, яка мала місце за декілька годин до вчинення злочину.

Обставиною, що обтяжують покарання, згідно статті 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, беручи до уваги позицію потерпілого, суд приходить до висновку про те, що за даних обставин виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Речові докази у справі: одяг, джинси, скатертину, рюкзак повернути власникам; інші речові докази, які не мають ніякої цінності знищити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374, 376, КПК України, ст.ст.20, 63, 65, 66, 67, 121 КК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном три роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази, а саме:

- одяг свідка ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 , хустину, штани джинсові, скатертину, рюкзак повернути власникам;

- палицю, кусок тканини, змиви з рук, зразки нігтьових пластин, чотири фрагменти деревини знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Перемишлянський районний суд Львівської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити підсудному та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1