АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року, відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта незакінчена середня, учня 9-го класу Боярської вечірньої ЗОШ Києво-Святошинського району, не одруженого, не працюючого, без реєстрації, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.11.2014 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 01.02.2016 року Дніпровським райсудом м. Києва за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта незакінчена середня, учня 10-го класу заочної форми навчання Володарсько-Волинської гімназії № 2 Житомирської області, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, українця, громадя нина України, освіта незакінчена середня, навчається у ВПТУ № 25 м. Києва, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
1) 08.12.2015 року Деснянським райсудом м. Києва за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

2) 27.01.2016 року Деснянським райсудом м. Києва за ч.2. ст. 186, ч 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.07.2016 року вирок Деснянського райсуду м. Києва від 27.01.2016 року змінено і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, вирок від 08.12. 2015 року Деснянського райсуду м. Києва за ч.1 ст. 185, 75, 104 КК України ухвалено виконувати самостійно,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_6 ,
законного представника ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 от. 186 КК України та призначено їм покарання:

ОСОБА_8 у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського райсуду м. Києва від 01.02.2016 року - у виді 1 (одного) року позбавлення волі і остаточно визначено покарання 5 (п`ять) років шість місяців позбавлення волі.
ОСОБА_9 у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
ОСОБА_5 у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 27.01.2016 року Деснянського райсуду м. Києва, зміненого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.07.2016 року - у виді одного року позбавлення волі і остаточно визначено покарання 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. Вирок від 08.12.2015 року Деснянського райсуду м. Києва за ч.1 ст. 185, 75. 104 КК України ухвалено виконувати самостійно.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_14 , будучи неповнолітніми, 17.07.2014 року, близько 00 год. 25 хв., знаходячись по вул. Садовій, 74 біля будинку № 14 в м. Києві помітили неповнолітнього ОСОБА_15 , який йшов по тротуару в напрямку вулиці Садової, 56 в м. Києві та розмовляв по мобільному телефону. У цей час у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 виник умисел на викрадення майна ОСОБА_15 . У подальшому, вступивши в злочинну змову з метою викрадення майна ОСОБА_15 , вищевказані особи перейшли дорогу та пішли в напрямку потерпілого. Далі, діючи згідно раніше розподілених ролей, з метою створення заздалегідь запланованої конфліктної ситуації, вони втрьох підійшли до ОСОБА_15 та у грубій формі попросили у нього цигарки, на що той відповів відмовою. Після чого, ОСОБА_13 замахнувся кулаком правої руки та хотів нанести потерпілому удар в область обличчя, але ОСОБА_15 відхилився і він промахнувся. У цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_5 стояли поряд та спостерігали за навколишньою обстановкою, щоб у разі необхідності надати допомогу ОСОБА_17 . Надалі ОСОБА_15 намагався втекти, але ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 його наздогнали та стали наносити йому удари руками і ногами в різні частини тіла, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на землю.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_15 , який в той момент лежав на землі та не міг чинити опір, продовжували наносити удари в область голови та тулуба ОСОБА_15 , таким чином завдаючи останньому фізичного болю. Після чого, ОСОБА_5 обшукав кишені одягу ОСОБА_15 , та з правої задньої кишені шортів, в які той був одягнений, дістав портмоне, у середині якого знаходилась кредитна картка банку «Хрещатик» на ім`я ОСОБА_15 , які матеріальної цінності не становлять, на рахунку якої були грошові кошти в сумі близько 15 грн., гроші в сумі 380 грн. та 100 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 17.07.2014 року становить 1171 грн. 97 коп. Тим часом, ОСОБА_13 відкрито викрав рюкзак потерпілого вартістю 476,66 грн., усередині якого знаходилися ключі від квартири, шорти та навушники до телефону, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, а всього ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відкрито викрали майно ОСОБА_15 на загальну суму 2043 грн. 63 коп.

Після цього неповнолітні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . ОСОБА_15 заподіяні тілесні ушкодження: синці в лобній ділянці справа з переходом на волосисту частину лобно-скроневої ділянки, в тім`яній ділянці по центру, на спинці, скатах, кінчику носа на правій щоці з переходом на верхню та нижню губу до середньої лінії, на підборідді зліва, в проекції кута нижньої щелепи справа, в завушній ділянці справа, в лівій грудній зоні у верхньо-внутрішньому квадраті; садно в надбрівній ділянці зліва; крововиливи на слизовій оболонці верхньої губи, на слизовій нижньої губи справа, які не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року змінити в частині призначеного йому покарання, оскільки вважає його занадто суворим.
Захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28.02.2017 р. відносно ОСОБА_8 , а саме на підставі п.п. в, ґ) ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 26 липня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
В обґрунтуваннях апеляційної скарги посилається на незастосування судом вказаного вище закону про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню.
Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок в частині призначення покарання ОСОБА_5 , застосувати положення ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 р. (зміненого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 1 липня 2016 р.) у вигляді 1 місяця позбавлення волі, і остаточно призначити покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 8 грудня 2015 р. виконувати самостійно. Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 13 січня 2017 р.
В обґрунтуваннях апеляційної скарги зазначає, що підставами для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України ОСОБА_5 є дві обставини, які пом`якшують його покарання, а саме щире каяття та вчинення злочину у неповнолітньому віці та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також дані про особу ОСОБА_5 , який на обліку у лікаря нарколога не перебуває, шкодує про скоєне, був позбавлений батьківського виховання, що негативно позначилося на його поведінці у суспільстві, усвідомив свої помилки та хоче стати достойним громадянином України і приносити користь суспільству.

Крім того, вважає, що у вироку суду першої інстанції неправильно вказано, що строк відбування покарання ОСОБА_5 слід відраховувати з 28 лютого 2017 р., хоча в цьому ж абзаці вказано, що зарахувати у цей строк його перебування під вартою з 13 січня 2017 р.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, обвинувачених та законного представника, які підтримали подані апеляційні скаргу та просили їх задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 має бути задоволена, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини та правова кваліфікація дійнеповнолітніх ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Не перевіряється апеляційним судом і правильність застосування закону про кримінальну відповідальність, в тому числі і в частині призначення покарання, щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки в цій частині вирок суду першої інстанції ніким не оскаржений.
Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_5 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких; дані про особу обвинувачених, зокрема те, що обидва вони вину свою визнали повністю, щиро розкаялися, раніше судимі, ОСОБА_8 навчається, на обліку у лікарів нарколога та психіатра обидва не перебувають. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_5 судом визнано щире каяття та вчинення злочину неповнолітніми.
Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновків про необхідність обрання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, дотримавшись при цьому положень ст. 102 КК України при визначенні терміну покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, вважаючи що саме такий вид та розмір покарання сприятиме досягненню його мети.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_14 та захисника ОСОБА_7 щодо надмірної суворості призначеного ОСОБА_14 покарання, як за ч. 2 ст. 186 КК України, так і за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, в даному випадку є безпідставними, навіть з урахуванням тих обставин, на які посилаються апелянти.
Так, відповідно до положень ст. 103 КК України, призначаючи покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, що суд першої інстанції в достатній мірі врахував при ухваленні вироку.
Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 на відсутність батьківського виховання, що негативно вплинуло на поведінку ОСОБА_14 у суспільстві, як і те, що він усвідомив свої помилки, нічим не підтверджені.
Наявність двох встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 щирого каяття та вчинення злочину неповнолітнім, у сукупності з наведеними вище даними про особу цього обвинуваченого, та з урахуванням даних кримінального провадження щодо тривалого уникнення обвинуваченим від явок до суду, колегія суддів не вважає такими, які б дозволяли призначити покарання ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, чи зменшити розмір покарання призначеного за сукупністю злочинів, за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, як того просить захисник.
Правильно визначений судом і початок строку покарання ОСОБА_19 за цим вироком - з часу його ухвалення, а саме з 28.02.2017 року та зараховано у цей строк, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, термін відбування покарання ОСОБА_5 за попереднім вироком з 13 січня 2017 року, коли він був затриманий саме як засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.07.2016 року, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі (т.4,а.с.182185).

Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_14 та захисника ОСОБА_7 .
Що стосується апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , то вона підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції не вирішив питання про зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення вироку. У зв`язку із набранням з 21.06.2016 року чинності змінами до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 18.05.2017 року №2046-VII) апеляційним судом слід провести зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 26.07.2015 року по 20.05.2017 року, включно, оскільки весь цей час він утримувався саме у слідчому ізоляторі, в тому числі і у зв`язку із розглядом даного кримінального провадження, так як обвинувальний акт щодо неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 20 лютого 2015 року (т.3, а.с.31).
У цьому кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_14 не обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, але після затримання 13 січня 2017 року на підставі попереднього вироку щодо нього, ОСОБА_14 тримався у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом саме цього кримінального провадження, про що свідчить і ухвала судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_5 у слідчому ізоляторі на період судового провадження за ч. 2 ст. 186 КК України (т.4, а.с.153-155), а отже апеляційним судом слід провести зарахування ОСОБА_14 строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 13.01.2017 року по 20.05.2017 року, включно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - задовольнити.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року щодо відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015) зарахувати строк попереднього ув`язнення ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі:
ОСОБА_8 за період з 26.07.2015 року по 20.05.2017 року, включно;
ОСОБА_5 за період з 13.01.2017 року по 20.05.2017 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, у той же строк з часу отримання копії ухали.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3