11-кп/775/32/2017(м)
241/2108/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисників: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

потерпілих: ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

представника цивільного позивача

ТОВ «Харвіст Есетс» ОСОБА_11 ,

представників цивільних відповідачів:

ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський

металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_12 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000178 від 10 лютого 2015 року, за апеляційними скаргами цивільного відповідача в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , цивільного відповідача в особі представника ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» ОСОБА_16 , цивільного відповідача в особі представника Моторне (транспортне) страхове бюро України ОСОБА_17 на вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 18 травня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чапаєвка Пологівського району Запорізької області, росіянина, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, призваного 31 березня 2014 року на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст.415 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Солідарно стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_9 :

- у рахунок відшкодування матеріальної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ) та моторного (транспортного) страхового бюро України 13700 грн.;

- у рахунок відшкодування моральної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ), приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», моторного (транспортного) страхового бюро України 250000 грн.

Солідарно стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_10 :

- у рахунок відшкодування матеріальної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ) та моторного (транспортного) страхового бюро України 4740 грн.;

- у рахунок відшкодування моральної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ), приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», моторного (транспортного) страхового бюро України 100000 грн.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» 6532,85 грн. (втрата товарної вартості).

Стягнути з моторного (транспортного) страхового бюро України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» вартість майнової шкоди 42433, 53 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2209,68 грн.

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України, тобто за порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель потерпілого, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_6 , на виконання Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», 31 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 був призваний, під час мобілізації на особливий період, на військову службу, з подальшим направленням до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ).

У відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №38-ос, солдата ОСОБА_6 зараховано до списків цієї частини, а також до всіх видів забезпечення та призначено на посаду старшого водія автомобільної групи відділення автотехнічного забезпечення інженерно-технічного відділу.

Наказом начальника Донецького прикордонного загону №1444-аг від 19 грудня 2014 року «Про закріплення транспортних засобів та допуску до самостійного керування» транспортний засіб Газ-33071 військовий номер НОМЕР_2 , який перебуває на обліку зазначеної військової частини та є вантажним автомобілем, було закріплено за групою військовослужбовців, у числі яких був і солдат ОСОБА_6

09 лютого 2015 року, приблизно о 16.30 год., ОСОБА_6 ,будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним зазначеним вантажним автомобілем, та рухаючись по автодорозі с. Урзуф Першотравневого району Донецької області м. Маріуполь, в напрямку м. Маріуполя, на дільниці 13 кілометру + 200 метрів вказаної дороги в районі с. Мелекіне Першотравневого району, в порушення вимог п.п.2.9 «а», 11.3, 13.3 Правил дорожнього руху України, діючи із злочинною самовпевненістю та необережністю, маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, не дотримався безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді, виїхав на смугу зустрічного руху, де і здійснив зіткнення з цивільним транспортним засобом ГАЗ 32213388, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ТОВ «ХАРВІСТ ЕСЕТС», під керуванням водія ОСОБА_18 , який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди-зіткнення транспортних засобів, пасажир цивільного транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_19 отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент заподіяння, що і спричинили смерть потерпілого.

Не погодившись із судовим рішенням, цивільним відповідачем в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_15 (далі Цивільний відповідач 1), цивільним відповідачем в особі представника ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» ОСОБА_16 (далі Цивільний відповідач 2), цивільним відповідачем в особі представника Моторне (транспортне) страхове бюро України ОСОБА_17 , (далі Цивільний відповідач 3), обвинуваченим ОСОБА_6 , його захисниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надані апеляційні скарги :

1) Цивільний відповідач - 1 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати вирок суду в частині стягнення на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , матеріальної та моральної шкоди,ТОВ «Харвест-Есетс» матеріальної шкоди та ухвалити новий вирок, яким в задоволенні позовних вимог останніх відмовити.

Вказав, що ані позивачем, ані судом першої інстанції в ухваленому судовому рішенні не зазначено належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння позивачу моральної шкоди у розмірі 250000 грн., а тому, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди в такому розмірі є занадто великий та необґрунтовано встановлений судом першої інстанції.

Крім того, місцевим судом, на його думку, взагалі не взято до уваги посилання відповідача щодо відсутності трудових відносин між ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто юридична особа не несе відповідальності за особу, яка не є її співробітником.

Під час проведення досудового розслідування та в ході судового розгляду, клопотання сторони захисту щодо встановлення факту чи був пристебнутий ОСОБА_19 паском безпеки, було відхилено. Проте, вважає, він має істотне значення для встановлення розмірів завданої матеріальної та моральної шкоди.

Окрім вказаного, при стягненні з Цивільного відповідача 1 шкоди не враховано, що останній є органом виконавчої влади, адже виконання судових рішень здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань. Однак, судом в якості третьої особи, що не висловлює своїх вимог органи Державного казначейства до розгляду цивільного позову в рамках кримінального провадження не залучались.

Звернув увагу також і не те, що суд необґрунтовано стягнув з останнього на користь ТОВ «Харвіст-Есетс» 6532 грн. втрату товарної вартості пошкодженого автомобіля. Обґрунтував свою позицію тим, що відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, передбачені п.13.1 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

2) Цивільний відповідач 2 в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, вирок суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 100000 грн. просив скасувати, й ухвалити в цій частині новий вирок, яким в задоволенні позовних вимог потерпілих відмовити.

Обґрунтував свої доводи тим, що цивільно-правова відповідальність юридичної особи власника транспортного засобу виникає лише внаслідок порушення ПДР та притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності учасника дорожнього руху водія забезпеченого транспортного засобу. В зв`язку з тим, що ОСОБА_20 , який не є стороною у справі, керував транспортним засобом на законних підставах, і саме його відповідальність була застрахована полісом, відсутні підстави для відшкодування страховиком шкоди, завданої потерпілим. Адже, відповідальність застрахованої особи не настає, ДТП не є страховим випадком в розумінні ст.6 Закону.

Крім того, суд зробив неправильний висновок щодо наявності спору між потерпілими та апелянтом та помилково вирішив спір, який фактично був відсутній. Так, станом на 18 травня 2016 року, ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_10 до апелянта з заявами про виплату страхового відшкодування не зверталися, жодних документів не надавали. Отже, на його думку, положення Закону потерпілими не виконані, що позбавляє їх права вимоги страхового відшкодування.

Порушення або неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції, на міркування апелянта, полягло у незастосуванні районним судом положень ч.27.3 ст.27 Закону, згідно яких граничний розмір компенсації моральної шкоди, завданої ДТП, яке мало місце 09 лютого 2015 року, не може перевищувати 14616 грн., яка має бути розподілена між всіма потерпілими. Разом з тим, таке відшкодування моральної шкоди за рахунок страховика може бути здійснено лише у разі визнання ДТП страховим випадком.

3) Цивільний відповідач 3 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині стягнення сум з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ТОВ «Харвіст-Есетс», й ухвалити новий вирок, яким відмовити в задоволенні позовних вимог останніх.

В обґрунтування апеляції зазначив згідно Закону, яким у своїй діяльності, зокрема керується відповідач, для отримання страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, особа яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву разом з іншими документами. Проте, жодних звернень на адресу МТСБУ від позивачів у даному кримінальному провадженні не надходило. Таким чином, на даний час, вважає, що позивачі не виконали дії, визначені Законом для реалізації свого права, а відповідно, не мають правових підстав на отримання відшкодування за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ.

4) Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в своїх апеляційних скаргах, які є аналогічними за своїм змістом, вказали на незаконність вироку через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінального процесуального закону. Просили скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким ОСОБА_6 виправдати у зв`язку із недоведеністю його вини. Крім того, просили провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження; викликати до суду і допитати лікарів, які прибули на місце ДТП та проводили судово-медичні експертизи; призначити у справі комплексну судову експертизу за участю спеціаліста авто-техніка і спеціаліста медика, проведення якої доручити Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідницького інституту судових експертиз.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг обвинувачений та його захисники вказали, що суд не встановив чи був наявний безпосередній причинний зв`язок між ударом автомобіля ОСОБА_6 та ударом по іншому автомобілю, в якому знаходився потерпілий, із заподіянням останньому смертельних травм. Проведені експертизи не дали вичерпної відповіді на поставлені питання, у зв`язку із чим стороною захисту було заявлено клопотання про проведення комплексної експертизи, однак суд необґрунтовано відмовив у його задоволенні.

На міркування сторони захисту, потерпілий міг отримати смертельні тілесні ушкодження в процесі падіння і контактування з виступаючими конструкціями салону автомобіля і в результаті його падіння на підлогу салону транспортного засобу з причин того, що він не був пристебнутий ременем безпеки, що підтверджується актом розташування тіла ОСОБА_19 після ДТП, який лежав на підлозі автомобіля, чого б не сталося, якби він був пристебнутий. Крім того, ОСОБА_19 міг отримати смертельну травму у результаті некваліфікованих реанімаційних дій медиків, зокрема, проведення штучного дихання.

За таких обставин, апелянти вказують, що є всі підстави вважати про відсутність вини ОСОБА_6 або про наявність вини третіх осіб водія військового автомобіля, водія цивільного автомобіля і самого потерпілого ОСОБА_19 . Вказаний факт має безпосереднє й істотне значення, як для відповідальності водія ОСОБА_6 так і на питання відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважав, що апеляційні скарги цивільних відповідачів, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають; захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та вказували на незаконність вироку через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінального процесуального закону, просили скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким ОСОБА_6 виправдати у зв`язку із недоведеністю його вини; представників цивільного відповідача № ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили вирок суду в частині стягнення на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , матеріальної та моральної шкоди, ТОВ «Харвест-Есетс» матеріальної шкоди, - скасувати, ухвалити новий вирок, яким в задоволенні позовних вимог останніх відмовити; представника цивільного позивача ТОВ «Харвіст Есетс» ОСОБА_11 , яка просила апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України та апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України, - залишити без змін; представника цивільного відповідача ДП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» ОСОБА_12 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське»; потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без змін, оскільки він законний і суд першої інстанції відповідно до вимог закону призначив покарання ОСОБА_6 та правильно вирішив заявлені ними цивільні позови; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг цивільних відповідачів, обвинуваченого та його захисників, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників задоволенню не підлягають, а апеляційні скарги цивільних відповідачів підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого і його захисників про те, що суд допустив неповноту судового слідства, істотно порушив вимоги кримінально процесуального закону, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи та матеріалам кримінального провадження, що по справі є підстави для скасування вироку суду та постановлення виправдувального вироку у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні й детально викладеними у вироку доказами.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , вину визнав частково, при цьому не заперечував про те, що він проходив військову службу за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді старшого водія автомобільної групи відділення автотехнічного забезпечення інженерно технічного відділу, та за ним був закріплений автомобіль ГАЗ- 3307, військовий номер НОМЕР_2 .

09 лютого 2015 року ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння на закріпленому за ним автомобілі ГАЗ 33071, військовий номер НОМЕР_2 , рухався по автодорозі с. Урзуф Першотравневого району м. Маріуполь. Під час руху почувши, що у старшого вантажного автомобіля ОСОБА_21 , який сидів поруч на пасажирському місці, щось впало на підлогу автомобіля, він схилився в його сторону, а коли підняв голову, то побачив перед собою на близькій відстані автомашину «Газель» під керуванням водія ОСОБА_18 , взяв кермо вправо, однак відбулося бокове зіткнення з зустрічною машиною Газель. Коли він зупинився та вийшов із машини, то зрозумів, що сталася дорожня - транспортна пригода, внаслідок якої загинув пасажир, який знаходився у автомашині Газель - потерпілий ОСОБА_19 . Винним себе визнав частково, оскільки пасажир Газелі ОСОБА_9 не був застебнутий ременем безпеки і, в такому разі, такі тілесні ушкодження, які призвели до його смерті, він отримати не міг. Також вважає, що розділювальну смугу він не перетинав.

Вина ОСОБА_6 в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.415 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_10 пояснили, що 09 лютого 2015 року на автодорозі поблизу селища Мелекіне Першотравневого району, внаслідок дорожньо транспортної події загинув ОСОБА_19 , за яких обставин це відбулося вони не знають. По справі ними заявлені цивільні позови про стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідачів.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що 09 лютого 2015 року о 16 годині 30 хвилин він керував автомобілем ГАЗ 32213 388, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому в якості пасажирів знаходилися ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , та рухався по автодорозі с. Урзуф Першотравневого району - м. Маріуполь. На одній із ділянок дороги неподалік селища Мелекіне, на відстані 25-30 метрів він помітив, що транспортний засіб, який рухався у зустрічному напрямку, військова машина під керуванням військовослужбовця ОСОБА_6 , перетнула розділювальну смугу та почала рухатися по полосі його руху. З метою запобігання зіткнення, він почав повільно гальмувати та з`їжджати ближче до правого узбіччя дороги, однак запобігти зіткненню не вдалося і сталося бокове зіткнення автомобілів, від чого його автомобіль дещо розвернуло і він зупинився. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир його автомобіля ОСОБА_19 отримав тілесні ушкодження, від яких і помер.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що він разом з ОСОБА_19 09 лютого 2015 року, десь приблизно о 16 год. 30 хвилин, як пасажири знаходилися в автомобілі Газель під керуванням водія ОСОБА_18 . Під час руху в районі с. Мелекіне Першотравневого району, водій зустрічного військового автомобіля, перетнув розділювальну смугу, і на полосі руху автомобіля Газель, сталося бокове зіткнення автомобілів. Пасажир Газелі ОСОБА_19 отримав тілесні ушкодження та помер.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив суду, що 09 лютого 2015 року, біля 16 годині 30 хвилин, він як старший вантажного автомобіля ГАЗ-33071, військовий номер НОМЕР_2 , знаходився в автомобілі під керуванням ОСОБА_6 поруч з водієм та рухалися по автодорозі с. Урзуф Першотравневого району м. Маріуполь в напрямку м. Маріуполя. На одній із дільниць дороги, в районі сел. Мелекіне, у нього щось з особистих речей впало на підлогу і тому він нахилився, а коли підняв голову вдарився об передню панель автомобіля. Проїхавши деяку відстань, вони зупинилися, а коли вийшли з машини, то він зрозумів, що сталася дорожньо-транспортна пригода за участю їх автомобіля та цивільного автомобіля. Як це сталося пояснити не може. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди загинув пасажир цивільної машини. Проте, що водій ОСОБА_6 за кермом автомобіля знаходився у стані алкогольного сп`яніння, він не знав.

Факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 лютого 2015 року близько 16.30 год. на автодорозі с. Урзуф Першотравневого району м. Маріуполь, неподалік с. Мелекіне Першотравневого району, за участю військового автомобіля, під керуванням водія ОСОБА_6 та цивільного автомобіля, внаслідок якої загинув пасажир цивільного автомобілю, підтвердили у судовому засідання допитані свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , але як сталася дорожньо-транспортна пригода їм невідомо.

Вина ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України, окрім свідчень потерпілих та свідків, також підтверджується іншими доказами, наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні,а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09 лютого 2015 року, схемою і фото таблицею до нього, в яких зафіксована ділянка автодороги, де сталося зіткнення транспортних засобів (т.1, а.с.105-119);

- протоколами огляду транспортних засобів ГАЗ-33071, реєстраційний номер НОМЕР_2 та ГАЗ 32213 388, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які технічно пошкодженні (т.1, а.с.146-148,149-150);

- оглядом трупа ОСОБА_19 (т.1, а.с.120);

- висновком судово-медичної експертизи №539 та додатковим висновком судово-медичної експертизи №539/67 трупа ОСОБА_19 ,відповідно до яких смерть потерпілого настала внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, в результаті дій тупих предметів при дорожньо-транспортній пригоді (т.1, а.с.123-125, а.с.218);

- висновками медичних оглядів ОСОБА_6 , відповідно до яких, він 09 лютого 2015 року знаходився у стані алкогольного сп`яніння (т.1., а.с.121-122);

- висновком медичного огляду ОСОБА_18 , у якого 09 лютого 2015 року ознак сп`яніння не виявлено (т.1, а.с.134-135);

- висновками експерта судової комплексної - автотехнічної експертизи, експертизи технічного стану транспортних засобів та транспортно - трасологічної експертизи № 554 від 25 червня 2015 року, відповідно до якого, дорожньо-транспортна пригода сталася на смузі руху автомобіля ГАЗ 32213 388, реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.1, а.с.159-165);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи №097/1, відповідно до якого, автомобіль ГАЗ 32213 388, реєстраційний номер НОМЕР_3 , технічно пошкоджений і матеріальна шкода завдана власнику даного транспортного засобу складає 48966,37 грн., калькуляцією та фото таблицею до нього (т.1, а.с.170-187);

- висновком судово-автотехнічної експертизи №1201 від 25 серпня 2015 року, відповідно до якого, з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля ГАЗ 32213 388 ОСОБА_18 , виконуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України не мав технічної можливості уникнути даної дорожньо - транспортної події. З технічної точки зору, у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля ГАЗ-33071 ОСОБА_6 , виконуючи вимоги п.11.3 Правил дорожнього руху України України, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо - транспортній події (т.1, а.с.229-231);

- висновком судово-автотехнічної експертизи від 17 вересня 2015 року за №1285, згідно якого з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля ГАЗ 32213 388, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_18 , виконуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України України не мав технічної можливості уникнути даної дорожньо - транспортної події і його дії не перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо - транспортної події. З технічної точки зору у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля ГАЗ-33071 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , виконуючи вимоги п.11.3 Правил дорожнього руху України України, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події і його дії перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події (т.2, а.с.22-24);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09 вересня 2015 року за участю ОСОБА_18 , при якому він вказав місце зіткнення транспортних засобів та схемою і фототаблицею до нього (т.2, а.с.2-9);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09 вересня 2015 року за участю ОСОБА_6 , при якому, він вказав, де сталася дорожньо-транспортна пригода та схемою і фото таблицею до нього (т.2, а.с.10-16);

- довідкою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 14-3670 від 13 серпня 2015 року, згідно якої транспортний засіб ГАЗ-33071, військовий номер НОМЕР_2 , перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 . Даний транспортний засіб отриманий Донецьким прикордонним загоном по шефській допомозі та оприходуваний 01 травня 2005 року (т.1, а.с.221-222);

- витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31 березня 2014 року про зарахування ОСОБА_6 до списків частини, всіх видів забезпечення та призначено його на посаду старшого водія автомобільної групи відділення автотехнічного забезпечення інженерно-технічного відділу, ВОС 837702Р, третій тарифний розряд (т.2, а.с.66);

- посадовими обов`язками водія відділення авто технічного забезпечення (т.2, а.с.74);

- витягом з наказу, яким за солдатом ОСОБА_6 закріплено вантажний автомобіль ГАЗ-3307, військовий номерний знак НОМЕР_2 (т.2, а.с.141, 200);

- дорожнім листом водія ОСОБА_6 , який 08 лютого 2015 року отримав машину ГАЗ-3307, військовий номерний знак НОМЕР_2 (т.1, а.с.144, 199).

З вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що доводи ОСОБА_6 та його захисників, про те що він не перетинав розділювальну смугу та не рухався по полосі руху автомобіля Газель під керуванням водія ОСОБА_18 , що зіткнення мало місце саме на руху автомобіля Газель, те, що відсутній прямий причинній зв`язок між діянням ОСОБА_6 (між ударом автомобіля ОСОБА_6 по іншому автомобілю, в якому знаходився потерпілий, із заподіянням останньому смертельних травм) і настанням смерті потеплілого ОСОБА_19 , спростовуються наведеними вище доказами, які були ретельно перевірені під час судового розгляду та наведені у вироку.

З протоколу огляду місця події вбачається що залишки розбитого скла і частин кузова автомобіля ГАЗ 32213388, державний номер НОМЕР_3 , розташована на полосі руху автомобіля ГАЗ 32213388, державний номер НОМЕР_3 , залишки розбитого скла та лакофарбове покриття шириною 4.3 м., ліва частина залишків розбитого скла розташована на відстані 0,2 м. від розділювальної смуги, права частина на відстані 2,1 м. до початку правого узбіччя довжина залишків розбитого скла 26,1 м. (т.1, а.с.107).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 показав, що він під час керування автомобілем, почувши що у старшого вантажного автомобіля Журавльова, який сидів поруч щось упало, схилився в його сторону, а коли підняв голову то побачив перед собою на близькій відстані автомашину Газель взяв кермо вправо, однак відбулося бокове зіткнення з зустрічною Газелю.

Відповідно до висновків судової комплексної - автотехнічної експертизи, експертизи технічного стану транспортних засобів та транспортно - трасологічної експертизи № 554 від 25 червня 2015 року, згідно яких дорожньо-транспортна пригода сталася на смузі руху автомобіля ГАЗ 32213 388 реєстраційний номер НОМЕР_3 , так і судової-автотехнічної експертизи №1201 від 25 серпня 2015 року, відповідно до якого, з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля ГАЗ 32213 388 ОСОБА_18 виконуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України не мав технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної події, а водій автомобіля ГАЗ-33071 ОСОБА_6 , виконуючи вимоги п.11.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортної події.

Крім того, за висновками судово - автотехнічної експертизи № 1285 від 17 вересня 2015 року, відповідно до якої, з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля ГАЗ 32213 388, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_18 , виконуючи вимоги п.12.3Правил дорожнього руху України, не мав технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної події і його дії не перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Що стосується водія автомобіля ГАЗ-33071 ОСОБА_6 , то він, виконуючи вимоги п.11.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортної події і його дії перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Допитані в судовому засіданні експерти підтвердили свої висновки, а також зауважили, що у зв`язку з тим, що військовий автомобіль виїхав на смугу руху цивільної автомашини і при цьому не гальмував, тому при проведенні експертиз будь-які розрахунки недоцільні.

Відповідно до висновків експертизи трупа ОСОБА_19 даних лабораторних досліджень, та у відповідь на задані питання, експерт прийшов до наступного висновку.

При дослідженні трупа ОСОБА_19 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець ідва садно в правій скуловій області, синець в лівій скуловій області, забита рана в правій скроневій області, забита рана в лобовій області справа на межі зросту волосся, синець по тильній поверхні правої кисті, забита рана по задній поверхні лівого плеча в середній третині, поперечний перелом лівої плечової кістки на межі середньої і нижньої третини із зсувом відламків, ділянка садна в області лівого надпліччя, що перехідна на задню поверхню грудної клітки зліва та доходить до верхнього краю лівої лопатки, обширне садно по лівій бічній поверхні грудної клітки по задньопахвовій лінії, що починається від області 4-го міжребір`я та доходить до краю ребрової дуги, садно в області лівого ліктьового суглоба, садно і забита рана по задній поверхні лівого передпліччя на межі середньої і нижньої третини, синець по тильній поверхні лівої кисті у підстави 5-го пальця; крововиливи в м`які покриви голови з боку внутрішньої поверхні в правій скроневій області і в лобовій області справа на межі зростання волосся; закрита тупа травма грудної клітки; забій серця, крововиливи в прикореневих відділах лівої легені, переломи 3-4-5-го ребер зліва по лінії лопатки, переломи 4-5-6-го ребер зліва по передньопахвовій лінії, переломи 7-8-9-10-11-го ребер зліва по задньопахвовій лінії, крововилививколишні м`які тканини навколо всіх переломів; розтрощування селезінки, внутрішньочеревна кровотеча (у черевній порожнині 1000 мл. темної рідкої крові). Смерть його наступила в результаті закритої тупої травми грудної клітки і живота з забоєм серця, переломами 3-4-5-го ребер зліва по лінії лопатки, 4-5-6- го ребер зліва по передньопахвовій лінії, 7-8-9-10-11-го ребер зліва по задньопахвовій лінії, з розтрощуванням селезінки, що ускладнилася травматичним шоком, набряком головного мозку і легенів, нерівномірним кровонаповненням внутрішніх органів, бронхоспазмом, внутрішньочеревною кровотечею (у черевній порожнині 1000 мл темної рідкої крові), що підтверджується морфологічними і гістологічними даними.

Вищеописані тілесні ушкодження утворилися в результаті дії тупих предметів, якими були виступаючі частини салону автомобіля при ДТП, можливо в зазначений термін, при описаних обставинах постанови, і по ступеню тяжкості в своїй сукупності стосовно живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент спричинення і що привели до смерті.

Простежується прямий причинний зв`язок між отриманими пошкодженнями і настанням смерті.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та нирки від його трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.

Достовірне встановлення часу смерті без надання копії протоколу огляду місця події і трупа на місці його виявлення, що містять первинну інформацію про ранні трупні явища, не представляється можливим.

За таких обставин, коли ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння під час керування вантажним автомобілем, відволікся він керування автомобілем, а коли повернувся до керування, то побачив перед собою автомобіль Газель, на близькій відстані,став вживати заходи для уникнення зіткнення, взяв різко вправо, але сталося дотичне зіткнення з зустрічною Газеллю, внаслідок чого загинув пасажир автомобіля Газель - потерпілий ОСОБА_19 . Дії ОСОБА_6 перебували у прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Дії потерпілого ОСОБА_19 - пасажира автомобіля Газель, який не був пристебнутий ременем безпеки, містять невиконання вимог п. п. а,б п.5.2 ПДД України, згідно яких пасажири, користуючись транспортним засобом, повинні:

а) сидіти або стояти (якщо це передбачено конструкцією транспортного засобу) в призначених для цього місцях, тримаючись за поручень або інше пристосування;

б) під час пересування на транспортному засобі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутими, а на мотоциклі і мопеді - в застебнутому мотошоломі,

не знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку, тобто якби ОСОБА_6 не виїхав на полосу руху автомобіля Газель,то і не було б самої події ДТП, внаслідок якої і загинув потерпілий ОСОБА_19 .

Між тим, як зазначено у висновках судово-автотехнічних експертиз, саме порушення Правил безпеки дорожнього руху з боку обвинуваченого є причинно-слідчим зв`язком наслідків, які настали у виді настання смерті потерпілого.

Отже, апеляційні доводи захисників, з цього приводу, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги цивільного відповідача в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_15 , цивільного відповідача в особі представника ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» ОСОБА_16 , про безпідставне стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та цивільного відповідача в особі представника Моторне (транспортне) страхове бюро України ОСОБА_17 , на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ТОВ «ХАРВІСТ ЕСЕТС» обґрунтовані та заслуговують уваги.

Представники ІНФОРМАЦІЯ_1 вважали, що вирок суду першої інстанції в частині стягнення солідарно з Донецького прикордонного закону матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 незаконний постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального закону. Позивачі під час розгляду не надали належних та допустимих доказів в обґрунтування моральної шкоди яка становить 350 000 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, там відсутні будь-які дані які б обґрунтовували розмір моральної шкоди.

Також при винесенні вироку та стягнення з Донецького прикордонного загону судом першої інстанції не враховано, що ІНФОРМАЦІЯ_6 є держаним органом влади. А відповідно до ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання судових рішень та виконавчих документів, боржником за яким є державний орган. Здійснюється центральним органом виконавчої влади,що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунку такого державного органу, а вразі їх відсутності за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Але судом в якості третьої сторони для висловлення своїх вимог органи Державного казначейства до розгляду цивільного позову в рамках кримінального провадження не залучалися.

Доводи представника ПрАТ «Страхове товариство Іллічівське», наведені в апеляційній скарзі, про те що вирок суду першої інстанції в частині стягнення коштів з ПрАТ «Страхове товариство Іллічівське» на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , є незаконним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції зробив неправильний висновок щодо поширення страхового захисту полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/3177102 від 01 червня 2014 на всі ДТП, які сталися за участю забезпеченого транспортного засобу « ГАЗ 32213388» д/н НОМЕР_3 та помилково притягнув Скаржника до відповідальності.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 № 1961-ІV( далі Закон № 1961),страховим випадком є дорожньо транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Необхідною та обов`язковою умовою визнання випадку страховим, є визнання особи, відповідальність якої застрахована, винною у порушенні ПДР України, що призвело до ДТП, та, відповідно притягнення такої особи до відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, транспортним засобом «ГАЗ 32213388» д/н НОМЕР_3 забезпеченим полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/3177102 від 01 червня 2014 року, керував водій ОСОБА_18 .

ОСОБА_18 до відповідальності за порушення ПДР України не притягується, обвинувачення йому не пред`являлося, до відповідальності він не притягався.

Оскільки відповідальність застрахованої особи не настає, ДТП не є страховим випадком в розумінні ст.6 Закону № 1961, а відтак і відсутні підстави для відшкодування страховиком шкоди, завданої потерпілим.

Цивільний відповідач Моторне транспортне бюро України далі (МТСБУ) в своїй апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції безпідставно стягнув солідарно на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду на спорудження пам`ятника у розмірі 13700 грн., моральну шкоду у розмірі 250000 грн., на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди у розмірі 4740 грн., моральної у розмірі 100 000 грн. на користь ТОВ «ХАРВІСТ ЕСЕТС» матеріальної шкоди.

Таке рішення суду прийняте на підставі неправильного застосування норм цивільного законодавства та на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, які цивільний відповідач наводить в своїй апеляційній скарзі заслуговують уваги.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) передбачені випадки, коли потерпілі мають можливість отримання відшкодування від МТСБУ.

Відповідно до п. п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст. 1 Закону та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування, за шкоду заподіяну внаслідок ДТП особа, яка має право на відшкодування подає страховику (або якщо страховик невідомий МТСБУ) відповідну заяву.

До заяви додається довідка про ДТП, довідка відповідних закладів здоров`я щодо тимчасової втрати працездатності або довідку спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо транспортної при годи, завірені у встановленому порядку( п.35.2 ст. 35 Закону у редакції, що була на момент ДТП).

МТСБУ приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування після з`ясування обставин ДТП, протягом місяця з дня отримання документів зазначених у п.35.2 ст.35 Закону ( п. 37.1 ст. 37 Закону у редакції, що діяла на момент ДТП ).

На даний час позивачі не виконали дії, визначені Законом, для реалізації свого права, відповідно не має і правових підстав на отримання відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих МТСБУ.

Законом не передбачено можливості іншого порядку прийняття рішень про виплату відшкодування.

Тобто, вимоги позивачів до Моторно (страхового ) бюро України є безпідставними, адже для реалізації свого права на відшкодування від МТСБУ позивачі не виконали зазначених вимог Закону.

Відповідно до вироку суд першої інстанції солідарно стягнув з Солідарно стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_9 :

- у рахунок відшкодування матеріальної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ) та моторного (транспортного) страхового бюро України 13700 грн.;

- у рахунок відшкодування моральної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ), приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», моторного (транспортного) страхового бюро України 250000 грн.

Солідарно стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_10 :

- у рахунок відшкодування матеріальної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ) та моторного (транспортного) страхового бюро України 4740 грн.;

- у рахунок відшкодування моральної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ), приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», моторного (транспортного) страхового бюро України 100000 грн.

Однак, солідарна вимога виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання ст. 541 ЦК України, або у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі - 1 ст.542 ЦК України.

Відповідно до вимог закону встановлено особливий порядок на отримання страхового відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок ДТП.

У зв`язку з тим, що судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення допущена неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінально процесуального закону вирок суду в частині задоволення позовних вимог:

потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ), моторного (транспортного) страхового бюро України, приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», та

ТОВ «Харвіст Есетс» до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ), моторного (транспортного) страхового бюро України, -

підлягає скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Під час розгляду справи суду необхідно ретельно перевірити всі доводи, на які посилаються апелянти в свої апеляційних скаргах, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404,405,407,418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги цивільного відповідача в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_15 , цивільного відповідача в особі представника ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» ОСОБА_16 , цивільного відповідача в особі представника Моторне (транспортне) страхове бюро України ОСОБА_17 - задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Першотравневого районного суду Донецької області від 18 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині задоволення позовних вимог:

потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ), моторного (транспортного) страхового бюро України, приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», та

ТОВ «Харвіст Есетс» до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини № НОМЕР_1 ), моторного (транспортного) страхового бюро України, -

скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її оголошення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3