Справа № 496/3570/16-к
Провадження № 1-кс/496/805/16
У Х В А Л А

26 грудня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Кокорєва про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001306 від 07.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на частину нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Теплодар: частину «залізничного комплексу», який розташований за адресою: Одеська область, м. Теплодар, Промзона та належить Теплодарській міській раді Одеської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.08.2005 року, виданого Виконкомом Теплодарської міської ради Одеської області САА № 712102, а саме на: частину під`їзної колії від станції Вигода протяжністю 500 (п`ятсот метрів), із забороною розпорядження та користування нею. При цьому посилається на те, що вказане майно є речовим доказом у справі, об*єктом злочину, який піддається псуванню внаслідок незаконного користування.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання і пояснив, що вказаний арешт потрібний з метою запобігання псування майна, тому потрібно застосування заборони розпорядження та користування ним. Представник власника майна в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

В провадженні Біляївського ВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0001306 від 7.09.2016 року за ст.ст.364 ч.1, 191 ч.2, КК України, за фактом незаконного розпорядження частиною під`їзної колії від станції Вигода протяжністю 500 м. Постановою слідчого від 23.12.2016 року частину під`їзної колії від станції Вигода протяжністю 500 м., визнано речовим доказом в кримінальному провадженні та передано на подальше зберігання законному власникові Теплодарської міської Раді.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п.6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

Згідно ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Прокурором заявлено про необхідність такого арешту з метою запобігання відчуження під`їзної колії та її збереження від псування. Але, вказане майно знаходиться в комунальній власності; є невід*ємною часткою залізничного комплексу, тому процедура його відчуження складається з комплексу заходів, відкритість яких, складність та час, необхідний для проведення, унеможливлює таємну втрату майна для слідства. Також, виходячи з природи майна - під`їзна колія є нерухомістю відсутня необхідність для застосування додаткових заходів для її збереження від ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України. Суду не доведено існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Виходячи з фізичної природи залізничного шляху, його псування може настати внаслідок інтенсивного використання на протязі значного проміжку часу. Також, на час розгляду клопотання, вказане майно використовується третьою особою на підставі договору сервітуту, який недійсним не визнавався та на цей час діє.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст.170-173 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Кокорєва про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001306 від 07.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1