Справа № 460/4579/16-к
Провадження №1-кп/460/489/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.08.2017 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої -судді - ОСОБА_1
при секретарі- ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000257 від 30.09.2016 року, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Малі Ланки Перемишлянського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, звільненого з військової служби, учасника АТО, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
11.03.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Того ж дня ОСОБА_4 прибув для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом №46 від 12.03.2015 року командира військової частини ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а 21.04.2015 року відправлений для подальшого проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_2 , де наказом №91 від 21.04.2015 року командира військової частини зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення і призначений на посаду водія зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону вказаної військової частини та набув статусу військовослужбовця.
Знаючи про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби, обвинувачений ОСОБА_4 , 14 серпня 2015 року не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, не з`явився з відпустки у військову частину польова пошта НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та перебував за її межами до 21.06.2016 року в умовах особливого періоду.
21 червня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно прибув у військову частину польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання обов`язків та несення військової служби.
21.06.2016 року відповідно до витягу із наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.06.2016 року №57-РС рядового ОСОБА_4 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , колишнього номера обслуги гранатометного взводу механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 звільнено у запас за підпунктом «є» ( призвані на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, визначені рішенням Президента України) відповідно до частини восьмої статті 26 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, без права носіння військової форми одягу, вважається таким, що справи та посаду здав та направлений на військовий облік до Перемишлянського ОРВК Львівської області.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби 14.08.2015 року без поважних причин самовільно залишив територію військової частини польова пошта- НОМЕР_2 , та не з`явився вчасно на службу без поважних причин та перебував поза її межами до 21.06.2016 року, в умовах особливого періоду.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 14.08.2015 року вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.407 КК України, оскільки самовільно залишив військову частину та нез`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив факт вчинення ним самовільного залишення військової частини та нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинених в умовах особливого періоду, покликаючись на обставини викладені у обвинувальному акті.
Крім цього, додатково пояснив, що у нього раптово захворіла мати, яка потребувала стороннього догляду, оскільки проживає сама. У вчиненому щиро розкаявся, запевнивши, що подібного більше не повториться, просить суворо не карати та надати йому можливість надалі проходити військову службу.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні місця служби та нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинених в умовах особливого періоду, доведена повністю а його дії за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковано вірно.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину, відсутність заподіяної шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинення обвиуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання та служби, його відношення до вчиненого злочину, те, що він брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та луганської областей, що підтверджується довідкою №2980 від 14.06.2016 року, звільнений з військової служби, з урахуванням наведеного, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України його слід звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі;
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СУДДЯ: ОСОБА_1