Дата документу Справа № 333/2814/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/151/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/2814/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 296 ч.4 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001876, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2016 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, що має середню-спеціальну освіту, не одруженому, не працевлаштованому, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України;

в с т а н о в и л а:
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2015 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України і остаточно визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_8 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 18.04.2016 року по день постановлення вироку 13.09.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 суму моральної шкоди на користь ОСОБА_9 у розмірі 50 000,00 гривень.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно до змісту судового рішення, 17.04.2014 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись у громадському місці, а саме на стежинці, яка проходить від КУ «ЗОЛК» до посту ДАІ по вул. Космічна у м. Запоріжжі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з хуліганських спонукань, ігноруючи елементарними правилами поведінки, моральності, добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, безпричинно пристав до потерпілої ОСОБА_9 при цьому, із застосуванням фізичного насилля, схопив потерпілу ОСОБА_9 за волосся та потягнув її у кущі, розташовані вздовж вказаної стежки. В свою чергу ОСОБА_9 почала кричати, звати на допомогу, та чинила фізичний опір, після чого ОСОБА_8 , знущаючись з потерпілої, повалив останню на землю та сів на неї зверху, утримуючи своєю вагою її ноги, став погрожувати застосуванням ножа, демонструючи його, тим самим, створюючи реальну загрозу для життя та здоров`я потерпілої, намагався нанести удар вищевказаним ножем, однак остання, чинячи опір, схопилась за лезо ножа, від чого отримала тілесні ушкодження у вигляді ссадини в області 1-го та 3-го пальців лівої руки, які згідно із висновком судово-медичної експертизи №1423 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_8 , діючи з винятковим цинізмом, проявляючи безсоромність та грубу непристойність, продовжуючи утримувати потерпілу ОСОБА_9 в нерухомому стані, почав намагатись поцілувати останню, однак в цей час на крики потерпілої ОСОБА_9 прибігли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які припинили злочинні дії ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині цивільного позову ОСОБА_9 , частково задовольнивши вимоги морального характеру на суму 2000 гривень.

Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, так як у суду не було правових підстав повністю задовольнити позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 в частині стягнення моральної шкоди, оскільки доводи потерпілої, викладені в позовній заяві являються не обґрунтованими і жодних підтверджень не мають, крім того сама потерпіла надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, будь-яких інших документів в обґрунтування своїх позовних вимог суду не надала. Тобто, в самому вироку відсутнє обґрунтування винесення саме такого рішення в частині позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу; прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу захисника; вислухавши доводи сторін та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, ґрунтуються на обставинах, які сторонами провадження не оспорюються, тому перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Разом з тим, на думку колегії суду, рішення суду про відшкодування обвинуваченим моральної шкоди потерпілій у сумі 50 000 гривень, є помилковим, а стягнута сума невиправдано великою.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен виходити у тому числі і з принципів законності, зваженості і справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 , суд без наявності будь-яких підтверджень даних про його доходи (заробітну плату, пенсію і таке інше), і не врахувавши розмір цих доходів, матеріальний стан обвинуваченого, інших даних, які суттєво впливають на визначення розміру моральної шкоди, взагалі не обґрунтував стягнення саме такої суми, а саме 50 000 гривень, яка, на думку колегії суддів, є явно незваженою та несправедливою, а тому підлягає зниженню. При цьому колегія суддів виходить з встановлених районним судом фактичних обставин провадження, згідно до яких потерпіла беззаперечно отримала моральні та фізичні страждання від незаконних дій обвинуваченого, які полягали, зокрема: у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, тощо, і тому, на переконання колегії суддів моральна шкода у розмірі 15 000 гривень видається зваженою і справедливою.

Отже, оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, скасування вироку повністю чи частково та ухвалення нового вироку, або скасування вироку повністю чи частково та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Згідно вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищенаведені вимоги кримінального закону, а також те, що ОСОБА_8 у період попереднього ув`язнення тримався під вартою з 13.09.2016 року (день ухвалення оскаржуваного вироку) по 25.01.2017 року включно (набрання вироком законної сили), колегія суддів зараховує цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2016 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині вирішення цивільного позову.

Зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 до 15 000 гривень.

В решті вирок залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 13.09.2016 року по 25.01.2017 року включно, із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4