АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/6751/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/52/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2017р. м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2016р., по кримінальній справі відносно
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Єралієво, Єралієвського району,
Гурьєвськоїобласті, Казахської РСР, який мешкав
за адресою:
АДРЕСА_1 .
Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, 11 листопада 2016р. відмовив засудженому ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_7 у задоволенні їх клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами і їх заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, залишив без розгляду.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
засуджений ОСОБА_6
захисник засудженого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 11 листопада 2016р., поновити йому і його захиснику ОСОБА_7 строк звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції його і захисника заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, оскільки на його думку, ухвала суду є незаконною і необґрунтованою.
Захисник засудженого, адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 11 листопада 2016р. за заявою засудженого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами та їх клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, постановити нову ухвалу, якою поновити засудженому ОСОБА_6 і його захиснику строк звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, призначити новий розгляд в суді першої інстанції заяв засудженого та захисника про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Суд першої інстанції, відмовляючи засудженому ОСОБА_6 і його захиснику ОСОБА_9 у поновленні строку звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами і залишаючи без розгляду заяви засудженого і захисника про перегляд судових рішень за нововиявобставинами зазначив наступне.
10 листопада 2016р. до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу надійшли заяви засудженого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, а саме: вироку колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000р. щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ухвали Верховного Суду України від 30 січня 2001р. по цій кримінальній справі, якою зазначений вирок було змінено, з клопотанням про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Зі змісту заяви, як вказав суд, видно, що заявники, як на нововиявлену обставину посилаються на рішення Конституційного Суду України від 29 грудня 1999р. про визнання неконституційними положення Кримінального кодексу України, який передбачає смертну кару як вид покарання, та внесення відповідних змін до Кримінального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» від 22 лютого 2000 року, який набрав чинності 04 квітня 2000р.
Суд зазначив, що обґрунтовуючи вимоги заяв про перегляд судового рішення засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 посилалися на те, що ухвалою Верховного Суду України від 30 січня 2001р., вирок колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000р. щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 було змінено, а саме виключено з вироку кваліфікацію їх дій за ч.2 ст.142 КК України, ч.3 ст.193 КК України та ОСОБА_6 засуджено за ст.42 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст.69 КК України, ст.142 ч.3 КК України, ст.86 ч.2 КК України, ст.222 ч.1 КК України, ст.93 п. «а»), п.«г»), п.«е»), п.«ж»), п. «з»), п.«і»), ст.17 КК України, ст.ст.19-93 п. «а», п.«ж», п.«з», п.«і» КК України, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі у тюрмі, з конфіскацією всього його майна, вирішено питання про стягнення судових витрат.
Суд вказав, що, заявники, як на нововиявлену обставину посилаються на рішення Конституційного Суду України від 29 грудня 1999р. про визнання неконституційними положення Кримінального кодексу України, який передбачає смертну кару як вид покарання, та внесення відповідних змін до Кримінального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» від 22 лютого 2000р., який набрав чинності 04 квітня 2000р.
Суд також вказав, що заявники, враховуючи рішення Конституційного суду України № 11-РП/99 від 29 грудня 1999р. та Закон України №1483-III «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» від 22 лютого 2000р., яким було введено новий вид покарання - довічне позбавлення волі, вважають за необхідне визнати неправильним застосування покарання ОСОБА_6 у виді «довічного позбавлення волі», яке призвело до подальших судових помилок, у зв`язку з чим, вирок Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000р.та ухвала Верховного Суду України від 31 січня 2001р. підлягають скасуванню з постановленням нового вироку, яким покарання ОСОБА_6 слід призначити на певний строк позбавлення волі, і з урахуванням відбутого строку, необхідно звільнити ОСОБА_6 з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуттям строку покарання.
У рішенні суд першої інстанції вказав, що оскільки вказані заявниками рішення КСУ та Закон були та є загальнодоступними і відомими всім учасникам провадження і, з моменту їх прийняття пройшло більше трьох місяців, а засуджений ОСОБА_6 ніяких об`єктивних даних стосовно пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами не надав, йому необхідно відмовити з цих підстав у поновлені строку.
Розглянувши заяву захисника, засудженого ОСОБА_6 про поновлення строку звернення до суду про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд вказав, що посилання адвоката ОСОБА_7 який не брав участі у справі і його посилання на укладення угоди з ОСОБА_6 про надання правової допомоги і ознайомлення з матеріалами кримінальної справи через 15 років після ухвалення останнього судового рішення у справі, як на поважність причини пропуску строку звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення, суд вважає необґрунтованими, у звязку з чим відмовив захиснику в його заяві про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Оскільки суд залишив без задоволення клопотання заявників про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, їх заяви щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами судом залишені без розгляду.
Засуджений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду, поновити йому і його захиснику строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції, його і захисника заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Засуджений ОСОБА_6 вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, посилаючись на те, що суд здійснив судовий розгляд при вирішенні питання про поновлення строку звернення із заявою до суду про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, без його і захисника участі в судовому засіданні.
Захисник засудженого, адвокат ОСОБА_7 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на її незаконність у зв`язку з тим, що ні він, ні засуджений ОСОБА_6 не були викликані в судове засідання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами і клопотань про поновлення строку із зверненням до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Захисник не погоджується із висновком суду першої інстанції у відмові засудженому ОСОБА_6 поновити строк звернення із заявою про перегляд судового рішення з тих підстав, що рішення Конституційного суду України № 11-РП/99 від 29 грудня 1999р. та Закон України №1483-III «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» від 22 лютого 2000р., який набрав чинності 4 квітня 2000р. є загальнодоступними і відомими всім учасникам провадження і, що з моменту їх прийняття пройшло більше трьох місяців.
Захисник вважає, що, якщо б ОСОБА_6 були раніше відомі ці обставини, він би набагато раніше звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, і ці обставини він також вважає об`єктивними.
ОСОБА_7 вважає, що в мотивувальній частині рішення, суд першої інстанції надав оцінку його і засудженого ОСОБА_6 заявам про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вийшовши за межі досліджених у судовому засіданні доказів, оскільки відповідно до резолютивної частини оскаржуваного рішення їх заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишені без розгляду, тобто, суд не досліджуючи ці заяви посилався на ті докази, які він не досліджував в залі суду.
Не погоджується захисник і з рішенням суду щодо відмови в його клопотанні у поновленні строку звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Захисник звертає увагу на те, що він, після ознайомлення з матеріалами справи у жовтні 2015р., коли йому стали відомі нововиявлені обставини, без порушення трьох місячного строку звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, які він докладно виклав у заяві.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримав свою і захисника апеляційні скарги, просив їх задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції від 11 листопада 2016р., поновити йому і його захиснику ОСОБА_7 строк звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції його і захисника заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримав свою і засудженого ОСОБА_6 апеляційні скарги, просив їх задовольнити скасувати рішення суду першої інстанції від 11 листопада 2016р., поновити йому і засудженому ОСОБА_6 строк звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції його і ОСОБА_6 заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Прокурор, який брав участь в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечувала проти задоволення апеляційних скарг засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , просила колегію суддів залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, без змін
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Колегія суддів вважає, що доводи засудженого і його захисника викладені в апеляційних скаргах є безпідставними і не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1 ст.461 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана протягом трьох місяців після того, як особа, яка звернулася до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що 30 січня 2001р. ухвалою Верховного Суду України, вирок колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000р. щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 було змінено, а саме виключено з вироку кваліфікацію їх дій за ч.2 ст.142 КК України, ч.3 ст.193 КК України та ОСОБА_6 засуджено за ст.42 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст.69 КК України, ст.142 ч.3 КК України, ст.86 ч.2 КК України, ст.222 ч.1 КК України, ст.93 п. «а»), п.«г»), п.«е»), п.«ж»), п. «з»), п.«і»), ст.17 КК України, ст.ст.19-93 п. «а», п.«ж», п.«з», п.«і» КК України, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі у тюрмі, з конфіскацією всього його майна, вирішено питання про стягнення судових витрат (а.с. 254-270, т.22).
Заява захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 та самого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, датовані 30 січня 2016р., тобто подані після закінчення строку, встановленого в ч.1 ст.461 КПК України на її подання.
Засуджений ОСОБА_6 і його захисник, який не брав участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції і у Верховному Суді України, ставлять питання про поновлення цього строку, не наводячи об`єктивних підстав пропуску строку з поважних причин.
Оскільки діючий кримінально - процесуальний кодекс не визначає наслідків пропущення строку звернення про перегляд за ново виявленими обставинами, тому належить за аналогією керуватися загальним вимогами закону які діють при перегляді судових рішень.
Суд своєю ухвалою відмовляє у поновленні строку і залишає заяву про перегляд судового рішення за нововиявленними обставинами без розгляду, якщо не знайде підстав для поновлення строку, тобто не визнає, що строк було пропущено з поважних причин.
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах установленого законом проміжку часу. До них належать: 1) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 2) відсутність особи в місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження; 3) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 4) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 5) несвоєчасне одержання процесуальних документів (наприклад, несвоєчасне одержання копії вироку); 6) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють учинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження поданням відповідних документів або їх копій.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заяви засудженого і його захисника про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами містять тільки посилання на неправильне застосування законодавства про кримінальну відповідальність і не містять ніяких даних про нововиявлені обставини і про поважність пропуску строків зі зверненням про перегляд за ново виявленими обставинами.
Адвокат ОСОБА_7 , і засуджений ОСОБА_6 на обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами посилаються на те, що в якості захисника ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 уклали угоду про здійснення захисту та надання правової допомоги 07.08.2015р., тобто через 15 років після ухвалення останнього судового рішення у справі, і, що тільки 10 жовтня 2015 року захисник ознайомився в повному обсязі з матеріалами кримінальної справи щодо ОСОБА_6 , після чого йому стало відомо про істотне порушення норм матеріального та процесуального права під час розгляду вказаної справи у 2000 році та про наявність підстав для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з якою вони звернулися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, і ухвалою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року вона була повернута заявникам і отримана ними 18 грудня 2015 року.
Суд першої інстанції, слушно визнав необґрунтованими посилання сторін, - на укладення про надання правової допомоги і ознайомлення з матеріалами кримінальної справи через 15 років після ухвалення останнього судового рішення у справі, - як на поважні причини пропуску строку звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення.
Крім того, колегія суддів, вважає, що доводи сторін у скарзі, а також у судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції розглянув їх клопотання про поновлення строку, не відкривши провадження у справі, без їх участі у судовому засіданні і без фіксації судового процесу є безпідставними, оскільки за загальним правилом, клопотання про поновлення пропущеного строку розглядаються без обов`язкової присутності учасників кримінального провадження, крім того при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку суддя не відкриває провадження, і тому застосування технічних засобів не здійснюється.
Після надходження заяви до суду суддя перевіряє її на відповідність вимогам ст.ст. 461, 464 КПК України і приймає рішення щодо відкриття кримінального провадження.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінально процесуального закону при ухваленні судом першої інстанції рішення про відмову засудженому ОСОБА_6 та його захиснику адвокату ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Щодо доводів захисника ОСОБА_7 про те, що суд, в мотивувальній частині рішення надав оцінку його і засудженого ОСОБА_6 заявам про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вийшов за межі досліджених у судовому засіданні доказів, оскільки відповідно до резолютивної частини оскаржуваного рішення їх заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишені без розгляду, тобто, суд не дослідивши ці заяви, однак, посилався як на докази, які не досліджувалися в залі суду, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, суд у своєму рішенні не аналізував доводи сторін щодо наявності нововиявлених обставин, зазначених у ст.459 КПК України, і не давав правової оцінки їх вимогам. Посилання суду на рішення Конституційного суду України № 11-РП/99 від 29 грудня 1999р. та Закон України №1483-III «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» від 22 лютого 2000р., зроблено у зв`язку з тим, що суд зазначав вимоги сторін у своєму рішенні.
Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст..404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 залишити, без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2016р., якою відмовлено засудженому ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_7 у задоволенні їх клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами і їх заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, залишені без розгляду - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 Чумак