Справа № 333/5964/16-к
Провадження №1-кп/333/82/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005156 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому: 04.03.1992 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочено на 2 роки; 14.02.1995 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 142 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна; 14.11.1995 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 101, ст. 43 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна; 30.03.2001 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна; 07.06.2005 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 391, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 1 день позбавлення волі; 15.10.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; 20.09.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 19.07.2016 звільнився по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2016 року, приблизно о 11 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №3 по вул. Ситова у м. Запоріжжі, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна викрав у потерпілої ОСОБА_8 належний їй мобільний телефон «Sony Ericsson Experia P LT22i» в корпусі чорного кольору S/N: НОМЕР_1 , вартістю 1000 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Life» (матеріальної цінності не представляє). В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_8 було заподіяно майнову шкоду на суму 1000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні провину визнав частково, на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати показання.

Потерпіла ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Провина обвинуваченого ОСОБА_7 в об`ємі, вказаному у вироку, підтверджується зібраними та дослідженими в суді доказами.

Так, свідок ОСОБА_9 в суді пояснив, що він є патрульним Управління патрульної поліції. Восени 2016 року він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 патрулювали Комунарський район. По рації отримали повідомлення, що відбувся грабіж біля магазину «Варус». Жінка сказала, що її вдарили та забрали телефон. Відпрацьовуючи район побачили чоловіка, схожого за описання на нападника. Підійшовши до чоловіка запитали чи є в нього неналежний йому телефон. Він відповів, що є, тоді вони викликали слідчо-оперативну групу. Цим чоловіком був обвинувачений ОСОБА_12 , він був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Підходила потерпіла, яка була засмучена, пояснила, що це той чоловік. Про обставини вчиненого злочини потерпіла йому нічого не пояснювала.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час допиту в судовому засіданні надали аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_13 допитана в суді пояснила, що вона є співмешканкою ОСОБА_14 , 18.10.2016 року вони на вулиці зустріли раніше знайому потерпілу ОСОБА_15 , яка була у стані алкогольного сп`яніння та ще їм запропонувала випити спиртних напоїв. Вона відмовилась та пішла по своїх справах, а ОСОБА_12 погодився та пішов з ОСОБА_15 розпивати спиртне. Через декілька годин ОСОБА_12 зателефонував їй та попросив забрати його, вона підійшла до кафе, звідки вийшов ОСОБА_12 , він кульгав та пояснив, що його вкусив собака ОСОБА_15 . Гарькаву вона не бачила.

Свідок ОСОБА_16 , допитана в суді пояснила, що вона разом з ОСОБА_17 стояла біля перукарні та почула який-то глухий звук. Кобзарук в цей момент сказала: «Нічого собі, як він її вдарив!» вона повернулась та побачила як жінка лежала на землі, поряд стояв собака, а попереду пішов чоловік та жінка. Чоловік оглядався. Вона підійшла до жінки, на що та запитала: «Це він мене вдарив? Чим він мене вдарив?», також вона сказала, що знає цього чоловіка, та що він вкрав в неї телефон. Просила викликати швидку допомогу та міліцію.

Під час пред`явлення особи для впізнання свідок ОСОБА_16 18.10.2016 року впізнала ОСОБА_7 , як особу, який 18.10.2016 року приблизно о. 11-45 год. знаходячись біля будинку №3 по вул.. Ситова в м. Запоріжжя наніс удар рукою в голову жінці та заволодів її мобільним телефоном, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання та фото таблицею до нього.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона бачила, що на відстані 30-ти метрів стояв ОСОБА_12 разом з двома жінками та спокійно розмовляв, ніякого шуму або сварки не було. Потім він вдарив кулаком в голову потерпілу, від якого вона впала. Удар був сильний, тому що потерпіла впала через деяку відстань від місця де вона стояла. Після того, як ОСОБА_12 наніс удар, він пішов, до потерпілої він не підходив, не нахилявся до неї. Щоб він брав телефон, вона не бачила.

Під час досудового розслідування свідок ОСОБА_17 18.10.2016 року впізнала ОСОБА_7 , як особу, який 18.10.2016 року приблизно о. 11-45 год. знаходячись біля будинку №3 по вул.. Ситова в м. Запоріжжя наніс удар рукою в голову жінці та заволодів її мобільним телефоном, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання та фото таблицею до нього.

Висновок суду про місце вчинення злочину підтверджується даними, що містяться в протоколу огляду місця події від 18.10.2016 року, в процесі якого оглядалась ділянка місцевості розміром 282 м, що розташована на відстані близько 2 м від входу до перукарні «Едем» по вул. Ситова, 3 в м. Запоріжжя.

18.10.2016 року біля будинку №2 по вул. Парамонова в м. Запоріжжя був присутній ОСОБА_7 , який добровільно видав з лівої кишені куртки мобільний телефон «Sony Xperia» чорного кольору, що підтверджується відповідним протоколом та фото таблицею до нього.

Згідно товарного чеку №3595 від 18.10.2016 року виданого ПП ОСОБА_18 вартість мобільного телефону «Sony Ericsson Xperia p lt22i» який був у споживанні складає 1000 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 21.10.2016 року під час огляду речей оглянула мобільний телефон «Sony Xperia p lt22i» та пояснила, що саме цим мобільним телефоном заволодів ОСОБА_7 в неї 18.10.2016 року, що підтверджується протоколом огляду предмета.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №4155 та №4156-д під час дослідження у ОСОБА_8 тілесних пошкоджень та слідів їх заживлення не виявлено.

Перебування ОСОБА_7 під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком №6208 від 18.10.2016 року, з якого вбачається, що під час дослідження в цей день о 21 год.30 хв. ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_8 за таких обставин: 18.10.2016 року об 11-40 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №3 по вул. Ситова в м. Запоріжжя підійшов до потерпілої та наніс їй один удар рукою в голову, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, в результаті удару у ОСОБА_8 випав на землю мобільний телефон «Sony Ericsson Xperia p lt22i» вартістю 1000 грн., з сім картою оператора мобільного зв`язку «Life», який ОСОБА_7 відкрито викрав, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

Проте, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_7 у відкритому заволодінні мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_8 . ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він спочатку вдарив потерпілу, від удару випав мобільний телефон, який він відкрито викрав. Але, свідок ОСОБА_17 в суді пояснила, що вона бачила, як ОСОБА_12 наніс удар рукою в голову потерпілій, від якого вона впала, але не бачила, щоб ОСОБА_12 брав мобільний телефон. Свідок впевнено стверджує, що ОСОБА_12 до потерпілої не підходив, не нахилявся, одразу після нанесення удару він разом з жінкою пішов геть. Свідок ОСОБА_16 , яка безпосередньо спілкувалась із потерпілою після її падіння на землю від удару ОСОБА_7 , вказує, що потерпіла казала про те, що ОСОБА_12 в неї вкрав телефон, проте, вона не зазначала, коли саме він заволодів телефоном та за яких обставин. Свідки обвинувачення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які спілкувались із потерпілою ОСОБА_8 також не змогли суду детально пояснити про обставини вчиненого злочину. Зі слів потерпілої їм відомо, що нападника вона знала та він забрав в неї телефон. Інші докази по справі не дають підстав суду вважати, що ОСОБА_7 заволодів мобільним телефоном потерпілої саме після нанесення удару їй по голові, від якого вона впала. Так, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт незаконного заволодіння ОСОБА_7 мобільним телефоном у потерпілої ОСОБА_8 . Це підтверджується тим, що вказаний мобільний телефон був виявлений у ОСОБА_7 безпосередньо після вчиненого злочину. Те, що телефон вибув з володіння потерпілої поза її волею підтверджується показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , яким зі слів потерпілої відомо, що телефон ОСОБА_12 у неї забрав, викрав. Проте, суду не надано доказів, що цей телефон ОСОБА_12 відкрито викрав у потерпілої саме після нанесення їй удару від якого вона впала. Можливість відкритого викрадення мобільного телефону за вказаних обставин спростовується показаннями свідка ОСОБА_24 , яка безпосередньо бачила описувані події спочатку спілкування потерпілої з обвинуваченим до залишення обвинуваченим місця вчинення злочину. Показання цього свідка дають суду можливість вважати, що на момент нанесення удару потерпілій ОСОБА_15 мобільним телефоном ОСОБА_12 вже заволодів. Проте, суд не може вважати, що ОСОБА_12 до нанесення удару відкрито для потерпілої заволодів мобільним телефоном, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами.

При розгляді кримінальних справ суд має додержуватись закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відомості викладені в протоколах пред`явлення особи для впізнання від 18.10.2016 року зі свідками ОСОБА_22 та ОСОБА_24 щодо того, що ці свідки впізнали ОСОБА_14 як особу, який відкрито заволодів мобільним телефоном, суд не приймає, оскільки в судовому засіданні вказані свідки не підтвердили, що ОСОБА_12 відкрито заволодів мобільним телефоном. Згідно ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Тому судом враховуються показання свідків, надані ними безпосередньо суду під час судового засіданні, а не відомості викладені слідчим в процесуальному документі.

Нанесення удару ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_15 не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки в суді не встановлено, що нанесення удару пов`язане з заволодінням телефону. Самостійно кваліфікувати дії ОСОБА_7 по нанесенню удару потерпілій, суд не може, виходячи із обмежень встановлених ст. ст. 337, 477 КПК України.

Виходячи із досліджених доказів, суд вважає за можливе змінити юридичну кваліфікацію вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, оскільки нове обвинувачення не є більш тяжким, а формулювання фактичної сторони обвинувачення залишається без істотних змін та тісно пов`язане з первісним, в результаті такої зміни не буде порушено право особи на захист.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування неправильно кваліфіковані його дії за ч.2 ст. 186 КК України та його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки своїми діями ОСОБА_7 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обтяжуючої покарання обставини та вимоги, зазначені в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі, передбаченого санкцією статті Кримінального кодексу України.

Витрат на залучення експертів не має.

Керуючись ст. ст. 368-371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ВизнатиОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ПризначитиОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років чотирьох місяців обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання з 18 жовтня 2016 року.
Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 18.10.2016 року по 16.03.2017 р.у співвідношенні 1 день утримання в слідчому ізоляторі за 4 дні покарання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, які знаходяться під вартою, в той же час з моменту вручення їм копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуюча суддя: ОСОБА_1