КОПІЯ
Провадження № 11-кп/792/434/17
Справа № 678/365/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого Узуна Бюлента,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000529 від 07 листопада 2016 року, по обвинуваченню Узуна Бюлента у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року,
у с т а н о в и л а :
Ухвалою Летичівського районного суду від 31 травня 2017 року клопотання захисника Узуна Бюлента адвоката ОСОБА_7 про повернення застави в розмірі 72 500 грн., встановленої згідно ухвали слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2016 року залишено без задоволення.

Цією ж ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000529 від 07 листопада 2016 року відносно Узуна Бюлента у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, повернуто прокурору Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що орган досудового слідства суттєво порушив права обвинуваченого на захист, а саме не додержані вимоги ст.ст.20, 29, 42 КПК України, а також ст.290 КПК України щодо відкриття матеріалів кримінального провадження іншій стороні. Незабезпечення обвинуваченого згідно його клопотання належним чином перекладеними процесуальними документами в ході досудового слідства суттєво звужує його процесуальні права на захист, що дало можливість суду зробити висновок про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених порушень, оскільки суд не взмозі сам усунути виявлені в підготовчому судовому засіданні порушення, допущені під час досудового слідства.

Крім того, в порушення п.5 ч.2 ст.191 КПК України орган досудового слідства не конкретизував обвинувачення в частині дій, вчинених обвинуваченим щодо носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу місцевого суду в частині повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні стосовно Узуна Бюлента за ч.1 ст.263 КК України скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Указував, що в обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважав установленим, зокрема, чітко вказано за яких обставин відбулось придбання, носіння та зберігання зброї.

Крім того, суд у підготовчому судовому засіданні вийшов за межі тих питань, які можуть вирішуватись на цій стадії, а саме шляхом допиту обвинуваченого та самостійного дослідження матеріалів кримінального провадження в нарадчій кімнаті встановив, що органом досудового слідства суттєво порушені права обвинуваченого на захист, а саме не додержані вимоги ст.ст.20, 29, 42 КПК України, а також ст.290 КПК України щодо відкриття матеріалів кримінального провадження іншій стороні.

Таким чином, вищевказане є грубим порушенням кримінального процесуального законодавства, оскільки згідно вимог ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо під час судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання.

Водночас прокурор зазначав, що право на захист обвинуваченого в жодному разі не порушено, бо органом досудового розслідування здійснено переклад основних процесуальних документів, які надано обвинуваченому, зокрема, повідомлення про підозру, обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що відповідає вимогам ст.29 КПК України.

Крім того, однією з процесуальних гарантій дотримання прав і законних інтересів підозрюваного чи обвинуваченого та їх належний захист під час кримінального провадження є обов`язкова участь захисника у провадженні, якщо вони не володіють мовою, якою воно ведеться. Так, участь є обов`язковою з моменту встановлення цього факту (п.4 ч.2 ст.52 КПК), що органом досудового розслідування забезпечено в повному обсязі. Забезпечено було також і участь перекладача, який був присутній під час усіх слідчих дій та в ході підготовчого судового засідання.

Тому прокурор уважав, що в даному випадку судом першої інстанції не зазначено жодної невідповідності обвинувального акту вищевказаним вимогам кримінального процесуального Закону, яка б заслуговувала на увагу та була перешкодою в прийнятті законного та обґрунтованого рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; думку прокурора на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; думку Узуна Бюлента та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги; обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, ч.2 ст.291 КПК України містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

Колегія суддів уважає, що місцевий суд, повернувши обвинувальний акт по обвинуваченню Узуна Бюлента за ч.1 ст.263 КК України як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, допустив порушення вимог закону.

Колегія суддів зазначає та погоджується з тим, що суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні не може робити висновків щодо кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки відповідно до ст.91 КПК України подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції не досліджує фактичні обставини та не дає оцінку доказам, здобутим під час досудового розслідування, а лише вирішує питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та розглядає окремі клопотання заявлені учасниками судового провадження.

Так, у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року (справа 5-328кс-16) зазначено, що під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини 3 статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст.6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

При цьому Верховний Суд України звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

З огляду на вказане, конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, а отже і обвинувачення, не викликає сумнівів. Вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що складаючи і затверджуючи обвинувальний акт, прокурор дотримався вимог, визначених п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду уважає, що судом першої інстанції не дотримано норм кримінального процесуального закону, бо завданням підготовчого судового засідання на цій стадії є лише перевірка відповідності форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено у ст.ст.314-317 КПК України, не торкаючись самої суті обвинувачення.

Колегія суддів приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні в обвинувальному акті наявне формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій особи, що дає можливість здійснити належний розгляд провадження.

Так, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, установлено, що він відповідає вимогам ст.291 КПК України та при цьому дотримано порядок його складення; наведено вичерпний перелік ряду відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначено ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом розслідування до нього. Зокрема, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Колегія суддів зауважує, що висновок суду про порушення органом досудового слідства права обвинуваченого на захист є помилковим, оскільки органом досудового розслідування здійснено переклад основних процесуальних документів, які надано обвинуваченому, а саме повідомлення про підозру, обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що відповідає вимогам ст.29 КПК України.

За практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Х проти Австрії» (X v. Austria) за скаргою № 6185/73 від 29 травня 1975 року (DR 2, 68), стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не передбачає права обвинуваченого на переклад усіх матеріалів справи; права, що гарантовано цією статтею, це права сторони захисту в цілому, а не окремо право обвинуваченого; перекладач залучається до участі у провадженні для забезпечення процесуального порядку відносин обвинуваченого із судом.

У цьому кримінальному провадженні на стадіях судового й апеляційного розгляду за клопотанням обвинуваченого був залучений перекладач. Зважаючи на викладене й на те, що інтереси обвинуваченого в судових інстанціях представляли захисники, у колегії суддів немає жодних підстав визнати порушеним його право на захист.

Крім того, однією з процесуальних гарантій дотримання прав і законних інтересів підозрюваного чи обвинуваченого та їх належний під час кримінального провадження є обов`язкова участь захисника у провадженні, якщо вони не володіють мовою, якою воно ведеться. Така участь є обов`язковою з моменту встановлення цього факту (п.4 ч.2 ст.52 КПК), що органами досудового розслідування забезпечено в повному обсязі.

Також, не менш важливою процесуальною гарантією дотримання права і законних інтересів названих учасників кримінального провадження є залучення до провадження такого його учасника як перекладач, який був присутній під час усіх слідчих дій та в ході підготовчого судового засідання.

Обвинуваченому та захисникам у присутності перекладача надавалась можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження у період часу з 31 січня 2017 року по 27 березня 2017 року і лише після спливу цього строку прокурором було спрямовано обвинувальний акт до суду для розгляду.

З огляду на викладене колегія суддів, установивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні №0000529 від 07 листопада 2016 року відносно Узуна Бюлента у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.291, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000529 від 07 листопада 2016 року по обвинуваченню Узуна Бюлента за ч.1 ст.263 КК України повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ Судді: /підписи/
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .