Справа № 343/2274/16-к
Провадження № 11-кп/779/59/2017
Категорія ст. 82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2016 року про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , -

з участю: прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7

представника Долинського

виправного центру (№118) ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам справи. Вважає, що суд при винесенні рішення не прийняв до уваги те, що ОСОБА_7 був засуджений до 1 року 6 місяців обмеження волі, фактично не був працевлаштований, залучався адміністрацією виправного центру до суспільно-корисної праці, приймав участь у самодіяльних організаціях, що, на думку апелянта, свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення. Вважає, що відбування покарання засудженим у виправному центрі є неправильним, а час, - недостатнім для належного вивчення його особи, поведінки та відношення до скоєних ним злочинів. Посилається на те, що психологічна характеристика засудженого не дає підстав вважати, що він готовий до самокерованої правослухняної поведінки.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання виправної колонії щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції виходив з того, що з характеристики на засудженого ОСОБА_7 встановлено, що останній за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, був працевлаштований на дільниці МПП "Таля", де і працює по даний час, порушень режиму відбування покарання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались, сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення, відбув частину покарання за вироком суду тощо.

Під час апеляційного провадження:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати;

- засуджений ОСОБА_7 не підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін;

- представник виправного центру ОСОБА_9 вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, встановлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Свій висновок про заміну невідбутої частини покарання у виді обмеження волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт суд першої інстанції належним чином обґрунтував, виходячи з усіх необхідних правових підстав, передбачених ст. 82 КК України.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі (ч. 1 ст. 82 КК України); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 КК України частину призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.3 ст. 82 КК України).

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, об`єктивно врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, що підтверджується доказами, які свідчать про доведеність виправлення засудженого ОСОБА_7 .

Доводи апеляційні скарги про те, що суд належним чином не врахував висновки психологічної характеристики засудженого, є неспроможними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінального закону, оскільки приписи ст. 82 КК України не містять такої заборони, крім того, суд приймає рішення на підставі сукупності всіх даних щодо особи засудженого, його поведінки та ставлення до праці, з урахуванням тяжкості скоєного злочину та частини строку відбуття покарання.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

На переконання колегії суддів, розглядаючи подання адміністрації установи суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини провадження та дійшов правильного висновку, навівши переконливі мотиви про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення

Так, при вивченні матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, не допускав порушень вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення на нього не накладались, заохочення не оголошувались. Крім того вбачається, що ОСОБА_7 був працевлаштований на дільниці МПП "Таля", де і працює по даний час, та відбув частину покарання за вироком суду,

Положення ч. 1 ст. 57 КК України передбачають, що покарання у виді виправних робіт встановлюються на строк від шести місяців до двох років, і відбувається за місцем роботи засудженого.

Згідно наявної характеристики комісії виправного центру, засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення (а.п. 2).

З урахуванням викладеного, доводи апеляційних скарг щодо невідповідності висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам справи є безпідставними.

Отже, оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального і матеріального законодавства, є законним та обґрунтованим.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора належить відмовити, підстав для скасування ухвали немає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2016 року про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2