Справа №482/1136/17 28.07.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-сс/784/394/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: оскарження ухвали слідчого судді Доповідач апеляційного суду:
про відмову у продовженні ОСОБА_2
строку тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, українки, з неповною середньою освітою, розлученої, на утриманні неповнолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, не судимої, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , а проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України.
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8
підозрювана: ОСОБА_7 ,
захисник: ОСОБА_9
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційних скарг.
Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року відмовлено слідчому слідчого відділення Новоодеського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Миколаївській області у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою. Задоволено клопотання захисника. Змінено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши її з під варти негайно в залі суду. Покладено на обвинувачену ОСОБА_7 наступні обов`язки: заборонити їй цілодобово залишати своє житлове приміщення і відлучатися зі свого місця проживання, що розташоване по АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; утриматися від спілкування щодо обговорення обставин злочину, в якому вона обвинувачується з потерпілим та свідками в цьому кримінальному провадженні; з`являтися за першим викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
Визначено строк дії ухвали про зміну запобіжного заходу на домашній арешт підозрюваній ОСОБА_7 рахувати по 17 вересня 2017 року включно.
В апеляційній скарзі прокурор Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що, відмовляючи у продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчим суддею не враховано, що останню повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, який поєднаний з насильством, за одне з яких передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років із конфіскацією майна, вчиненого спільно з іншими особами, що тягне ризик переховування від органу досудового розслідування.

Зауважує, що слідчий суддя в ухвалі вказав, що підозрювана є жінкою та безпосередньо не приймала участі у вчиненні інкримінуємих їй злочинів, але під час застосування запобіжного заходу перевіряється тільки наявність підозри, а встановлення вини кожного з учасників кримінального правопорушення - є завданням досудового розслідування.

Стверджує, що судом не звернуто уваги на той факт, що, не визнаючи своєї провини та маючи запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, ОСОБА_7 може впливати на свідків та потерпілу з метою давання ними в суді завідомо неправдивих свідчень для уникнення ОСОБА_7 кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Вказує, що слідчим суддею не звернуто уваги на наявність ризику щодо скоєння підозрюваною повторного злочину, це підтверджується тим, що ОСОБА_7 вже скоїла два кримінальних правопорушення, передбачених ч.2 ст. 121 та ч.4 ст.187 КК України, що, на думку апелянта, говорить про те, що вона схильна до скоєння злочинів.

На переконання апелянта, слідчим суддею не звернуто уваги на той факт, що підозрювана ніде не працює, не має постійного джерела доходу, не має сталих соціальних зв`язків.

Зазначає, що при продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваним ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слідчий суддя в ухвалах від 20 липня 2017 вказав на ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювані можуть знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не встановлені та не знайденні всі речі, які були викрадені з місця скоєння злочину. Тому, апелянт вважає, що вказаний ризик продовжує існувати.

На переконання апелянта, з урахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину, поєднаного з насильством, вказані ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 24 травня 2017 року не змінилися та не перестали існувати, нових обставин для зміни вказаного запобіжного заходу не з`явилося, тому, апелянт вважає, що, перебуваючи на свободі, навіть під домашнім арештом, підозрювана буде мати можливість сприяти іншим особам уникнути кримінальної відповідальності, а отже, на її думку, підстав для застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.?

Вважає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області про продовження строку застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 і ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у тому, що 20 травня 2017 р., часу не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи за місцем свого проживання, а саме, у житловому будинку АДРЕСА_2 , вживала спиртні напої разом зі своїм сином ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Далі, ОСОБА_7 , підбуривши ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , разом пішли до житлового будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_12 з метою завдання йому тілесних ушкоджень за образу ОСОБА_7 .
Перебуваючи на вході вищевказаного житлового будинку між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_10 умисно наніс ОСОБА_12 не менше одного удару в область обличчя, від чого той став тікати у приміщення будинку. ОСОБА_10 наздогнав ОСОБА_12 та почав завдавати йому руками удари в область обличчя, від чого потерпілий упав на підлогу. Потім до нього підійшов ОСОБА_11 , який продовжив наносити удари в область голови потерпілого.
У результаті цих дій ОСОБА_12 , отримавши тілесні ушкодження у виді перелому кісток черепа, черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу помер на місці.
Крім того, перебуваючи житловому будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_12 , у ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виник умисел направлений на заволодіння майном потерпілого.
Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_10 зірвав чавунну металеву плиту та виніс її на подвіря домоволодіння, після чого відєднав «TV-тюнер» від телевізору та забрав мобільний телефон марки «Samsung», який належав потерпілому. Після цього, ОСОБА_10 , з метою подолання можливого опору потерпілого наніс йому не менше двох ударів в область грудної клітини. Далі, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дістали з холодильника та шафи, розташованих у приміщенні кухні, продукти харчування та вийшли з будинку. На території домоволодіння ОСОБА_10 незаконно заволодів дитячим велосипедом та разом ОСОБА_7 і ОСОБА_11 покинули територію домоволодіння ОСОБА_12 , а викраденими речами розпорядилися на свій розсуд.
22 травня 2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено вищевикладені відомості, а дії осіб кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 і ч. 2 ст. 121 КК України і вказаного числа ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України за вчинення цих злочинів та оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України.
24 травня 2017 р. ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 липня 2017 року включно, без визначення розміру застави.
17 липня 2017 р. слідчий слідчого відділення Новоодеського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Миколаївській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджено з прокурором Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що ризики відносно ОСОБА_7 не відпали та продовжують існувати, так як ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки не працює та не має джерел прибутку. Перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого та свідків. Може знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень. Може перешкоджати кримінальному провадженню та сприяти іншим особам, які не виявлені досудовим слідством уникнути кримінальної відповідальності, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
А також, слідчому необхідно провести слідчі дії направлені на завершення досудового слідства, а саме отримати висновки чисельних експертиз.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що з моменту вчинення злочинів до цього часу минуло два місяці, а тому, на його переконання, у досудового слідства було достатньо часу для виявлення і вилучення всіх речей, які можуть вказувати на вчинення злочину як ОСОБА_7 , так і іншими особами, а за такого, вказаний ризик, на підставі якого підозрюваній обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, перестав існувати, а інший ризик щодо вчинення ОСОБА_7 інших злочинів, перебуваючи на свободі, не знаходить свого підтвердження, оскільки вона раніше не судима, а особи, які вчинили злочин разом з нею, перебувають у місцях позбавлення волі, тобто відсутні чинники, які будуть сприяти негативній поведінці підозрюваної на волі.
Крім того, слідчий суддя вважає, що підозра обвинуваченої у вчиненні тяжких злочинів, ураховуючи її роль в цьому, сама по собі не є підставою для продовження відносно неї цього, самого суворого запобіжного заходу, а наявність нових ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор не довів, хоча вказують на них у цьому клопотанні.
Також слідчий суддя вказує, що на даний час майже всі слідчі дії з підозрюваною проведено, оскільки слідчим не зазначено, які саме слідчі дії небхідно виконати.
Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що підозрювана є жінкою, безпосередньо не приймала участі у вчиненні інкримінуємих їй злочинів, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має на утриманні неповнолітню дитину та хвору матір похилого віку.
За такого, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмовити слідчому у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою за відсутністю підстав та змінити цей запобіжний захід на домашній арешт.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 про залишення ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді щодо зменшення ступеню наявних та не доведення наявності нових щодо ОСОБА_7 ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з наведеного, та, враховуючи те, що підозрювана є жінкою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 та хвору матір похилого віку ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідчий суддя прийняв вірне рішення про відмову слідчому у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою за відсутністю підстав та зміну цього запобіжного заходу на домашній арешт.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 405, ч. 3 ст. 407, 422, ч. 4 ст. 424 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: