Єдиний унікальний номер 243/8386/15-к
Номер провадження 11-кп/775/33/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_5 (далі прокурора) на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.02.2016р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, який проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.02.2016р., ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.

ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що 22.06.2015р. близько 11. 30 год. у нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме майна, яке знаходилося на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 .

Здійснюючи свій протиправний умисел 22.06.2015р, приблизно о 12.15 год., ОСОБА_8 , будучи особою раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів та маючи не зняту та непогашену у законному порядку судимість, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступивши у попередню злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком, відкривши засувку на хвіртці, незаконно проникли на територію двору домоволодіння АДРЕСА_2 , де діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, демонтувавши металеву решітку вікна літньої кухні, через яке проникли до приміщення літньої кухні, яка є іншим приміщенням, звідки ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком, таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_10 , заподіявши їй матеріальна шкода на загальну суму 1439,66 грн.

Крім того, 23.06.2015р., близько 11.30 год., у ОСОБА_8 повторно виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме майна, яке знаходилося на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 .

Здійснюючи свій протиправний умисел, 23.06.2015р., приблизно об 11.45 год., ОСОБА_8 , будучи особою раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів та маючи не зняту та непогашену у законному порядку судимість, вступивши у попередню злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком, відкривши засувку на хвіртці, проникли на територію двору домоволодіння АДРЕСА_2 , де діючи умисно, спільно, розуміючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, через двері, які не були замкнені на запірний пристрій, проникли до приміщення літньої кухні, яка є іншим приміщенням, звідки ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком, діючи разом, таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_10 , заподіявши їй матеріальна шкода на загальну суму 2557, 77 грн.

Крім того, 24.06.2015 близько 13.00 год., у ОСОБА_8 знов виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме майна, яке знаходилося на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 .

Здійснюючи свій протиправний умисел, 24.06.2015р. приблизно о 13.15 год., ОСОБА_8 , будучи особою раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів та маючи не зняту та непогашену у законному порядку судимість, вступивши у попередню злочинну змову на таємне викрадення чужого майна з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком, відкривши засувку на хвіртці, проникли на територію двору домоволодіння АДРЕСА_2 , де діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, вибили скло з віконного отвору, після чого особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком, проникла до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки ОСОБА_8 разом із особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку із його розшуком, діючи спільно та узгоджено, таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_10 , заподіявши їй матеріальну шкоду на загальну суму 5117,56 грн.

На зазначений вирок суду прокурором ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він прохає скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 також:

-зазначає, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції ніяким чином не мотивував таке рішення, не врахував особу винуватого, конкретні обставини, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів;

-вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 не відшкодував потерпілій заподіяну матеріальну шкоду;

- зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння;

-вважає, що враховуючи той факт, що ОСОБА_8 вчинив злочин повторно, суб`єктивні дані про його особу, суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про призначення йому покарання з випробуванням.

Про дату, час та місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження були повідомлені належним чином.

Потерпіла ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, надавши заяву від 20.02.2017р. про розгляд справи без її участі. В своїй заяві потерпіла ОСОБА_10 зазначає, що заподіяна їй матеріальна шкода відшкодована, викрадене майно повернуто, вона не має до ОСОБА_8 претензій та не бажає, щоб він відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та прохав її задовольнити, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора та прохали залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, пояснення ОСОБА_8 про те, що він не отримував викликів до апеляційного суду Донецької області, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення за таких підстав.

Як видно з апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 фактичні обставини справи та кваліфікація дій ОСОБА_8 за ст. 185 ч.3 КК України не оскаржуються, прокурор не згодний тільки з призначеним ОСОБА_8 покарання, тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.02.2016р. відносно ОСОБА_8 тільки в межах апеляційних вимог.

Покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, суд першої інстанції, на думку колегії суддів призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у межах установлених у санкції ст. 185 ч.3 КК України Особливої частини Кримінального Кодексу України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

При цьому суд першої інстанції на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, визначив ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до тяжких злочинів у сфері злочинів проти власності, при цьому врахував індивідуальний її ступінь та дав її оцінку у вироку.

Також при призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції обґрунтовано врахував особу винного, а саме те, що він раніше судимий вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.03.2015р. за ч. 1 ст. 185 КК України до 180 годин громадських робіт, покарання відбуте, повністю визнав себе виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, щиросердно розкаявся, не працює, має двох неповнолітніх дітей, повністю відшкодував потерпілій збитки, потерпіла не має до нього претензій матеріального характеру, та просила його суворо не карати.

Також судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання всебічно та повно враховані обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, відшкодування потерпілій заподіяних злочином збитків та обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Також ОСОБА_8 були надані апеляційному суді Донецької області:

- побутова характеристика за місцем свого проживання, відповідно до якої він характеризується посередньо, скарг від сусідів на нього не надходило;

- довідка про те, що його матір ОСОБА_11 є інвалідом третьої групи, та копія свідоцтва про народження його сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- пояснення на ім`я начальника Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, в якому ОСОБА_8 зазначає, що він був відсутній за місцем проживання, у зв`язку з тим , що працював різноробочим у м. Барвінкове Харківської області.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів також враховує той факт, що з моменту ухвалення вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.02.2016р. відносно ОСОБА_8 минув рік, за цей час відсутні відомості про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 будь-яких правопорушень, що на думку колегії суддів, свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Також колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не засуджувався до покарання у виді реального позбавлення волі, його вік, наявність соціальних зв`язків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що вирок суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є непереконливими з наведених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_8 не відшкодував потерпілій заподіяну матеріальну шкоду є неспроможними, оскільки спростовуються її заявою, яка була надана суду апеляційної інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, також на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, був врахований судом першої інстанції як обставина, що обтяжує його покарання.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування покарання та прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, є належним чином вмотивованим, законним та обґрунтованим, оскільки звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням сприятиме саме його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Тому рішення суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_8 вимог ст. 75 КК України є обґрунтованим, вмотивованим та справедливим, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_5 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.02.2016р., яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.02.2016р., яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.