АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1183/17 Номер провадження 11-кп/786/699/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 травня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта середня, раніше судима:

24.02.2003 року Лозівським міським судом Харківської області за ст.187 ч.3, ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена умовно-достроково на 10 міс. 10 днів;

08.10.2008 року Лозівським міським судом Харківської області за ст.185 ч.2, ст.ст.75, 76 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки;

17.06.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.198 КК України до 2 років позбавлення волі;

02.08.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 2 р. 6 міс. позбавлення волі. Звільнена 07.06.2013 року умовно-достроково на 7 місяців 25 днів;

засуджена: 13.10.2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі. 10.02.2016 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова на підставі ст.72 ч.5 КК України, ст.1 ч.1 Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року зараховано у строк основного покарання період з 13.10.2015 року по 24.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-

у с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 .

Відмовляючи в задоволенні подання місцевий суд послався на те , що засуджена ОСОБА_7 на даний час хоч і відбула необхідні 2/3 частини призначеного судом покарання , має одне заохочення та не має стягнень, проте є особою, яка неодноразово судима та відносно якої не раз було застосовано умовно-дострокове звільнення, проте висновків належних для себе не робила та вчиняла нові злочини, тому не заслуговує пільги у виді умовно-дострокового звільнення.

Не погоджуючись з таким рішення суду засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити спільне подання про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Апеляцію обґрунтовує тим, що за час перебування у виправній колонії своєю поведінкою та ставленням до праці довела виправлення. Засуджена зазначає, що працевлаштована на швейному виробництві, має подяки за успіхи в праці. Має хвору матір, що потребує її догляду, та чоловіка, з яким планує створити сім`ю, гарантовано буде працевлаштована. Вказані обставини вказують на те, що вона має намір вести законослухняний спосіб життя , не дивлячись на наявність у неї численних судимостей.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засуджену та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляцію з наведених у ній підстав, прокурора, який заперечував з приводу задоволення апеляції, перевіривши матеріали особової справи засудженої , обговоривши доводи апеляції , провівши судові дебати , колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків:

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так, згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції прийшов до висновку , що засуджена не довела своє виправлення.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, перевіряючи ухвалу суду першої інстанції колегією суддів встановлено , що засудженій за період відбування покарання в установі двічі відмовлялось в зміні умов тримання як такій , що не стала на шлях виправлення. Останній раз це було зроблено 24 листопада 2016 року. Разом з тим , вже через півроку , звертаючись до суду з поданням , адміністрація установи приходить до висновку , що засуджена не тільки стала на шлях виправлення , а і довела своє виправлення. Проте , згідно довідки про заохочення та стягнення , що міститься в матеріалах справи , засуджена за весь період відбування покарання тільки один раз заохочувалась. Вказані обставини в своїй сукупності із даними про особу засудженої свідчать про передчасність висновку адміністрації установи про те , що засуджена довела своє виправлення.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку , що засуджена не відповідає критеріям, передбаченим положеннями ст.81 КК України і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Доводи наведені в апеляції засудженої є непереконливими і спростовуються вищенаведеними обставинами.

Істотних порушень кримінального процесуального закону , які ставили б під сумнів законність судового рішення , судом першої інстанції допущено не було.

Ухвала суду першої інстанції є законною і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення , а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 травня 2017 року про відмову у задоволенні спільного подання адміністрації Надержинщинської виправної установи № 65 та спостережної комісії при Полтавській РДА про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , без змін;

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ _______________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4