Справа № 357/302/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/23/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 11.01.2017

УХВАЛА
Іменем України
11 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2016 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровоград, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 82 днів з часу фактичного затримання, тобто до 03 години 30 хвилин 23 січня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 09 січня 2016 року близько 22 години 50 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою, проник до кв. АДРЕСА_3 , де здійснили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_10 , заволодівши при цьому золотим ланцюжком вагою 25 грам, вартістю 27 500 гривень, грошовими коштами в сумі 5 000 гривень, які знаходились в шкіряній барсетці вартістю 2 000 гривень, грошовими коштами в сумі 400 доларів США, банківськими картками, документами виданими на ім`я останнього, а саме паспортом громадянина України, ідентифікаційним номером, посвідченням на право керування транспортними засобами, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки «Рено-Лагуна» та дозволом на носіння зброї, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють.

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 та невстановленою особою зайшли до гаражного приміщення, звідки незаконно заволоділи транспортним засобом марки «Renault Laguna» н.з. НОМЕР_1 вартістю 7 500 доларів США.

Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена особа з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

28 січня 2016 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та 04 лютого 2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено і підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у розшук.

11 лютого 2016 року досудове слідство у кримінальному провадженні відновлено,складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та 11 лютого 2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

03 листопада 2016 року працівниками Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні вищевказаних злочинів затримано ОСОБА_8 та вручено останньому письмові повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

04 листопада 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб 01.01.2017 року.

В грудні 2016 року ст. слідчий Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області звернулася до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2016 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 до 82 днів з часу фактичного затримання, тобто о 03 години 30 хвилин 23 січня 2017 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2016 року скасувати, відмовити в задоволенні клопотання слідчого Білоцерківського МВП ГУНП в Київській області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 . Крім того, апелянт просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження у зв`язку із хворобою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчий суддя мотивуючи свою ухвалу, вказав, що ризик, який був заявлений при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді від 04 листопада 2016 року, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився, продовжує існувати, завершенню досудового розслідування вказаного кримінального провадження перешкоджає необхідність проведення експертиз. Таким чином, із обґрунтування ухвали слідчого судді сторона захисту прийшла до висновку, що ОСОБА_8 до 03 листопада 2016 року не виконував своїх обов`язків як підозрюваний.

Разом з тим, слідчий суддя в ухвалі від 04 листопада 2016 року, вказує, що 03 листопада 2016 року слідчим повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Натомість, апелянт зазначив, що в оскаржуваній ухвалі взагалі не встановлено час повідомлення про підозру ОСОБА_8 . Слідчий суддя лише послався на текст клопотання про продовження строку тримання під вартою, в якому вказано, що 28 січня 2016 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а 11 лютого 2016 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Таким чином, ОСОБА_8 отримав статус підозрюваного у кримінальному провадженні, у відповідності до вимог закону, лише 03 листопада 2016 року. До 03 листопада 2016 року ОСОБА_8 не мав процесуальних прав та, відповідно, будь-яких процесуальних обов`язків, а тому ставити йому в вину їх невиконання є незаконним та необґрунтованим.

Крім того, апелянт вказав, що слідчим суддею не взято до уваги наявність на утриманні у ОСОБА_8 неповнолітньої дитини та міцність його соціальних зв`язків, що є підставою для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, думку прокурора, котрий апеляційну скаргу не підтримав та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Як видно з матеріалів провадження, обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що за вчинення кримінальних правопорушень в яких підозрюється ОСОБА_8 передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, а тому існували ризики, що перебуваючи на волі останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В ході досудового розслідування кваліфікація дій підозрюваного не змінилася, а тому ризики не зменшилися.

Окрім того у клопотанні про продовження терміну тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 слідчий вказав, що завершити досудове розслідування даного кримінального провадження у двомісячний термін неможливо, у зв`язку із необхідністю проведення експертиз, що потребує значного проміжку часу.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2016 року, якою ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 82 днів з часу фактичного затримання, тобто до 03 години 30 хвилин 23 січня 2017 року залишити без зміни.

СУДДІ: