Номер провадження: 11-кп/785/47/17
Номер справи місцевого суду: 495/4909/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі матеріали кримінального провадження №0002764 від 25.09.2015 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2016 року щодо,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молога, Білгород-Дністровський район, Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

встановив:
вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2016 року обвинуваченого ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Відповідно до ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання. З обвинуваченого стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_10 компенсацію за заподіяння майнової шкоди в сумі 63544,42 грн. та моральної шкоди в сумі 100000 грн. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 витрати за проведення судових експертиз. Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду обвинуваченого ОСОБА_9 визнано винуватим за те, що, він, 24 вересня 2015 року, приблизно о 2035год., в темний час доби, при сухому дорожньому покритті, керуючи та рухаючись на справному автомобілі марки «Volkswagen-Polo» державним номерним знаком НОМЕР_1 , направляючись по автодорозі Р-70 «Одеса - Білгород-Дністровський Монаші», в смт. Затока, на 61 км., не вибравши безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, маючи можливість контролювати рух свого автомобіля й безпечно управляти ним, при появі на проїзній частині тварини по величині й масі меншого, чим величина й маса автомобіля, не впорався з керуванням та скоїв з`їзд на ліве узбіччя за напрямком руху та подальше зіткнення у придорожнє дерево. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди, були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження пасажиру ОСОБА_10 .

Не погодившись з вироком районного суду, потерпілий ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий, яким призначити обвинуваченому за ч.2 ст.286 КК України, яке він повинен відбувати реально. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, не оспорюючи встановлені судом обставини та кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення, потерпілий зазначає, що обвинувачений ОСОБА_9 навмисно затягував досудове розслідування, за час після скоєння кримінального правопорушення він жодного разу не поцікавився станом його здоров`я та не вжив дій щодо відшкодування заподіяної шкоди, різними способами намагався уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, просив вирок суду скасувати в зв`язку з допущеними районним судом істотними порушеннями вимог КПК України при ухвалені вироку, які полягали в невиконанні судом положень ст.374 КПК України та в невірному застосування положень ст.75 КК України; захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За результатами апеляційного перегладь вироку районного суду апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог КПК України, які у відповідності до положень ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку щодо ОСОБА_9 районний суд не дотримався, та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України, тягнуть за собою скасування вироку суду.

Так, дослідивши доказі по справі, районний суд прийшов до висновку, що в діях обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, але всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України в мотивувальній частині оскаржуваного вироку суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, зокрема зазначивши в мотивувальній частині вироку, що за результатами проведеного досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені певних дій, що є неприпустимим. За таких умов доводи прокурора під час апеляційного розгляду є слушними. Крім того, в резолютивній частині вироку призначаючи обвинуваченому покарання за ч.2 ст.286 КК України, районний суд застосувавши положення ст.75 КК України, фактично звільнив обвинуваченого від відбування як основного покарання у виді позбавлення волі, так і від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що не відповідає вимогам ст.ст. 52, 75 КК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Таким чином, встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції, шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд визнає істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому апеляційний суд враховує положення ч.1 ст.412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Необхідно зауважити, що зазначені положення цієї статті Кодексу є підставою для скасування вироку.
Водночас згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.
Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
В той же час, у відповідності до положень ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.
Скасовуючи вирок районного суду з підстав істотного порушення вимог КПК України, які є безумовною підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості постановити своє рішення про що йдеться в апеляційній скарзі потерпілого, але вважає доводи апеляційної скарги про м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, скасовуючи вирок та призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Разом з цим, з огляду на приписи ч.ч.1, 2 ст.416 КПК України щодо особливостей нового судового розгляду судом першої інстанції після скасування судом апеляційної інстанції вироку, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Тобто вказана норма закону містить в собі посилання на передбачену діючим КПК України можливість скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, зокрема м`якості призначеного судом покарання, що в сукупності з іншими наведеними вище доводами, на думку апеляційного суду, з урахуванням обставин кримінального провадження, є також законною та обґрунтованою підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду.

Приймаючи до уваги обґрунтованість доводів апеляційної скарги потерпілого в частині м`якості призначеного районним судом покарання ОСОБА_9 , в наслідок його невідповідності тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та тому факту, що з дня вчинення кримінального правопорушення обвинувачений не вжив дієвих заходів щодо відшкодування заподіяної шкоди, а також враховуючи при цьому той факт, що апеляційний суд, в зв`язку з встановленими і наведеними вище допущеними районним судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, за наявності яких судове рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, позбавлений можливості ухвалити новий вирок в цій частині, апеляційний суд вважає, що у разі доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину під час нового розгляду в суді першої інстанції, призначене йому покарання із застосуванням при призначенні покарання положень ст.75 КК України, слід вважати явно несправедливим через м`якість.
Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені при апеляційному розгляді та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2016 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.2 ст. 286 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002764 від 25.09.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3