Справа № 191/420/17
Провадження № 1-кп/191/167/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000041 від 07 січня 2017 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Іларіонове, Синельниківського району, Дніпропетровська область, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без реєстрації місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.01.2015р. Синельниківським міськрайонним судом за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину, в період дії іспитового строку, прийшов 25.11.2016 року о 22 год. 00 хв. на перехрестя вулиць Туполєва та Центральна в смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровська область, з метою реалізації раніше виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна - 2-х колісних опор, прикріплених євробак для вивезення твердих побутових відходів, де діючи умисно, з корисливим мотивом, знаючи про те, що за ним ніхто не спостерігає, маючи при собі розвідний ключ на «17», за допомогою якого відкрутив з контейнеру євробаку 2-х колісну опору 3470 DVR 200 Р63 ОН 240, вартістю 148 грн. 50 коп. за одиницю, на загальну суму 297 грн., 2-х колісну опору 3472 DVR 200 Р63, вартістю 175 грн. за одиницю, на суму 350 грн., після чого ОСОБА_3 доводячи свій умисел до кінця, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши ТДВ «Дніпрокомунтранс» матеріальну шкоду у розмірі 647 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 40/01 від 24.01.2017 року. Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину в пред`явленому обвинуваченні при зазначених вище обставинах визнав, та пояснив, що дійсно викладені вище обставини мали місце 25.11.2016 року. Після декількох невдалих спроб розпорядитися майном та здійснити його продаж, викрадене майно залишив у своїй власності. На сьогоднішній день майно повернув потерпілій стороні. У вчиненому щиро розкаюється, йому відомі наслідки вчинення злочину у період іспитового строку за попереднім вироком.

Представник потерпілого ТДВ «Дніпрокомунтранс» пояснив, що обвинувачений повернув майно, цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено, просив призначити покарання ОСОБА_3 відповідно до норм діючого законодавства.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку. Представник потерпілого не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, відтак суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими безпосередньо в судовому засіданні, представником потерпілого, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_3 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене: ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середнього ступеню тяжкості, особу винуватого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

До пом`якшуючих обставини, згідно положень ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття, усунення заподіяної шкоди.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст.67 КК України, є рецидив злочину.

В ході досудового розслідування встановлено, що кримінальним правопорушенням спричинено майнову шкоду ТДВ «Дніпрокомунтранс» на загальну суму 647 гривень 00 коп., яку відшкодовано в повному обсязі, шляхом повернення вилученого майна потерпілому. Цивільний позов на стадії досудового розслідування заявлено не було.

Суд дослідив дані про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах кримінального провадження, з яких слідує, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, якою передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі 6 (шість місяців). Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 засуджений 28.01.2015р. Синельниківським міськрайонним судом за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки ( копія вироку на а.с. 37, 40). Не відбутою частиною покарання, від якого засуджена особа звільнена на підставі ст. 75 КК України, є покарання, визначене вироком суду, незалежно від того, коли вчинений новий злочин на початку іспитового строку чи за один день до його закінчення. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд згідно ч. 3 ст. 78 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує покарання, яке було призначене за попереднім вироком з дотриманням правил, визначених у ст. 71 КК України. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком. Отже при складенні вироків суд призначає покарання відповідно до вимог кримінального закону при складанні покарань за сукупністю вироків. Вчинення нового злочину під час іспитового строку є доказом неефективного звільнення від відбуття покарання та свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без застосування реального покарання. Крім того, згідно роз`яснень, що містяться у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, під час якого вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі. З огляду на те, що обвинувачений був засуджений за злочин середньої тяжкості, за ч.2 ст.309 КК України до 2-х років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, під час якого вчинив новий злочин середньої тяжкості, суд, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до категорії навмисних, корисливих, злочинів середньої тяжкості, обставини справи, вартість викраденого майна, яке потерпілому повернуто, а також те, що обвинувачений повністю визнав свою провину, розкаявся, проте суспільно - корисною працею не займається, тому виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю приєднує не відбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду від 28.01.2015р., та остаточно призначає ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців. Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді. Речові докази, передані на відповідальне зберігання відповідно до постанови про визнання і долучення до справи речових доказів від 27.01.2017р. та охоронної розписки від 27.01.2017р. (а.с. 33,34) залишити у власника ТДВ «Дніпрокомунтранс». Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Розмір витрат на залучення експерта не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в вигляді особистого зобов`язання, обраний на два місяці відповідно до Ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.02.2017р., продовжити до набрання вироку законної сили.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду від 28.01.2015р. покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, остаточно визначивши покарання у виді 2 (двох) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі. Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 в вигляді особистого зобов`язання, продовжити до набрання вироку законної сили. Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання. Речові докази, передані на відповідальне зберігання відповідно до постанови про визнання і долучення до справи речових доказів від 27.01.2017р. та охоронної розписки від 27.01.2017р.: 2-х колісну опору 3470 DVR 200 Р63 ОН 240; 2-х колісну опору 3472 DVR 200 Р63, - залишити у власника ТДВ «Дніпрокомунтранс».

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1