У Х В А Л А
27.03.2017 р. м. Жмеринка
Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Жмеринка клопотання старшого слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000203 від 26.03.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
У С Т А Н О В И В:
Старший слідчий Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 27.03.2017 року звернулась з даним клопотанням, за погодженням із прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , до слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду, вказавши про встановлення досудовим розслідуванням, що близько 04:50 годин 26.03.2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи на Привокзальній площів м.Жмеринка, побачив малознайомого хлопця, яким виявився ОСОБА_8 , та підійшов до нього, висловив вимогу, що той ніби-то винен йому кошти. Із свого боку, ОСОБА_8 , аби не вступати із ОСОБА_9 в конфлікт та не провокувати останнього, добровільно дав йому кошти в сумі 50 грн., які ОСОБА_7 отримав. Після цього ОСОБА_8 зайшов до продуктового магазину, розташованого біля пішохідного тунелю Привокзальної площі, щоб придбати цигарок. В цей час ОСОБА_7 , маючи намір на протиправне заволодіння чужим майном, зайшов до того ж магазину та висловлюючи погрози фізичною розправою відносно ОСОБА_8 , умисно, відкрито, шляхом ривка, всупереч волі потерпілого заволодів його коштами в сумі 200 грн., які останній тримав в руках, аби розрахуватися за товар, після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, спричинивши ОСОБА_8 майнової шкоди на вказану суму.
26.03.2017 року о 08:40 годин фактично за місцем проживання в с.Станіславчик Жмеринського району Вінницької області в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_7 , який у службовому кабінеті Жмеринського ВП ГУНП добровільно видав наявні при ньому грошові кошти в сумі 218 грн., зокрема й однією купюрою номіналом 200 грн., які, як він пояснив, самовільно забрав у ОСОБА_8 в продуктовому магазині на Привокзальній площі в м.Жмеринка 26.03.2017 року. По завершенню огляду виявлені кошти вилучено до Жмеринського ВП ГУНП у якості речового доказу.
Митивуючи тим, що вказані грошові кошти в сумі 200 грн. є речовим доказом, а саме об`єктом кримінального правопорушення грабежу, тому з метою збереження речових доказів та запобіганню можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження, слідчий просила накласти арешт на них, вважаючи, що незастосування заявленого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або пошкодження даного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
В судовому засідання слідчий підтримала клопотання та просила його задовольнити з викладених обґрунтувань.
Прокурор та інші сторони кримінального провадження за їх викликом в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч.1,2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю, зокрема, слідчого та/або прокурора, підозрюваного, захисника. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий суддя вислухавши пояснення слідчого, думку прокурора та потерпілого, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов таких висновків.
Представлене стороною обвинувачення клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, грошова купюра номіналом 200 грн., на яку слідчий просить накласти арешт, є об`єктами кримінально протиправних дій, тобто майном, що наразі добровільно видане його набувачем, відповідає визначеним законом критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а також узгоджується з відповідним найменуванням викрадених речей за змістом протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.03.2017 року та витягу з ЄРДР від 26.03.2017 року щодо кримінального провадження №0000203, а також найменуванню оглянутого та вилученого предмету згідно протоколу огляду від 26.03.2017 року.
Відповідно до вимог ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Таким чином, при розгляді пред`явленого в межах встановленого законом строку клопотання про арешт майна слідчим СВ Жмеринського ВП ОСОБА_3 у повній мірі доведені обставини, що свідчать про необхідність заявленого арешту. Слідчий суддя вважає, що найменш обтяжливим способом арешту вищезазначеного майна слід застосувати арешт із забороною користуватися та розпоряджатися ним, позаяк навіть самостійне зберігання даних грошових коштів заздалегідь не убезпечує від їх пошкоження, псування, передачі або знищення.
Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На підставі викладеного, керуючись ст.132, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 задоволити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, добровільно видане ОСОБА_7 , мешканцем АДРЕСА_1 , а саме на грошову купюру номіналом 200 гривень, яка знаходяться у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, шляхом позбавлення права на розпорядження та користуватння вказаним майном до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000203 від 26.03.2017 року за ознакою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя ОСОБА_1