Провадження № 1-кп/537/112/2017
Справа № 537/1018/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.04.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 14.12.2016 року за №0001995, по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Армавір Краснодарського краю Росія, громадянина України, з середньою технічною освітою, який неодружений, не працює, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 17.06.2004 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі. 24.04.2009 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 17 днів. Судимість не погашена, оскільки 13.09.20012 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області засуджений за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання на іспитовий строк 1 рік. Звільнений від призначеного покарання на підставі ст.78 КК України року по закінченню іспитового строку.
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
в с т а н о в и в :
14.12.2016 року близько 19 годин 30 хвилин у флігелі домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті неприязних стосунків, що виникли під час сварки, умисно наніс ОСОБА_4 декілька ударів ножем у шию зліва та у грудну клітину зліва. Після цього ОСОБА_4 вибіг з флігелю на подвір`я домовлодіння, але ОСОБА_6 наздогнав його та наніс ще декілька ударів по голові металевим совком. Таким чином ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння, а саме поранення лівої половини грудної клітки з локалізацією рани у 6-му міжребер`ї по задній підпаховій лінії, що проникає у ліву плівральну порожнину, про що свідчить наявність нагноєного згорнутого гематороксу. Крім того ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_4 ще 4 рани в тім`яній та потиличній ділянках, рану в лобній ділянці, рану в проекції 7-го шийного хребця зліва, рану в ділянці задньої поверхні лівого плечового суглобу, рану на лівій задньо-боковій поверхні грудної клітки в 9-му міжребер`ї по задній підпаховій лінії, рану на долонній поверхні правої кісті, рану на другому пальці правої кісті, множинні синці та садна в ділянці обличчя, шиї тулубу та верхнії кінцівок.

Допитаний судом ОСОБА_6 визнав свою вину у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Повідомив, що він проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , яку доглядає, оскільки вона похилого віку та хворіє. ОСОБА_4 є його племінником, який часто приходить в гості до них, але при цьому викрадає належне їм майно. ОСОБА_4 зловживає алкогольними напоями, ОСОБА_6 неодноразово намагався припинити крадіжки їх майна ОСОБА_4 , і з цих підстав між ними часто виникали сварки. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дуже агресивний, застосовує фізичну силу, починає бійки, при цьому ОСОБА_4 молодше та сильніше ОСОБА_6 , тому він вимушений захищатися. ОСОБА_6 неодноразово звертався до поліції зі скаргами на його дії, але поліція не реагувала. В грудні 2016 року, коли ОСОБА_6 повернувся з похорон, де вживав алкогольні напої, до них завітав ОСОБА_4 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_6 почав сварити ОСОБА_4 за вчинені крадіжки, то між ними виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_4 схватив ніж, який лежав поруч, та напав на ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_6 сприймав такий напад ОСОБА_4 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, оскільки він молодший та сильнійший за ОСОБА_6 . Тому щоб припинити напад ОСОБА_4 , ОСОБА_6 відібрав у нього ніж та згаряча наніс ОСОБА_4 цим же ножем декілька ударів. А коли ОСОБА_4 вирвався та почав тікати на двір, то ОСОБА_6 наздогнав його та наніс йому ще декілька ударів металевим совком, який схватив по дорозі. Після таких подій ОСОБА_4 впав у дворі домоволодіння. А ОСОБА_6 , побачивши стан здоров`я свого племінника, одразу викликав швидку медичну допомогу. ОСОБА_6 не тікав від поліції, а зрозумівши наслідки скоєного, вийшов до сусіда заспокоїтись. ОСОБА_6 вказував, що щиро розкаявся у скоєному, просив суворо не карати.

Вина ОСОБА_6 у заподіянні ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, підверджується наступними доказами.

Хоча потерпілий ОСОБА_4 відмовився давати показання на підставі ст.63 Конституції України, проте на питання адвоката, будучи повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведений до присяги, добровільно надав відповіді, що між ним та ОСОБА_6 склалися добрі, родинні стосунки, але в силу їх характерів між ними часто виникають сварки, особливо після вживання алкогольних напоїв. В грудні 2016 року під час чергової сварки ОСОБА_4 перший напав з ножем на ОСОБА_6 . Проте ОСОБА_6 , захищаючись, відібрав у нього ніж, та цим же ножем наніс йому декілька ударів. Потім ОСОБА_4 не дуже пам`ятає події. ОСОБА_4 вважав, що сам спровокував цей конфлікт, тому просив не карати ОСОБА_6 , не позбавляти його волі, оскільки за їх бабусею ОСОБА_7 нікому доглядати, а також нікому кормити і самого ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_6 працює по господарству та на городі, і таким чином годує всю їх родину.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дала показання, що має похилий вік та хворобливий стан здоров`я, мешкає разом з сином ОСОБА_6 , який доглядає за нею, допомагає по господарству. Донька проживає в іншій частині міста, зайнята на роботі, тому рідко відвідує її. До них часто приходить її онук ОСОБА_4 . Так, в грудні 2016 року, в їх домоволодіння прийшов онук ОСОБА_4 , він спілкувався з сином ОСОБА_6 . Обставини їх спілкування ОСОБА_7 не бачила і не чула, оскільки знаходилась в іншому приміщенні. Вона лише почула як з двору її покликав онук ОСОБА_4 , вона вийшла та побачила, що він впав і поряд з ним сліди крові. Після цього ОСОБА_7 та її син ОСОБА_6 викликали швидку медичну допомогу. ОСОБА_7 просила не карати суворо її сина, не позбавляти його волі, оскільки це позбавить її догляду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дала показання, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_4 та рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_6 . Вона не бачила обставин нанесення тілесних ушкоджень її сину. Але ОСОБА_8 повідомила, що її брат мешкає разом з їх матір`ю, допомагає їй та доглядає. ОСОБА_6 має спокійний та добрий характер. Разом з тим її син ОСОБА_4 має агресивний характер, вчиняє конфлікти, бійки, краде речі, вимагає грошові кошти, неадекватно себе поводить, й вона сама боїться залишатися з ним на одинці.

Протоколом огляду місця події від 14.12.2016 року, згідно з яким в домоволодінні, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , виявлено при вході на територію два крісла та шматок картону з плямами бурого кольору, светр сірого кольору з трьома колото-різаними отворами з нашаруванням плям червоно-бурого кольору. Виявлені у дворі вздовж доріжки від столу до флігелю плями бурого кольору. У флігелі виявлений ніж, металевий совок, дошка ДВП, ковдра синього кольору, капці, брюки сірого та чорного кольру з нашаруванням речовини червоно-бурого кольору. Також були зняті відбитки пальців рук, змиви РБК.

Висновками експерта №163, 164, 165, 166, від 21.02.2017-24.02.2017 року, № 167, 168 від 22.02.2017 року-28.02.2017 року встановлено, що на дослідженому змиві бурої речовини та дошці ДВП, на двох фрагментах картону, на светрі та парі капців, на покривалі, на штанах та підштаниках (названі слідчим як штани сірого кольору), футболці та штанах ОСОБА_6 виявлена кров людини, яка може походити від ОСОБА_4 , виключається походження цієї крові від ОСОБА_6 .

Висновком експерта №40, №41 від 06.02.2017 року-24.02.2017 року встановлено, що на кухонному ножі та його клинку, на металевому совку виявлена кров людини, яка може походити від особи чоловічої статі, в томі числі від ОСОБА_4 .

Висновком судово-медичного експерта №164 від 10.03.2017 року встановлено, що у ОСОБА_4 виявлено тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді поранення лівої половини грудної клітки з локалізацією рани в шостому міжребер`ї по задній підпахвовій лінії, що проникає в ліву плевральну порожнину, про що свідчить наявність нагноєного згорнутого гематороксу, що був виявлений при оперативному лікуванні (торакотомії), і могло утворитись від однократної дії предмету з колючо-ріжучими властивостями, не виключено клинок ножа. Легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме чотири рани в тім`яній потиличній ділянках, рана в лобній ділянці, які могли утворитись як від дії колючо-ріжучим предметом, яким міг бути клинок ножа, так і від ударної дії тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею з ребром, можливо металевим совком, а також рана в проекції 7-го шийного хребця зліва, рана в ділянці задньої поверхні лівого плечового суглобу, рана на лівій задньо-боковій поверхні грудної клітки в дев`ятому міжребер`ї по задній підпаховій лінії, рана на долонній поверхні кисті, рана на другому пальці правої кисті, що з врахуванням характеру та локализації, могли утворитись від дії колючо-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа. Легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоро`я, а саме множинні синці та садна в ділянці обличчя, шиї тулубу, верхніх кінцівок, що могли утворитись від дії тупих предметів, більш детально визначення характеристик яких не представляється можливим. Враховуючи характер ушкоджень, не виключається можливість їх утворення незадовго до госпіталізації потерпілого ОСОБА_4 в стаціонар Кременчуцкої міської лікарні. Локалізація тяжких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я дозволяє виключити можливість їх утворення внаслідок падіння потерпілого з положення стоячи, як на площину, так і на виступаючи предмети, як з прискоренням, так і без такого. ОСОБА_4 в момент спричинення йому тілесних ушокджень міг знаходитись як у вертикальному, так і в горизонтальному, або близькому до них положенню. Не виключається можливість утворення тілесного ушкодження у вигляді рани на долонній поверхні правої кисті та рани на другому пальці правої кисті внаслідок захисту руки від ударів ножем.

Згідно з актом судово-психіатричного експерта №78 від 17.02.2017 року, ОСОБА_6 на час дослідження чи на час інкриміноваго йому діяння не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням, не страждав тимчасовим розладом психічної діяльності. На час дослідження ОСОБА_6 виявляє ознаки синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічного алкоголізму), з приводу чого потребує лікування. В період часу інкримінованого діяння ОСОБА_6 знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, міг повною мірою усвідомлюватисвої дії та керувати ними, не підпадає під дію ч.2, ч.3 ст.19 та ст.20 КК України, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. На час інкриміновоаного діяння ОСОБА_6 не знаходився в стані, який міг істотно вплинути на його свідомість, в стані емоційного збудження, емоційної напруги чи фізіологічного афекту, що можуть розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду №1008, станом на 21 год. 45 хв. 14.12.2016 року ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 в умисному заподіянні ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

Правова позиція захисника про те, що в діях ОСОБА_6 наявний склад злочину, передбаченого ст.124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, не знайшла своє підтвердження в суді.

Так, необхідна оборона має бути своєчасною. Вона можлива від наявного посягання, тобто такого, яке вже почалось і ще не закінчилось. Оборона може здійснюватись лише від суспільно-небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені кримінальним кодексом. Посягання має бути реальним, таким, що не закінчилося, а не існувати лише в уяві того, хто захищається.

Як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_4 в суді визнали, що між ними сталася сварка, під час якої ОСОБА_4 схватив ніж та напав на ОСОБА_6 . Проте ОСОБА_6 вдалося забрати ніж у ОСОБА_4 . При цьому сам ОСОБА_6 не повідомляв, що ОСОБА_4 продовжував чинити проти нього насильство, чи будь-яке інше протиправне посягання. Таким чином суспільно небезпечне посягання ОСОБА_4 закінчилося. В цей момент ОСОБА_6 мав можливість уникнути подального розвитку подій. Незважаючи на наведене, ОСОБА_6 сам вчинив суспільно небезпечне посягання, умисно наніс ОСОБА_4 удари ножем, а потім коли потерпілий намагався втекти, ще наздогнав його та наніс декілька ударів металевим совком, що підтверджено, об`єктивними даними судово-медичної експертизи.

З огляду на наведене, суд не вбачає в діях ОСОБА_6 стану необхідної оборони.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ст. 65 КК України встановлено загальні засади призначення покарання. Так, Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 враховує як суспільну небезпечність так і конкретні обставини скоєного злочину, а саме те, що причиною вчинення злочину ОСОБА_6 став сімейний конфлікт з приводу неодноразового викрадення потерпілим майна обвинуваченого, відсутність реагування з боку правоохоронних органів на скарги ОСОБА_6 на дії потерпілого, а також протиправна поведінка самого потерпілого, який першим напав на обвинуваченого з ножем. Також суд враховує особу потерпілого, який не працює, зі слів його матері, вживає алкогольні напої, є агресивним, вчиняє неадекватні та протиправні дії.

Суд враховує думку потерпілого ОСОБА_4 , який пробачив обвинуваченого ОСОБА_6 та просив не карати його суворо, не позбавляти його волі.

Хоча з поданої стороною обвинувачення характеристикою дільничні інспектори характеризують ОСОБА_6 з негативної сторони. Проте об`єктивно на ОСОБА_6 не надходило скарг від мешканців району за місцем його проживання. Наведене узгоджується наданим ОСОБА_6 характеристикам його рідних, а саме його матір`ю ОСОБА_7 , матір`ю потерпілого та сестри обвинуваченого ОСОБА_8 , самим потерпілим ОСОБА_4 , про те, що ОСОБА_6 , має спокійний, добрий характер, допомагає доглядати хвору матір похилого віку, працює по господарству, чим годує всю їх родину, підробляє тимчасовими заробітками, допомагаючи сусідам по господарству.

Таким чином, ОСОБА_6 хоча і офіційно не працює, не одружений, проте має постійне місце проживання, родину, стійкі соціальні зв`язки, доглядає за матір`ю похилого віку, яка має хворобливий стан здоров`я, утримує сім`ю тимчасовими заробітками, піклується також про потерпілого та його матір-свою сестру.

ОСОБА_6 не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, проте поставлений на профілактичний облік в наркологічному диспансері після вчинення даного злочину 14.12.2016 року з приводу вживання алкоголю.

Суд враховує, що ОСОБА_6 був засуджений 17.06.2004 року за злочин проти життя особи. Проте зазначена судимість мала місце майже 13 років потому, і з цього часу він вперше притягується до кримінальної відповідальності за насильницький злочин, направлений проти здоров`я особи.

Судом встановлено, що за злочин проти життя особи, за який ОСОБА_6 був засуджений 17.06.2004 року, він відбув покарання, звільнений умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 7 місяців 17 днів у зв`язку з доведенням виправлення позитивною поведінкою та ставленням до праці, позитивними характеристиками. Під час умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 не вчинив нових злочинів. Хоча після цього ОСОБА_6 і був засуджений 13.02.2012 року за злочин середньої тяжкості проти власності, проте він був звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк, дана судимість на теперішний час погашена, оскільки він був звільнений від відбування призначеного покарання по відбуттю іспитового строку.

Наведене підтверджує можливість виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів без реального відбуття ним покарання.

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття (що підтверджено примиренням з потерпілим), активне сприяння розкриттю злочину (що підтверджено належною процесуальною поведінкою обвинуваченого та повним визнанням своєї вини), надання потерпілому допомоги після вчинення злочину (що підтверджено тим, що саме обвинувачений викликав швидку допомогу).

Обставиною, що згідно ст.67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд критично відноситься к доводам прокурора про невизнання ОСОБА_6 своєї вини, оскільки дача правдивих показань про обставини вчинення злочину, який стався внаслідок вчинення протиправної поведінки потерпілого, що доречі було визнано і самим потерпілим, - є належним процесуальним способом захисту.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 мінімального покарання, передбаченого санкцією статті за вчинений ним злочин, у вигляді 5 років позбавлення волі.

З урахуванням викладеного та думки потерпілого, який просив не карати обвинуваченого, не позбавляти його волі, що поставить їх сім`ю в скрутне становище, позбавить годувальника та доглядача за бабусею, яка має похилий вік та хворобливий стан здоров`я, враховуючи обставини вчинення злочину, який фактично стався внаслідок потиправної поведніки самого потерпілого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливо без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

З огляду на наведене, враховуючи особу обвинуваченого та його процесуальну поведінку, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте забов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_6 був попередньо ув`язнений в межах даного кримінального провадження з 14.12.2016 року до 21.04.2017 року, що підтверджено протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.12.2016 року, складеним слідчим відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 , ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.12.2016 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.02.2017 року та від 23.03.2017 року про продовження запобіжного заходу тримання під вартою.

Відповідно до ст.100 КПК України, визначити долю речових доказів.

Цивільний позов у справі не заявлявся.
Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на проведення експертиз в розмірі 351,84 грн.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки

Відповідно до п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_6 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, відповідно до ст.194 КПК України, поклавши на нього на цей час обов`язки прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази змиви РБК, ніж кухонний, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_6 , зразки крові потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_6 , 2 пари штанів, підштаники, футболку, светр, капці, покривало, частину дошки ДВП, 2 фрагменти картону, сліди рук, совок знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на проведення експертиз в розмірі 351,84 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня отримання ними копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішеня суду апеляційної інстанції набирають сили з моменту їх проголошення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування та про ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження в строк, передбачений для апеляційного оскарження судового рішення.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому, захиснику, потерпілому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .