Справа № 512/185/16-к
Провадження № 1-кп/493/9/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року Балтський районний суд Одеської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника потерпілих ОСОБА_8
адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Балта кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глиноє Слободзейського району Республіка Молдова, особи без громадянства, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 02.02.2004 року Біляївським районним судом Одеської області за ст. ст. 309 ч. 1, 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 16.03.2004 року Біляївським районним судом Одеської області за ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 13.11.2012 року Савранським районним судом Одеської області за ст. 128 КК України до 200 годин виправних робіт, ухвалою Савранського районного суду від 01.07.2014 року було звільнено від призначеного покарання;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Черніговка Свободненського району Амурської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, із середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 16.02.2007 року Савранським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 26.03.2009 року Савранським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 18.09.2009 року Савранським районним судом Одеської області за ст. 246 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. з конфіскацією незаконно добутого, в силу ст. 71 КК України повністю приєднано покарання за вироком Савранського районного суду Одеської області від 26.03.2009 року, відповідно до ст. 72 КК України призначені покарання виконувати самостійно;
- 14.10.2010 року Савранським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.05.2014 року ухвалою Могилів-Подільського міського суду Вінницької області умовно-достроково на 1 рік 15 днів;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
В результаті вказаного розбійного нападу, що супроводжувався побиттям потерпілих, їм нанесені наступні тілесні ушкодження: у потерпілого ОСОБА_7 : синці на шкірі спини в області лівої лопатки, лівого плечового суглоба і правого плеча, а так само садна в області спинки носа і обох ліктьових суглобів. Наявні пошкодження у ОСОБА_7 могли утворитися від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки, взуті ноги та інші подібні предмети, судячи з властивостей вказаних ушкоджень (крововиливи синюшного забарвлення, характер поверхні саден кірка темно-червоного кольору) дозволяють вказати, що зазначені пошкодження могли бути спричинені в зазначений час та згідно висновку судово-медичної експертизи № 14 від 14.01.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У потерпілої ОСОБА_6 : синці на верхніх і нижніх повіках обох очей і на шкірі в області лівої виличної кістки. Множинні садна на шкірі лівої щоки. На шкірі спинки і крил носа майже по всій її поверхні, а так само на шкірі підборіддя по центру. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку. Наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися від дії тупих предметів і могли бути спричинені незадовго до поміщення потерпілої в лікувальний заклад та згідно висновку судово-медичної експертизи № 13 від 11.02.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Даних, які б свідчили про утворення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту, немає.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину в пред`явленому обвинувачені не визнав, та пояснив, що 12.01.2016 року він знаходився вдома разом зі своєю сім`єю цілий день, тільки о 17:00 год. він виходив з будинку купити цигарки. Його слова можуть підтвердити його дружина та дочка, які з ним в цей час перебували вдома. О 03:00 год. ночі його розбудила дружина, так як прорвало трубу. Затримали його працівники поліції на наступний день, не обшукували. З ОСОБА_12 він знайомий, неодноразово з ним пересікався, але вони не дружили, востаннє він спілкувався з ним півроку тому. В будинку потерпілих він ніколи не був та з особою на прізвисько « ОСОБА_14 » він не знайомий.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину в пред`явленому обвинувачені також не визнав, та пояснив, що 12.01.2016 року він цілий день був вдома, ввечері його співмешканка ОСОБА_15 поїхала в смт. Саврань зняти кошти в банкоматі. Її довго не було, і він почав хвилюватися, оскільки подзвонити їй не міг, так як в нього не було телефону, тому він приблизно о 19:00 год. пішов додому до тестя ОСОБА_16 , щоб зателефонувати їй. Вдома були тесть, теща і сестра співмешканки ОСОБА_17 , його пригостили чашкою кави, а приблизно о 20:00 год. ОСОБА_15 подзвонила і сказала, що вже дома, і він відразу пішов до себе додому. З батьком співмешканки у нього погані стосунки, тому він упереджено до нього відноситься. В цей день тесть до них додому не приходив. Останній раз у потерпілих вдома він був у 2004 році, постійно з ними спілкувався, проходячи повз їхній будинок, тому потерпілій був відомий його голос. Покази під час досудового слідства про свою причетність до скоєння злочину він давав під тиском співробітників поліції. Йому пояснили, що потрібно говорити, куди саме стукати. В його будинку співробітники поліції вилучили гроші в розмірі 1200 грн., 1000 грн. це його зароблені кошти, а 200 грн. були зняті в банкоматі його співмешканкою. Ці кошти він відклав, щоб заплатити за квартиру і на дорогу, так як мав їхати на роботу в м. Одесу. На його думку, у потерпілої є підстави обмовляти його, оскільки раніше у них була домовленість, за яку він отримав кошти в розмірі 200 грн. чи 400 грн., він точно не пам`ятає, але він витратив кошти на свої особисті потреби і не виконав прохання потерпілої. Під час його утримання в ОСОБА_18 його співмешканку приводили до нього в ізолятор в ніч з 14.01.2016 року на 15.01.2016 року, постійно тиснули на нього тим, що співмешканку теж закриють та неодноразово працівники поліції його били. Він скаржився адвокату, але той не реагував. Ніяких скарг слідчому судді він не подавав та ніяких ухвал слідчий суддя не виносив, також він не оскаржував ухвали про обрання та продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що він неосвічений. Особу на прізвисько « ОСОБА_14 » він не знає, ОСОБА_13 він бачив один раз навесні, коли той приходив влаштовуватися на роботу і йому не відомо, чому він давав покази про його причетність до скоєння злочину. ОСОБА_11 він знає, так як влітку 2015 року ремонтував йому машину. Але після того з ним не зустрічався.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_12 своєї вини, його вина повністю підтверджена наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною се6строю співмешканки ОСОБА_12 ОСОБА_23 . 12.01.2016 року у вечірній час до них прийшов ОСОБА_12 , його пригостили кавою, він запитував у них де ОСОБА_24 . Через деякий час вона виходила на вулицю і побачила, як ОСОБА_24 повертається додому. На її запитання, ОСОБА_24 відповіла, що була в магазині, і вони розійшлися. Потім ОСОБА_24 подзвонила на її телефон і сказала, щоб ОСОБА_25 йшов додому, бо його хтось чекає, а потім задзвонив телефон у батька, і той передав телефон ОСОБА_26 , це приблизно було десь о 21:00 год. Після цього ОСОБА_25 пішов від них. Через деякий час батько пішов до ОСОБА_27 , щоб подивитися та запитати, як у них справи, а також спитати за машину, бо він з ОСОБА_12 мали на слідуючий день їхати в м. Одесу. Повернувшись додому, розповідав, що у ОСОБА_12 та ОСОБА_15 був незнайомий чоловік, весь в наколках, напівроздягнений і мав лягати спати. Вони попили каву і батько пішов додому, десь приблизно о 23:00 год. він був вже дома. Після затримання ОСОБА_12 останній дзвонив батьку та погрожував йому, щоб він поміняв покази і переслав кошти на цигарки, інакше він скаже, що батько був четвертий при скоєнні злочину. У неї з ОСОБА_12 неприязні відносини, бо він бив її сестру Віту, і вона дуже змінилася. Їй нічого не відомо про те, щоб ОСОБА_28 погрожували. У відділ поліції Віту викликали та допитували, і вона мала змогу спілкуватися з ОСОБА_12 , але на ніч вона у відділку не залишалася.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_15 є його донькою. Вона спів мешкала з ОСОБА_12 12.01.2016 року точно о якій годині він не пам`ятає, але це було до 21:00 год. прийшов ОСОБА_12 , він шукав Віту, звідки він прийшов, йому не відомо. Потім задзвонив телефон, і якийсь чоловік сказав, що ОСОБА_12 чекають вдома. Після цього дзвінка ОСОБА_12 відразу пішов додому. Приблизно о 22:00 год. він пішов до ОСОБА_27 додому, щоб посварити її, бо вони не прийшли до них на вечерю. У них був незнайомий чоловік, його в залі немає, він русявий, на зріст такий, як він, спілкувалися на російській мові, він був напівроздягнений, ліжко було розстелене, і вони мали лягати спати, його звали ОСОБА_14 , такод його називали " ОСОБА_14 ", він його бачив в м. Одесі, більше нікого в будинку не було. Вони разом випили каву і він пішов додому. 12.01.2016 року до ОСОБА_6 він приходив і пропонував купити свою машину, бо його за машину запитував ОСОБА_7 . Вона відмовила йому і сказала, що вони будуть ремонтувати свою машину. 13.01.2016 року о 07:00 год. до нього приїхали працівники поліції і попросили проїхати з ними до відділку поліції. Віту він побачив через годину, вона була в шоковому стані. В той день швидка допомога не викликалася. Через пару днів її знову викликали на допит, вона впала в істерику. Йому подзвонили працівники поліції, і він поїхав забрав Віту. Розмови з ОСОБА_12 з приводу машини не було. А також підтвердив те, що ОСОБА_12 дзонив йому незадовго до засідання і казав, що не може зв`язатися з Вітою, а також просив, щоб він змінив свої покази і від дочки 24.04.2016 року прийшло смс-повідомлення, в якому вона дякувала за передачу і написала, щоб він змінив покази, інакше вона покінчить життя самогубством.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що вона спів мешкала з ОСОБА_29 . 12.01.2016 року о 18:00 год. вона їздила знімала гроші із зарплатної і кредитної карток. По дорозі додому, вона сестру не зустрічала і з нею не здоровалася. Коли повернулася, то ОСОБА_26 вдома не було. Вона подзвонила до батьків і виявила, що він був у них. Коли ОСОБА_12 повернувся додому, то весь час був вдома, ніхто до них не заходив. Вона з близьких нікого не бачила, і батько до них не приходив. У них були свої кошти 1200 грн.: 1000 грн. вони відклали ОСОБА_26 на квартиру, а 200 грн. вона зняла з картки йому на дорогу. Спати вони лягли о 23:00 год. Стверджувала, що після затримання ОСОБА_12 її били працівники поліції, їй ставало погано, викликалася швидка. Батька вона просила, щоб він казав правду і нічого не вигадував. При проведені обшуку працівники поліції вилучили речі ОСОБА_26 , а в шухляду вони не дивилися, там і знаходилися кошти. ОСОБА_26 сказав віддати гроші і вона видала працівникам поліції гроші, дістала їх із шухлядки. Повідомила, що її рідні обмовляють ОСОБА_12 , бо вони його не люблять. ОСОБА_11 вона бачила дуже давно, ще навесні 2015 року. Чи є у потерпілих підстави обмовляти ОСОБА_12 , їй не відомо. Стосунки у них з батьками були неприязні, але вони змирилися.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що 13.01.2016 року приблизно о 00:25 год. задзвонив телефон і вона почула голос ОСОБА_6 , яка просила прийти скоріше до них, вона зрозуміла, що щось сталося і разом з чоловіком пішли до них. Двері були зачинені, вони постукали, потерпілі їм відчинили двері і вона побачила, що речі були розкидані, ОСОБА_6 була побита, тоді вона відразу викликала поліцію і швидку. Потерпіла сказала, що на них напали, і одного з нападників вона впізнала це був ОСОБА_25 . ОСОБА_12 вона знає давно, коли їх сім`я приїхала в село, йому було 14 років. Особисто їй він нічого поганого не робив. У них на вулиці всі розмовляють на українській мові, з її оточуючих тільки ОСОБА_12 розмовляє російською мовою.
Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснив, що бачив наслідки нападу, речі були розкидані в будинку потерпілих, вони були побиті, замотані скотчем. Його дружина викликала поліцію та швидку. Коли вони з дружиною зайшли до будинку, то побачили, що ОСОБА_6 сиділа на ліжку, обличчя у неї було все в крові і припухле, на шиї скотч. У ОСОБА_7 теж були садна, але він менше був побитий. Потерпіла казала їм, що впізнала нападника це був ОСОБА_25 . ОСОБА_12 більше російських слів вживає, а односельчани спілкуються українською мовою.
Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні пояснив, що він був понятим при проведені обшуку, який проводився 13.01.2016 року в домогосподарстві ОСОБА_12 , де працівниками поліції було вилучено куртку, перчатки, спортивні штани, світер і чашку, а під час повторного обшуку, який проводився з обіду, було знайдено та вилучено три купюри: дві номіналом по 500 грн. і одна 200 грн. Зазначені кошти його співмешканка ОСОБА_15 витянула із своєї нижньої білизни і поклала в шухлядку тумбочки, що це були за гроші, вона нічого не говорила. Чому працівники поліції проводили повторний обшук, йому не відомо. Складалося при проведені обшуку два протоколи, які він підписував. Фізичного насилля на обвинуваченого ОСОБА_12 не вчинялося.
Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснив, що він був понятим при слідчій дії, коли співмешканка ОСОБА_12 витянула з під одягу гроші і поставила їх у шухляду. Ніякого тиску не вчинялося на обвинуваченого і його співмешканку. ОСОБА_12 сказав співмешканці ввідати гроші, вона їх і віддала, при цьому нічого не пояснювала, звідки ці гроші. Працівники поліції склали протокол і він його підписав разом з понятим ОСОБА_33 .
Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні пояснила, що вона являється співмешканкою ОСОБА_11 і що 12.01.2016 року він був вдома зі своєю сім`єю. Проживають вони разом вже 7 років. Вона в цей день знаходилась вдома, бо хворіла, а чоловік прийшов додому приблизно о 16:00 год., нікуди не відлучався, вони дивилися телевізор, а о 23:00 год. лягли спати. Серед ночі прокинулися, бо прорвало трубу. Вранці він пішов на роботу і не повернувся, його затримали працівники поліції.
Протоколом огляду місця події від 13.01.2016 року з доданими фототаблицями (т.1 а.кр.пр. 192-202), згідно якого 13.01.2016 року було оглянуто домогосподарство ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , згідно якого зафіксована обстановка на місці події. У всіх кімнатах речі розкидані і знаходяться на підлозі в безладному положенні, також в одній із кімнат будинку виявлені сліди рук, клейка стрічка і відрізки тканини червоно-бардового кольору.
Висновком судово-медичної експертизи № 14 від 15.01.2017 року (т.2 а.к.пр. 19), відповідно до якого у ОСОБА_7 були наявні такі пошкодження, а саме синці на шкірі спини в області лівої лопатки, лівого плечового суглоба і правого плеча, а також садна в області спинки носа і обох ліктьових суглобів. Наявне пошкодження у ОСОБА_7 могло утворитися від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки, взуті ноги та інші подібні предмети. Виходячи із властивостей зазначених ушкоджень (синці синюшного забарвлення, характер поверхні саден - скоринка темно-червоного кольору), дозволяють зробити висновок, що зазначені ушкодження могли бути заподіяні в зазначений час, тобто 12.01.2016 року близько 23:30 год.
Вказані пошкодження не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, мають незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п. п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.), відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Висновком судово-медичної експертизи № 13 від 15.01.2016 року по 11.02.2016 року (т.2 а.кр.пр. 21), згідно якого у ОСОБА_6 були наявні такі пошкодження, а саме
синці на верхніх і нижніх повіках обох очей і на шкірі в області лівої виличної кістки. Множинні садна на шкірі лівої щоки, на шкірі спинки і крил носа майже по всій її поверхні, а також на шкірі підборіддя по центру. Закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку. Наявні пошкодження у ОСОБА_6 могли утворитися від дії тупих предметів. Зазначені ушкодження могли бути заподіяні незадовго до надходження потерпілої в лікувальний заклад.
Вище зазначені ушкодження тягнуть за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів і не більше 21 дня, і за цим критерієм, згідно п. п. 2.3.3. і 4.6. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Даних, які б свідчили про утворення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту немає.
Висновком експерта № 45 (т.2 а.кр.пр. 27-29), згідно якого при визначенні групової належності клітин у зразках зрізів нігтів з піднігтьовим вмістом з рук потерпілої ОСОБА_6 виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО, властивий особам з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А, ще не виключає можливість походження знайдених епітеліальних клітин від осіб з вищевказаною групою крові системи АВО, у тому числі, як від самої потерпілої ОСОБА_6 , так і від підозрюваного ОСОБА_12 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
Висновком експерта № 62 (т.2 а.кр.пр. 33-37), згідно якого кров підозрюваного ОСОБА_12 належить групі В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за системою АВО.
Кров потерпілої ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за системою АВО.
Кров потерпілого ОСОБА_7 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, та анти-В за системою АВО.
В об`єкті № 1 (фрагмент липкої прозорої стрічки, вилученої під час огляду місця події) не виключається походження поту від будь-якої людини, чи осіб носіїв антигенів В,Н системи АВО, в тому числі як від підозрюваного ОСОБА_12 , особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, а також потерпілої ОСОБА_6 , та домішок поту потерпілого ОСОБА_7 , як носія антигену Н. В об`єкті № 7 (фрагмент липкої стрічки, вилученої під час огляду місця події) не виключається походження поту від людини з групою крові АВ з супутнім антигеном Н за системою АВО, а також змішення поту осіб носіїв антигенів В,Н, у тому числі підозрюван6ого ОСОБА_12 , особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та людини носія антигена А системи АВО.
В об`єкті № 6 (фрагмент хустини з бавовної тканини, вилученої під час огляду місця події) не виключається походження крові від потерпілої ОСОБА_6 , а також підозрюваного ОСОБА_12 , особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у разі наявності у них тілесних пошкоджень на момент події. В об`єктах № 8,9 (фрагменти липкої стрічки, вилученої під час огляду місця події) не виключається змішення поту та крові людини, чи осіб носіїв антигенів В,Н системи АВО, у тому числі поту та крові самої потерпілої ОСОБА_6 , а також поту підозрюваного ОСОБА_12 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2016 року з відеозаписом до нього (а.кр.пр. 233-239), під час якого обвинувачений ОСОБА_12 показав, яким чином він разом зі своїми знайомими прийшли до домогосподарства потерпілих, яке розташоване в АДРЕСА_3 , де він постукав у вікно і двері відчинив потерпілий, він хотів відразу нанести йому удар, але промахнувся і разом з потерпілим впали на підлогу. Потім його знайомі зайшли до будинку та затягнули з собою потерпілого та почали зв`язувати потерпілих і наносити їм тілесних ушкоджень, він особисто наніс потерпілій декілька ударів кулаком правої руки в різні частини тіла потерпілої. Потерпіла почала кричати, що впізнала його, він злякався та вийшов до коридору. Всі співучасники були одягнені у маски та рукавички, які були ним спалені в печі житлового будинку за його місцем проживання, а також розподілили між собою гроші розійшлися.
Враховуючи в сукупності досліджені докази, суд вважає за необхідне розцінити покази обвинуваченого ОСОБА_12 щодо невизнання своєї вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, як спосіб захисту та бажання уникнути відповідальності за скоєння даного кримінального правопорушення, оскільки його покази спростовуються доказами, як в судовому засіданні, так і під час досудового слідства, зокрема показами потерпілих, даних слідчого експерименту, та узгоджуються між собою.
Показання обвинуваченого ОСОБА_12 щодо можливого вчинення відносно нього працівниками поліції катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження, не знайшли свого підтвердження.Оскільки під час досудового слідства він не заявляв, що до нього застосовувались погрози зі сторони співробітників поліції. Крім того, він не подававскарг в прокуратуру або слідчому судді про застосування до нього насильства та не оскаржував ухвалу слідчого судді про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалу про продовження йому даного запобіжного заходу, хоча мав змогу отримати допомогу адвоката в цьому, який приймав участь під час досудового розслідування.
Також, пояснення ОСОБА_12 про застосування до нього насильства зі сторони співробітників поліції, спростовуються і висновком СМЕ № 16 від 14.01.2016 р., згідно якого у обвинуваченого будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (т.2 а.кр.пр. 17).
Доводи обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що проведення слідчого експерименту відбувалося під примусом, та стверджував, що слідчий йому роз`яснював, що саме потрібно говорити, суд вважає голослівними та такими, які нічим не підтверджуються. Крім того вони спростовуються дослідженими по справі доказами, які визнані судом допустимими, зокрема протоколом слідчого експерименту та відеозаписом до нього, з яких вбачається, що він добровільно, без будь-якого примусу детально показував, за яких обставин був вчинений злочин.
Також, суд не враховує доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 , що стосуються не проведення з обвинуваченим та потерпілими впізнання по голосу, чи дійсно потерпілі впізнали голос обвинуваченого ОСОБА_12 , так як дані обставини жодним чином не виправдовують його у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 з впевненістю підтвердила свої покази щодо впізнання обвинуваченого ОСОБА_12 по голосу і пояснення про те, що помилитися вона не могла. Ця обставина показами самого ОСОБА_12 про те, що потерпіла могла впізнати його по голосу.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_10 заявлялось клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 15.01.2016 року, з посиланням на те, що зазначений протокол складений на російській мові. Однак, суд вважає, що вказаний висновок не ґрунтується на вимогах закону. Як вбачається із зазначеного протоколу огляду місця події, він був зачитаний всім учасникам, його текст був зрозумілий, про що містяться підписи в протоколі, зауважень від учасників слідчої дії не надійшло, порушень вимог КПК України не встановлено, а тому вважати його недопустимим доказом по справі підстав немає.
Суд погоджується із доводами захисників та обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 щодо наданих стороною обвинувачення доказів, а саме заяви ОСОБА_12 про добровільну видачу грошових коштів та протоколу огляду місця події від 13.01.2016 року (т.1 а.кр.пр. 220-221) про визнання їх недопустимими доказами, оскільки огляд у житловому будинку був проведений без згоди на те ОСОБА_12 чи його співмешканки та без ухвали слідчого судді. Фактично у житловому будинку ОСОБА_12 був проведений обшук. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_12 чи його співмешканка надавали згоду на огляд житлового будинку.
В задоволенні клопотання захисників про визнання неналежним та недопустимим доказу протоколу проведення слідчого експерименту із ОСОБА_12 суд вважає за необхідне відмовити через його необґрунтованість, оскільки дана слідча дія була проведена для підтвердження обставин провадження, у відповідності до передбаченого КПК України порядку, за відсутності істотних порушень прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_12 , в присутності його захисника, зауважень від учасників слідчого експерименту на час його проведення не надходило. Зміна обвинуваченим ОСОБА_12 своїх показів під час судового розгляду не є підставою для визнання даного доказу неналежним та недопустимим.
Внаслідок переліченого позиція захисника та обвинуваченого щодо необхідності виправдати його за пред`явленим йому обвинуваченням не була підтверджена у судовому засіданні наявними у справі доказами.
Суд ухвалює вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, якою визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідженні судом докази і документи, вказують безпосередньо на те, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , тобто ОСОБА_12 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, кваліфікований як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.
Інші докази, зокрема, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2016 року за участю ОСОБА_13 , слідчий експеримент з ОСОБА_13 (т.2 а.кр.пр. 3-13) судом не досліджувалися, оскільки матеріали відносно ОСОБА_13 виділені в окреме провадження, а тому до уваги не приймаються, оскільки суд позбавлений можливості перевірити дані докази шляхом допиту ОСОБА_13 та зробити висновок про те, що записані обставини давалися саме особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
Разом з тим, жодних належних доказів вини ОСОБА_11 у вчиненні даного злочину в ході судового розгляду справи встановлено не було.
Інформація, отримана на досудовому слідстві від обвинуваченого ОСОБА_12 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження під час їхнього допиту та яка не підтвердилася в судовому засіданні, не може бути доказом, на якому будується обвинувальний вирок відносно ОСОБА_11 .
Що стосується переглянутого компакт-диску з відеозаписом камер спостереження магазину «Савранський хліб», то, виходячи з якості відеозапису (відсутність звуку, чорно-білий формат) неможливо ідентифікувати, що за особи зображені на даному відеозаписі. Крім того, наданий стороною обвинувачення відеозапис з камер відеоспостереження магазину «Савранський хліб» не містять доказів, які б так чи інакше підтверджували вину обвинуваченого ОСОБА_11 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 заперечував причетність до вчинення злочину та пояснив, що після 17:00 год. 12.01.2016 року до ранку 13.01.2016 року він знаходився за місцем свого проживання, з дому не відлучався.
Його покази підтвердила свідок ОСОБА_35 .
Будь-яких інших об`єктивних доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_11 та підтверджували його вину у вчинені даного кримінального правопорушення, немає, хоча дослідженні всі належні та допустимі докази, надані стороною обвинувачення.
Тому суд приходить до обґрунтованого висновку, що висунуте ОСОБА_11 обвинувачення за ч. 3 ст. 187 КК України не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним в силу презумпції невинності, закріпленого у ст. 62 Конституції України виправдати ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187 КК України у зв`язку з недоведеністю.
Згідно ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_11 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, вчинено останнім, а тому ОСОБА_11 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення.
При обрані виду та міри кримінального покарання для обвинуваченого ОСОБА_12 , суд враховує ступінь важкості скоєного кримінального правопорушення, рівень суспільної небезпеки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, його особистість, характеристику з місця проживання, яка являється негативною, раніше неодноразово судимий, думку потерпілих, які вважають за необхідне суворо покарати обвинувачуваного ОСОБА_12 , а також, що ОСОБА_12 на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не знаходиться.
Відповідно до ст. 66 КК України пом`якшуючих обставин суд не вбачає.
Відповідно до ст. 67 КК України, до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецидив злочину.
При таких обставинах, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ст. 187 ч. 3 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді домашнього арешту змінити на тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу суд вважає за необхідне обраний щодо ОСОБА_11 захід у вигляді домашнього арешту змінити на інший особисте зобов`язання, до набрання вироком законної сили з метою забезпечення його належної поведінки, з огляду на тяжкість злочину та тривалість процедури апеляційного оскарження вироку суду.
Питання по речовим доказам суд вирішує в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375 КПК України, суд
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 місяців із конфіскацією належного йому майна.
Змінити відносно ОСОБА_12 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати від дати набрання вироком чинності та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування ним покарання строк попереднього ув`язнення з 13.01.2016 року по 04.10.2016 року, та з 23 лютого 2017 року до набрання вироком чинності з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_11 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та виправдати за недоведеністю наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати ОСОБА_11 не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, прибувати до суду за кожною вимогою.
Арешти, накладені на майно ухвалами слідчого судді від 08.02.2016 року, після набрання вироком чинності скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні кошти в сумі 1200 грн. - повернути за належністю; зрізи нігтів з правої та лівої рук ОСОБА_12 , зрізи з правої і лівої рук ОСОБА_7 , зрізи з правої і лівої рук ОСОБА_6 та компакт-диск з відео з камери відео спостереження магазину «Савранський хліб» - зберігати в матеріалах провадження; чоловічу спортивну куртку, светр, чоловічу шапку, одну пару господарських рукавичок повернути за належністю ОСОБА_12 ; відрізки прозорої липкої стрічки (скотч) та відрізки тканини із хустини - знищитипісля набрання вироком чинності.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Балтський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з часу вручення йому копії вироку.

Копію вироку обвинуваченим, прокурору, захисникам, потерпілим та їх представнику вручити негайно після його проголошення.Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: