Справа № 460/793/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/939/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2016 року м. Львів Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №460/793/15-к про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.414 КК України, з участю:
прокурора ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_10
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року,

встановила:
цим вироком,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , демобілізованого з військової служби з військовим званням прапорщик, працюючого охоронником ДП «Ефорт Гарант 17», учасника бойових дій, раніше не судимого,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.414 КК України та обрано покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Крім цього покладено процесуальні обов`язки згідно ст.76 КК України.

Цивільний позов прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про стягнення з ОСОБА_6 6157,28 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на лікування потерпілого, залишено без розгляду.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ) та перебуваючи на посаді начальника майстерні технічного обслуговування засобів зв`язку 2 взводу регламенту та ремонту ремонтної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення, 05 червня 2014 року, приблизно о 16 год. 30 хв., на території військової частини за адресою АДРЕСА_2 , під час проведення заняття з тактичної підготовки з особовим складом, допустив порушення правил поводження з вибуховим предметом, що становить підвищену небезпеку для оточення, в результаті чого потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесне ушкодження середньої тяжкості, за наступних обставин.
Згідно наказу командира військової частини №413 від 04.06.2014 року «Про організацію і проведення занять з тактичної підготовки з особовим складом військової частини НОМЕР_2 та забезпечення виконання вимог безпеки», 05 червня 2014 року в денний час, на території частини з особовим складом батальйону матеріально-технічного забезпечення проводилися заняття з тактичної підготовки для відпрацювання нормативів з бойової підготовки на тему «Бойове злагодження відділення (екіпажу, обслуги)».
Перед проведенням навчання з особовим складом батальйону проводився інструктаж з техніки безпеки, так як було заплановано використання холостих набоїв та вибухових пакунків для імітації розривів снарядів, мін тощо.
В даних заняттях серед особового складу брали участь обвинувачений ОСОБА_6 , який за планом навчання входив в групу захисту блокпосту, та потерпілий ОСОБА_8 , який за планом навчання входив в групу нападу на блокпост. До початку навчання учасники такого заняття отримали вибухові пакети, зокрема обвинувачений ОСОБА_6 отримав два таких вибухових пакети.
Під час проведення навчання, обвинувачений ОСОБА_6 , порушуючи п.3.1.3 розділу вимог ІІІ «Вимог безпеки під час проведення навчань і занять» методичного посібника «Вимоги безпеки під час проведення навчань і занять з бойової підготовки» Міністерства оборони України, згідно якого на навчаннях забороняється підривати вибухові пакети і імітаційні гранати не ближче ніж за 25 метрів від особового складу, а також вимог проведеного інструктажу з техніки безпеки перед заняттям, кинув один наявний в нього вибуховий пакет в напрямку потерпілого ОСОБА_8 на відстань від останнього до 4 метрів. При цьому потерпілий ОСОБА_8 , не бачачи куди впав такий, здійснив перекочування та потрапив на вибуховий пакет, який підірвався під ним, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
На даний вирок захисник ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати такий та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_6 .

В обґрунтування скарги зазначає, що вирок ухвалений з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не проведено повний та об`єктивний розгляд справи по суті, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Так суд безпідставно вказав у своєму рішенні, що вина обвинуваченого підтверджується показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , оскільки дані свідки прямо зазначили, що вони нічого на підтвердження вини обвинуваченого зазначити не можуть. В той же час свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 своїми показами напряму доводять невинуватість обвинуваченого ОСОБА_6 та спростовують покази свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .

В матеріалах кримінального провадження жодними доказами, зібраними в порядку передбаченому чинним КПК України, не доведено вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Під час розгляду справи по суті в судовому засіданні також не здобуто належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_10 на підтримання апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_8 на заперечення такої, думку прокурора ОСОБА_7 про безпідставність апеляційної скарги та залишення вироку суду без зміни, пояснення свідка ОСОБА_19 , обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Так висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Доводи ж апеляційної скарги про безпідставність обвинувачення ОСОБА_6 у порушенні правил поводження з вибуховим предметом, що становить підвищену небезпеку для оточення, в результаті чого потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесне ушкодження середньої тяжкості, є необґрунтованими та не приймаються до уваги.

Заперечення вини обвинуваченим в судовому засіданні суду першої інстанції, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, суд належно оцінив ґрунтуючись на повному та всебічному розгляді всіх обставин провадження і правильно визнав його пояснення такими, що не відповідають дійсності та взяв за основу вироку показання потерпілого, свідків, які підтверджуються іншими доказами.

Як безспірно встановлено судом, саме ОСОБА_6 під час проведення заняття з тактичної підготовки з особовим складом, за планом яких він входив в групу захисту блокпосту, порушуючи п.3.1.3 розділу вимог ІІІ «Вимог безпеки під час проведення навчань і занять» методичного посібника «Вимоги безпеки під час проведення навчань і занять з бойової підготовки» Міністерства оборони України, згідно якого на навчаннях забороняється підривати вибухові пакети і імітаційні гранати не ближче ніж за 25 метрів від особового складу, кинув вибуховий пакет в напрямку потерпілого ОСОБА_8 , який входив в групу нападу на блокпост, на відстань від останнього до 4 метрів. При цьому потерпілий не бачачи куди впав такий, здійснив перекочування та потрапив на вибуховий пакет, який вибухнув під ним, спричинивши тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Потерпілий ОСОБА_8 ствердив, що дійсно на занятті відпрацьовувалося захоплення блокпоста, і він входив в групу нападу на блокпост. Обвинувачений ОСОБА_6 натомість входив в групу захисту блокпосту. Коли почалися заняття, перед ним впав вибуховий пакет, і він ліг на землю та зробив переворот приготувавшись до стрільби. В цей час стався вибух, від якого отримав травми. З слів очевидців даної події, знає що вибуховий пакет кинув в його сторону ОСОБА_6 .
Сам обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив факту перебування на місці події, однак заперечив причетність до вчинення кримінального правопорушення.

Натомість свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , безпосередні очевидці даної події, ствердили, що саме обвинувачений ОСОБА_6 кинув в бік групи нападу на блокпост вибуховий пакет, який впав біля ОСОБА_8 і в подальшому від його вибуху потерпілий отримав поранення.

При цьому свідок ОСОБА_14 показав, що особисто чув розмову між ОСОБА_6 та іншим військовослужбовцем, під час якої обвинувачений говорив, що вибуховий пакет, від вибуху якого постраждав ОСОБА_8 , кинув саме він.

При перевірці справи не виявлено даних, які давали б підстави вважати, що вказані свідки могли обмовити обвинуваченого, про що порушується питання в апеляційній скарзі.

Їх показання були перевірені також в ході слідчого експерименту (а.к.п.119-124, 125-130). Такі є послідовними та логічними. Розбіжності в показах щодо відстані падіння вибухового пакету по відношенню до потерпілого, інші не значні розбіжності, не впливають на ствердження того, що саме ОСОБА_6 кинув такий в сторону потерпілого і від його вибуху ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1060 від 04.07.2014 року (а.к.п.98), у ОСОБА_8 виявлено рвану забійну рану калитки з розчавленням правого яєчка, термічний опік I-II ступеня калитки, статевого члена, внутрішньої поверхні стегон у верхній третині. Ушкодження могли виникнути від дії вибухового пакету 05 червня 2014 року та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Даним висновком підтверджуються показання потерпілого та свідків про обставини отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння підтверджується і іншими доказами.

З врахуванням обставин кримінального правопорушення, наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил поводження із предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, з чим погоджується колегія суддів. Такий висновок відповідає фактичним обставинам провадження, а покликання в апеляційній скарзі про його невідповідність встановленим обставинам є необґрунтованим та не приймається до уваги.

Також доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_26 про непричетність обвинуваченого є безпідставними. Його ж показання про те, що вибуховий пакет в сторону потерпілого кинув не він, а інша особа, є надумані. Такі спростовуються показами свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , безпосередніх очевидців події. Жоден з свідків, які брали участь у навчанні та були присутні на місці події, не вказали на можливу причетність іншої особи до кидання вибухового пакету в сторону військовослужбовців, а саме ОСОБА_8 .

Поряд з цим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд дав неправильну оцінку здобутим доказам, що в основу вироку покладено припущення, не відповідають дійсності. Суд дослідив всі представлені докази, як зі сторони обвинувачення, так і сторони захисту. Доповнень до судового розгляду не було. Не відповідають дійсності і доводи скарги, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Що ж до доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 про непричетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає їх надуманими, оскільки суд першої інстанції дав таким належну оцінку, виходячи із встановлених по даному кримінальному провадженню дійсних обставин. Свідок ОСОБА_19 також допитувався і апеляційним судом, однак не зміг пояснити, чому запам`ятав саме дії ОСОБА_6 , якого до цих подій не знав, та не пам`ятає дії та поведінку інших учасників навчального бою.

Показання ж свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 наведені у вироку на користь обвинувачення, оскільки з таких встановлена загальна картина події, її учасники, хоча вони і не вказують безпосередньо на обвинуваченого, як особу, що кинула вибуховий пакет.

На підставі аналізу всіх представлених у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 та вірно кваліфікував його діяння за ч.1 ст.414 КК України.

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і даним про його особу.

Всім представленим суду доказам була дана оцінка з точки зору належності, допустимості та достовірності. Допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, про що порушуються питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_10 , не встановлено.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, такий слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4