08.06.2017
Справа № 720/830/17
Провадження № 1-в/720/148/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця заяву засудженого ОСОБА_5 про зняття арешту з майна по кримінальній справі в порядку вирішення питань, зв`язаних з виконанням вироку,-
ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до суду із заявою про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що вироком Новоселицького районного Чернівецької області від 22 січня 1997 року, який був змінений ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 1997 року його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 86-1, 172 КК України та було призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. З метою забезпечення можливої конфіскації майна, 15 серпня 1996 року УВС України в Чернівецькій області було накладено арешт на все його майно, а саме: на житловий будинок з допоміжними спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 . Частину майна, а саме житловий будинок та господарські споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 відділом державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції було продано на прилюдних торгах. Однак, іншу частину майна - квартиру АДРЕСА_2 , було залишено у його власності, якою користується і по даний час. Оскільки, строки давності виконання вироку сплинули та арешт з майна після виконання вироку не був знятий з незалежних від нього причин, він не може відчужити вказану квартиру, у зв`язку із чим просив суд зняти арешт з квартири, яка належить йому на праві спільної сумісної власності, який накладений постановою слідчого УВС України в Чернівецькій області від 15 серпня 1996 року.

В судовому засідання представник заявника підтримав заяву в повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор висловив думку про зняття арешту, оскільки закінчився строк виконання вироку.

Допитаний судом свідок ОСОБА_6 показав, що будучи начальником ВДВС Новоселицького РУЮ займався конфіскацією майна засудженого ОСОБА_5 за вироком суду, під час чого було описано майна останнього, а саме житловий будинок з допоміжними спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 . Засуджений звернувся до суду з питанням визначення його частки у вказаному майні, після чого суд своєї ухвалою визначив частку, яка підлягала конфіскації, а саме житловий будинок з допоміжними спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 , а квартира АДРЕСА_2 була залишена у власності сім`ї засудженого та не була піддана конфіскації.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22 січня 1997 року, який був змінений ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 1997 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 86-1, 172 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Належний засудженому ОСОБА_5 житловий будинок з допоміжними спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 , був конфіскований в дохід держави та реалізований на прилюдних торгах, що підтверджується наявним у справі актом державного виконавця від 20 серпня 2003 року.

Також, з метою забезпечення можливої конфіскації майна за постановою слідчого УВС України в Чернівецькій області від 15 серпня 1996 року на стадії досудового слідства було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка по даний час належить ОСОБА_5 та не була конфіскована в дохід держави, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 88259622 від 29 травня 2017 року.

Відповідно до рішення Новоселицької міської ради Чернівецької області № 5/6 від 25 лютого 2016 року вулицю Боженка перейменовано на вулицю Ринкова.

Відбувши покарання ОСОБА_5 умовно достроково звільнився з місця позбавлення волі. Однак, за наявності даного арешту ОСОБА_5 не може вільно розпорядитися своїм майном.

З довідки ГУНП в Чернівецькій області № В-9а від 15 травня 2017 року слідує, що арешт на майно ОСОБА_5 був накладений постановою слідчого від 15 серпня 1996 року та вказана кримінальна справа була направлена до Новоселицького районного суду. Інших проваджень по яких на вказане майно був накладений арешт не має. З питанням зняття арешту рекомендовано звернутися до суду.

З відповіді відділу ДВС Новоселицького районного управління юстиції в Чернівецькій області № 2550 від 11 квітня 2014 року вбачається, що в архіві відділу ДВС Новоселицького РУЮ не збереглися виконавчі листи по виконанні вироку суду відносно ОСОБА_5 .. Крім того, в державній виконавчій службі відсутнє виконавче провадження по відношенню до ОСОБА_5 ..

Як вбачається з листа Новоселицького районного суду Чернівецької області № 2661 від 25 червня 2014 року, видати копію виконавчого листа за вироком Новоселицького районного суду від 22 січня 1997 року та апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 1997 року відносно ОСОБА_5 не можливо, у зв`язку із відсутністю даної справи в архіві суду, так як вона була знищена на підставі наказу ДСА № 2 від 06 січня 2006 року «Про затвердження Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання», відповідно до якого строк зберігання в архіві суду справ даної категорії складав 6 років.

Таким чином, дослідженими доказами судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 не була конфіскована за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22 січня 1997 року.

Розглядаючи дану заяву, суд виходить з того, що згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6, заяви боржників на правильність арешту майна, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Такого ж висновку дійшов Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 1 Постанови від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» та Верховний суд України у своїй Постанові від 15 травня 2013 року за № 6-26цс13, яка прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов`язковими для всіх судів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 126 КПК України 1960 року, що діяв на момент винесення вироку відносно ОСОБА_5 , накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли у застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» УМВС України в Чернівецькій області було ліквідовано як юридичну особу публічного права.

Відповідно до статті 152 Кримінально-виконавчого кодексу України підстави звільнення від відбування покарання закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

У відповідності до ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин. Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Аналогічні строки давності виконання покарання за вироком суду передбачені ст. 49 КК України 1960 року.

Таким чином, на даний час закінчився строк давності виконання вироку Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22 січня 1997 року відносно ОСОБА_5 ..

Згідно ч. 1 ст. 409 КПК України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до ст. 26 Указу Президії Верховної ради УРСР «Про затвердження Положення про порядок і умови виконання в Українській РСР кримінальних покарань, не зв`язаних із заходами виправно-трудового впливу на засуджених», який діяв на час виконання вказаного вироку суду, після передачі конфіскованого майна фінансовим органам виконавчий лист з відміткою про виконання вироку про конфіскацію майна повертається суду, який постановив вирок.

Відповідно до ст.48 КВК України суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не провадилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється територіальним органом державної виконавчої служби за місцем знаходження майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

КВК України не містить спеціальної норми, яка регламентувала б питання відносно майна засудженого, яке виявлено після виконання вироку в частині конфіскації майна та закінчення строків давності виконання вироку суду.

Однак, згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» суд може вирішувати питання про звернення конфіскації на додатково виявлене майно засудженого, у випадках, коли не закінчився строк давності виконання вироку.

Зважаючи на те, що строк виконання даного вироку закінчився та накладений арешт порушує право ОСОБА_5 на вільне володіння та користування своїм майном, то суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 , який накладений постановою слідчого УВС України в Чернівецькій області від 15 серпня 1996 року.

Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України 1960 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, який накладений постановою слідчого УВС України в Чернівецькій області від 15 серпня 1996 року.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: