Справа № 373/3063/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1463/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 52 08.12.2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368 та ч.2 ст. 191 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України повернуто прокурору, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368 та ч.2 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував наступним.

Формулювання обвинувачення ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України та за ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_7 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України, у зв`язку з чим є не тільки порушенням вимог кримінального процесуального закону, а й порушенням конституційних прав обвинувачених на захист. В обвинувальному акті немає посилань на те, про вчинення яких конкретних дій, коли і за яких обставин домовились ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , та коли вони конкретно вступили між собою в злочинну змову і про вчинення яких конкретно діянь домовились при їх обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.Також судом 1-ї інстанції зазначено про те, що прокурор не звернув увагу на вказівку апеляційного суду щодо недотримання органом досудового розслідування основних засад кримінального провадження, зокрема забезпечення права обвинувачених на захист у кримінальному провадженні, що найшло свій прояв у наступному. Так, з вступної частини обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001199 від 20.11.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України. Сам обвинувальний акт складений 05.12.2015 року. З реєстру матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту, вбачається, що всі процесуальні документи, які з точки зору обвинувачення, підтверджують винуватість ОСОБА_10 , були проведені до 21.11.2015 року. Той факт, що обвинувальний акт суперечить реєстру матеріалів досудового розслідування, значно звужує можливості обвинуваченого, в частині вибору способу захисту, що є порушенням його права на захист. Крім того, з тексту обвинувального акту неможливо зробити висновок про наявність причинного зв`язку між незаконною винагородою, нібито отриманою ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 в червні 2015 року і діями самого ОСОБА_7 в вересні-жовтні 2014 року щодо вивозу сміття з території Переяслав-Хмельницького району і яка залежність між оплаченим хабарем влітку 2015 року і спроможністю ОСОБА_7 і ОСОБА_10 використати свої службові повноваження для досягнення бажаного хабародавцю результату та коли хабародавець ОСОБА_12 дізнався про те, що в його інтересах у вересні-жовтні 2014 року були вчинені певні дії, пов`язані з вивозом сміття та чи бажав він вчинення такий дій. Неконкретність обвинувачення полягає в тому, що в обвинувальному акті недостатньо повно вказано, які саме дії вчинені ОСОБА_7 (посібником якого є ОСОБА_10 ), як службовою особою, які б входили до його службових повноважень і яким чином вони впливали або могли впливати на досягнення позитивного результату для ОСОБА_12 . Крім того, ОСОБА_10 інкримінується одержання неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Тобто з точки зору обвинувачення ОСОБА_10 є одночасно і посібником в одержані службовою особою за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди. Невідповідність обвинувального акту вимогам діючого законодавства полягає і в тому, що в ньому не зазначено в редакції якого саме закону про кримінальну відповідальність висунуто обвинувачення ОСОБА_10 , оскільки ст. 368 КК України має декілька редакцій. Неконкретність обвинувачення порушує право на захист, що є істотним порушенням вимог КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та направити обвинувальний акт на розгляд до суду першої інстанції. Апелянт вважає, що твердження суду про те, що в обвинувальному акті не зазначено факту та часу виникнення попередньої домовленості про вчинення злочину між обвинуваченими є передчасним та не відповідає дійсності. Посилання суду на те, що прокурор проігнорував вказівку апеляційного суду, оскільки в обвинувальному акті відсутні посилання на те, де коли і за яких обставин обвинувачені вступили між собою в злочинну змову і про вчинення яких конкретно діянь домовились при їх обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб є безпідставними, оскільки вказані фактичні дані підлягають встановленню під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого судового засідання. Також прокурор зазначає, що не приймаючи до уваги право прокурора на зміну обвинувачення в суді, передбачене ст. 338 КПК України, судом в оскаржуваній ухвалі не наведено жодного порушення вимог ст. 291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинувачених та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам вказаного Кодексу.

Вивчивши надані матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368 та ч.2 ст. 191 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України повернуто прокурору є законною та обґрунтованою.

Підстави і мотиви прийнятого судом першої інстанції рішення наведені в ухвалі суду, з якою колегія суддів вважає за необхідне погодитись.

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятого ним рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів;-

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 368 та ч.2 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України повернуто прокурору, залишити без зміни.

Головуючий підпис
Судді: підпис підпис