печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2982/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у неповерненні вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0002803, що полягає у неповерненні вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 КПК України, в обґрунтування якої зазначив наступне.

12 січня 2017 року під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002803 від 11.10.2016р. за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190 КК України, в належному ОСОБА_3 автомобілі «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 проведено невідкладний обшук, за результатами якого вказаний автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключі вилучено. Автомобіль доставлено на територію Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.01.2017р. надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , та його вилучення.

Згідно протоколу повернення вилученого майна від 25.01.2017 року, адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 у зв`язку тим, що вилучені речі не становлять інтересу для досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002803, серед іншого, повернуто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Стверджуючи про те, що вилучений автомобіль та ключі від нього продовжують утримуватися органом досудового розслідування без законних на те підстав, за відсутності рішення суду про його арешт, що порушує його право на вільне володіння та користування ним, ОСОБА_3 у скарзі просить зобов`язати слідчого та/або прокурора в кримінальному провадженні повернути вказане особисте майно.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги скарги.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, посилаючись на те, що доводи заявника про те, що вилучені речі мають статус тимчасово вилученого майна є хибними, оскільки дозвіл на їх відшукання та вилучення надано ухвалою слідчого судді.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Судовим розглядом встановлено, що управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002803 від 11.10.2016р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст. 190 КК України.

12 січня 2017 року під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002803 від 11.10.2016р. за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190 КК України, в належному ОСОБА_3 автомобілі «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 проведено невідкладний обшук, за результатами якого вказаний автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключі від нього вилучено. Автомобіль доставлено на територію Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.01.2017р. надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , та його вилучення.

Сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проте, як свідчать матеріали справи, орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилученого майна.

Згідно протоколу повернення вилученого майна від 25.01.2017 року, адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , серед іншого, повернуто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , у зв`язку тим, що вилучені речі не становлять інтересу для досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002803,

Проте, автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля на разі не повернуто.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності даних про визнання вилучених речей речовими доказами, відсутності судового рішення про арешт належного ОСОБА_3 майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 168, 169, 171, 173, 234-236, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у неповерненні вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати компетентних посадових осіб Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0002803 повернути ОСОБА_3 належний йому на праві власності автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від вказаного автомобіля.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1