Справа № 356/778/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/283/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 01.03.2017

УХВАЛА
іменем України
01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Березанського міського суду Київської області від 28 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів, -

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 25 квітня 2015 року, близько 23 год. 40 хв. водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі - ПДР України), згідно з якими «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21154» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху автодорогою, яка проходить вздовж залізниці від залізничного вокзалу в напрямку житлового масиву Жовтневий в місті Березань Київської області, на ділянці дороги між поворотами до вулиць Ватутіна та 1 Травня, в порушення вимог пунктів 2.3.б) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну» та 2.3. д) ПДР України «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог пунктів 10.1. «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та 12.1 ПДР України «під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості перевезеного вантажу та стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце його розташування в межах своєї смуги для руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд автомобіля на праве відносно напрямку свого руху узбіччя, де відбулось зіткнення керованого ним автомобіля із деревом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21154» ОСОБА_10 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, інший пасажир даного автомобіля ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №114/Е від 24.07.2015 року встановлено, що згідно наданої медичної документації та висновку консультанта рентгенолога КОБ СМЕ, у ОСОБА_10 мали місце ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійна рана підборіддя, забій м`яких тканин обличчя, компресійний перелом тіла L 4 хребця, а також перелом тіла лівої лопатки. Описані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності можуть відповідати строку та обставинам, вказаним у постанові, та являються небезпечними у момент нанесення і відносяться до категорії середньої важкості, так як для зрощення переломів потрібен термін більше 21-го дня.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 111 від 22.06.2015 встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено закриту травму грудної клітини (синці на тулубі праворуч, крововиливи біля коренів легень, розрив низхідного відділу грудної аорти, кров у правій плевральній порожнині); закрита травма черева (розрив печінки, розрив селезінки); садно на шиї, малокрів`я внутрішніх органів. Смерть його наступила від закритої травми грудної клітини з розривом нисхідного відділу аорти. Виявлені при дослідженні трупа закрита травма трудної клітини та закрита травма черева, прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при дарі об такий (такі), відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа виявлено етиловий спирт в концентрації - 2,39 %о, що стосовно до живих осіб може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з вироком суду та не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та правильності кваліфікації дій, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині призначеного основного покарання, застосувавши ст. 75 КК України. Зазначає апелянт, що враховуючи обставини, при яких було вчинено злочин, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також те, що перебуваючи в місцях позбавлення волі унеможливить відшкодування ним моральної шкоди, вважає призначене йому покарання суворим, несправедливим та можливим його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілих, представника потерпілого та думку прокурора, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, розглядаючи дане кримінальне провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілого.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, проте вчиненим з необережності; особу винного, який свою вини визнав та частково відшкодував завдану потерпілому ОСОБА_9 шкоду, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; та враховуючи думку потерпілого ОСОБА_9 , який просив суворо покарати обвинуваченого, призначивши максимальне покарання, передбачене в санкції ч. 2 ст. 286 КК України, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 слід обрати покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, не знайшовши підстав для застосування до винного ст. 75 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням відсутні.

А тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначені в апеляційній скарзі, про можливе звільнення його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Березанського міського суду Київської області від 28 грудня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді: