УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/9734/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
представника ТОВ Каренс плюс ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді директор ТОВ Каренс плюс подав на неї апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Зазначає, що слідчим прокуратури не доведено, що майно на яке накладено арешт відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.Крім цього, слідчим не надано доказів того, що ТОВ Каренс плюс займається скупкою незаконно вирубаної деревини.
Заслухавши доповідача, представника ТОВ Каренс плюс, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок
е кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, який належить на праві власності ТОВ Каренс Плюс, з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, а також враховуючи, що вище перелічені предмети, які вилучені в ході обшуку, могли бути використані для виготовлення документів, їх посвідчення та скріплення, а тому необхідні для призначення у подальшому судових експертиз з метою встановлення наявності у них інформації, яка може свідчити про незаконну діяльність службових осіб ТОВ Карене Плюс і їх причетність до вчинення кримінальних правопорушень.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність права власності ТОВ Карене Плюс з потребами кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, З ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з?ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: