11-кп/775/163/2017(м)

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 р м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003695 за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області від 12 січня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 21.09.2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна;

- 17.08.2011 року Новоазовським районним судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- 21.02.2012 року Новоазовським районним судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, строк покарання по вищевказаному вироку на час скоєння нового злочину відбув повністю,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Новоселівка Тельманівського району Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , визнано винними та засуджено за те, що вони 17.09.2016 року, приблизно о 23:30 год., за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, а ОСОБА_6 - ще і повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, знаходячись біля буд. АДРЕСА_4 , шляхом ривку з руки, відкрито викрали майно, яке належить потерпілій ОСОБА_13 , а саме: - жіночу сумку чорного кольору, вартістю 500 гривень, в якій знаходився гаманець коричневого кольору, вартістю 100 гривень, грошові кошти в сумі 300 гривень, мобільний телефон «Samsung GT-S3600», в корпусі рожевого кольору, вартістю 300 гривень, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператору «Київстар»; жіноча косметика, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 1200,00 гривень.

04.10.2016 року, приблизно о 23:10 год., ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету нападу, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, знаходячись біля буд. АДРЕСА_5 , підійшов до потерпілої ОСОБА_14 та наніс їй не менше одного удару правою рукою в обличчя, в наслідок чого спричинив останній гематому лівої надбрівної області, яка по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; параорбітальну гематому з обох сторін, яка по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, подавивши при цьому волю потерпілої до опору, ОСОБА_15 заволодів її майном, а саме: жіночою сумкою, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в середині якої знаходилися: грошові кошти в сумі 3500 гривень, парасолька коричневого кольору, вартістю 280 гривень, нотаріальна довіреність на ім`я потерпілої від ОСОБА_16 , записна книжка, ручний газовий балончик, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 3780,00 гривень.

05.10.2016 року, приблизно о 22:00 год., ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету нападу, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, знаходячись біля ЗОШ №7, розташованої по вул. Парковій у Центральному районі міста Маріуполя, підійшли до потерпілої ОСОБА_17 , після чого ОСОБА_15 наніс останній один удар правою рукою в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому верхньої щелепи, гематоми обличчя, які у своєї сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, подавивши при цьому волю потерпілої до опору, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_18 , а саме: жіночою сумкою світло-коричневого кольору, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в середині якої знаходилося: парасолька сірого кольору, вартістю 200 гривень, гроші в сумі 60 гривень, - мобільний телефон «Samsung SGH-X650», в корпусі чорного кольору, вартістю 300 гривень, в якому знаходилася сім-картка мобільного оператору «МТС», - гаманець чорного кольору, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, після чого з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_17 матеріальний збиток на загальну суму 560 гривень.

05.10.2016 року, приблизно о 22-45 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, знаходячись біля буд. № 106 по пр. Миру у Центральному районі міста Маріуполя, з застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_19 , яке виразилося у нанесенні ОСОБА_7 удару рукою в обличчя ОСОБА_19 , в наслідок чого останній був спричинений фізичний біль, після чого шляхом ривку з руки, відкрито викрали майно, яке належить ОСОБА_20 , а саме: жіночу сумку чорного кольору, вартістю 300 грн., в середині якої знаходилися: гаманець світло-коричневого кольору, вартістю 150 грн., комплект ключів у кількості 2 штук, жіноча косметика, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_20 матеріальний збиток на загальну суму 450 гривень.

Вони же, 06.10.2016 року, приблизно о 00:30 год., за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, знаходячись біля буд. АДРЕСА_6 , із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_21 , яке виразилося у нанесенні ОСОБА_6 удару рукою в обличчя ОСОБА_21 , в наслідок чого останній були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: подряпини крила носу зліва, яке по ступеню тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, після чого шляхом ривку з руки, відкрито викрали майно, що належить останній, а саме: жіночу сумку чорного кольору, вартістю 400 грн., в середині якої знаходилися: гаманець чорного кольору, вартістю 250 грн., грошові кошти в сумі 400 грн., комплект ключів у кількості 5 штук, загальною вартістю 300 грн., дисконтні картки магазинів «Фокстрот», «Простор», «Лотос», «Центро», - банківська карта «Ощадбанку», які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_21 матеріальний збиток на загальну суму 1350 гривень.

08.10.2016 року, приблизно о 21:10 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи особами, які раніше вчинили розбій, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету нападу, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, знаходячись поблизу перехрестя пр. Миру та вул. Громової у Центральному районі міста Маріуполя, підійшли до потерпілого ОСОБА_22 , після чого ОСОБА_6 наніс останньому не менш одного удару правою рукою в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася струсом головного мозку, забоями м`яких тканин голови та обличчя, які по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, подавивши при цьому волю потерпілого до опору, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи майном, яке належить ОСОБА_22 , а саме: чоловічою сумкою чорного кольору, вартістю 500 грн., в середині якої знаходилися: грошові кошти в сумі 500 грн., комплект ключів у кількості 10 штук загального вартістю 500 грн., флешкартка «HP» об`ємом 16 Гб в корпусі чорного кольору, вартістю 180 грн., ліхтар «Поліс», вартістю 40 грн., ніж розкладний, документи: паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення, посвідчення працівника поліції, водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу,видані на його ім`я, та банківські картки «ПриватБанку» та «Ощадбанку», які матеріальної цінності для потерпілого не представляюсь, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_22 матеріальний збиток на загальну суму 1720 гривень.

Вони же, 08.10.2016 року, приблизно о 21:30 год., за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, знаходячись біля буд. АДРЕСА_7 , із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_23 , яке виразилося у нанесенні ОСОБА_7 удару рукою в область голови з заду ОСОБА_23 , в наслідок чого спричинив останній фізичну біль, після чого шляхом ривку з руки, відкрито викрали майно, яке належить ОСОБА_23 , а саме: жіночу сумку коричневого кольору, вартістю 800 грн., в середині якої знаходилися: гаманець чорного кольору, вартістю 300 грн., грошові кошти в сумі 200 грн., комплект ключів у кількості 3 штук, загальною вартістю 150 грн., обкладинка для паспорта, вартістю 200 грн., окуляри сонцезахисні, вартістю 80 грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_23 матеріальний збиток на загальну суму 1730 гривень.

На зазначене судове рішення заступником прокурора Донецької області ОСОБА_24 та обвинуваченим ОСОБА_7 надані апеляційні скарги.

Прокурор в своєї апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинувачених, вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню на підставі ст.409 КПК України в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених внаслідок м`якості, просив вирок суду в частині призначеного покарання скасувати й ухвалити новий, яким ОСОБА_25 призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 187 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарання остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 5 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.187 КК України у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарання, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

В інший частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор зазначив, що при ухвалені вироку стосовно обвинувачених судом не враховано кількість вчинених злочинів, дані про особи обвинувачених, обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти чужої власності, у встановленому законом порядку судимість за ці злочини не погашено, незважаючи на молодий вік, наявність неповнолітніх дітей обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працював, суспільно корисною діяльністю не займався, судом призначено покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини, кваліфікацію дій, просив вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувати вимоги ст.69 КК України та призначити більше м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що суд при призначенні покарання не прийняв до уваги те, що він вчиняв злочині внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, а саме важкий матеріальний стан та хвороба малолітнього доньки.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила вирок суду в частині призначеного покарання скасувати й ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_25 призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.187 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.187 КК України у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарання остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Обвинуваченому ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 5 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.187 КК України у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарання, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. В інший частині вирок суду залишити без змін. Заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ;

Обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив вирок суду щодо нього в частині призначеного покарання змінити, застосувати вимоги ст.69 КК України та призначити більш м`яке покарання ніж передбачено законом; заперечував проти апеляційної скарги прокурора;

Думку Обвинуваченого ОСОБА_25 , та захисника ОСОБА_26 , діючої в інтересах обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 ;

перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції по винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх визнано винними та засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами, сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Суд обґрунтовано визнав винуватим обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.186, ч.1,2 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.186, ч.1,2 ст.187 КК України та відповідно кваліфікував їх дії.

Висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Колегія суддів погоджується з твердженням прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості.

Відповідно до ч.1 ст.370 України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених діючим законодавством.

Згідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При ухваленні вироку стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом вказані вимоги не дотримано, не враховано кількість вчинених злочинів, дані про особи обвинувачених, внаслідок чого призначено покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Так, судом залишено поза увагою, що обвинуваченим ОСОБА_25 вчинено 7 епізодів злочинної діяльності, у тому числі 3 розбійних напади та 4 грабежа; обвинуваченим ОСОБА_27 скоєно 6 тяжких злочинів, у тому числі 2 розбійних напади та 4 грабежа.

Об`єктом зазначених злочинів є суспільне відносини у сфері охорони права власності, життя та здоров`я особи, які захищаються Конституцією України. Вказане свідчить про підвищену небезпеку вчинених обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діянь.

При призначенні покарання не враховано дані про особу обвинувачених. Обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти чужої власності, у зв`язку з чим відбував покарання у місцях позбавлення волі, у встановленому законом порядку судимості за ці злочини не погашені.

Звільнившись з місць позбавлення волі, він продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його небажання встати на шлях виправлення.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчиняли противоправні дії у громадських місцях зухвалим способом щодо жінок, які не могли чинити їм опір.

За таких обставинах колегія суддів вважає, що обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повинно бути призначено більш суворе покарання, ніш судом першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.409 невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання.

У зв`язку з викладеним, на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Що ж стосується апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу.

Сам факт знаходження на утримання малолітніх дітей не яким чином не виправдовують противоправні дії обвинуваченого, які були направлені проти здоров`я жінок, які не мали можливості чинити опір.

Колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст.69 КК України відсутні.

Обираючи вид і міру покарання, колегія суддів враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинувачених.

Так, обвинувачений ОСОБА_15 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, раніше засуджений, обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не засуджений,обвинувачені покаялися у скоєному, що суд визнає як обставину, що пом`якшує покарання, разом з тим скоїли тяжкі злочини, тому суд призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій зазначених статей, із конфіскацією всього майна, за сукупністю злочинів застосувати принцип часткового складання призначених покарань

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_28 задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, за ч.1 ст. 187 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.187 КК України у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 термін попереднього ув`язнення з 12.10.2016 року до 16.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів шляхом складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі, яке є його власністю.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення з 12.10.2016 року до 16.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_______________ ________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2