В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.02.2017 Справа №607/14948/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000631 від 25 жовтня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. В. Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника служби у

справах дітей

Тернопільської РДА ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

На початку липня 2014 року близько 23.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 (якого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2016 у справі №607/12196/16-к засуджено за вказані кримінальні правопорушення), переслідуючи корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи, що їхні дії є непомітними для сторонніх осіб, підійшли до будинку АДРЕСА_2 , шляхом зламу кріплення навісного замка дверей проникли у гаражне приміщення, звідки таємно викрали один мішок цукру вагою 50 кг та три електричні переноски і вийшли із гаражного приміщення. З місця вчинення правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_9 із викраденим майном втекли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1630 гривень.

Крім цього, на початку жовтня 2014 року близько 23.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 (якого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2016 у справі №607/12196/16-к засуджено за вказані кримінальні правопорушення), переслідуючи корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи, що їхні дії є непомітними для сторонніх осіб, підійшли до будинку АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_9 , шляхом зламу запірних пристроїв дверей проникли у вказаний будинок, звідки таємно викрали бензокосу «Faworyt» червоного кольору, електричні переноски, кабелі та з місця вчинення правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_9 із викраденим майном втекли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5370 гривень.

Також, 09 липня 2016 року близько 19.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 (якого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2016 у справі №607/12196/16-к засуджено за вказані кримінальні правопорушення), переслідуючи корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи, що їхні дії є непомітними для сторонніх осіб, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , шляхом підкладення закладки в магнітний замок вхідних дверей під`їзду № 2 вказаного будинку, відчинили двері та на першому поверсі біля сходової клітки побачив велосипед марки «Hilton» моделі «Transet GT» чорного кольору та марки «Winner» моделі «Amigo» жовтого кольору. В подальшому ОСОБА_9 зайшов у приміщення під`їзду, підійшов до вказаних велосипедів, які розміщувались поряд один від одного під сходовою кліткою, і, діючи умисно з корисливих спонукань та з ціллю особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, взяв в руки велосипед марки «Hilton» моделі «Transet GT» чорного кольору та передав його обвинуваченому ОСОБА_3 , який очікував біля дверей під`їзду тримаючи їх відчиненими. Після цього, ОСОБА_9 знову підійшов до сходової клітки та взяв велосипед марки «Winner» моделі «Amigo» жовтого кольору, який також передав обвинуваченому ОСОБА_3 . Вийшовши із під`їзду будинку, обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_9 із викраденими велосипедами з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 6662,50 гривень та потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1950 гривень.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що в липні 2014 року, він разом із ОСОБА_9 шляхом зламу ломом кріплення навісного замка дверей проникли у гаражне приміщення будинковолодіння АДРЕСА_2 , звідки викрали один мішок цукру та три електричні переноски. Викрадене майно продали та кошти розділили між собою. Окрім цього вони таким же чином в жовтні 2014 року проникли шляхом зламу замків в будинок у цьому ж будинковолодінні, звідки викрали бензокосу, електричні переноски та кабелі, які також продали. Також 09 липня 2016 року близько 18.00 год. він разом із ОСОБА_9 викрали з під`їзду будинку АДРЕСА_3 , два велосипеди жовтого та чорного кольорів, які в подальшому продали. Просить врахувати його щире каяття, повне відшкодування шкоди потерпілим, у зв`язку із чим просить суворо його не карати та не позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за:

-ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб;

-ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, інше приміщення, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, його позитивні характеристики за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить вчинення злочину неповнолітнім, повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень, повне добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим, а також думку потерпілого ОСОБА_5 , який просить обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

На підставі наведеного, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій частин статей обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі, та у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за вчинені кримінальні правопорушення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий суддяОСОБА_1