Справа №465/5510/15-к
Провадження1-кп/465/1/17
УХВАЛА
про продовження тримання під вартою
28.04.17 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002211 від 11.08.2015 року питання про продовження тримання під вартою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в :
У провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002211 від 11.08.2015 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 30.03.2017 року.

В судовому засідання від прокурора поступило клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики, які існували раніше не змінились та існують на даний час, а саме, що при звільненні ОСОБА_4 з під варти, останній може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, дане кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким, крім того тримання під вартою дозволить в подальшому виконати усі процесуальні рішення.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник в судовому засіданні заперечили проти заявленого прокурором клопотання, просять відмовити у задоволенні клопотання, змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням останнього під вартою, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, щодо продовження строку тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження. За наявності підстав, до підозрюваного може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. В судовому рішенні ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (Заява N 4785/02) зазначено наступне: 48. Суд повторює, що пункт 3 статті 5 Конвенції гарантує особам, затриманим або взятим під варту за підозрою у вчиненні злочину, захист від свавільного чи безпідставного позбавлення свободи. Пункт 3 статті 5 Конвенції має на меті забезпечення негайного й автоматичного судового контролю за затриманням особи поліцією чи адміністративним затриманням, здійсненого відповідно до підпункту "c" пункту 1 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Гаркманн проти Естонії", заява N 2192/03, п. 36, рішення від 11 липня 2006 року, з наведеними посиланнями).
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Так, відповідно до ст.ст.176, 177 КПК України, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, оцінюючи в сукупності всі обставини та те, що суд керуючись наявність ризику (ризиків) (рішення у справі «Александр Макаров проти Росії», крім того суворість покарання не є визначальним елементом під час оцінки ризику переховуватись від правосуддя чи вчинення нових злочинів (рішення у справі «Мамедова проти Росії», на підставі положень частини 3 ст.176 КПК України, суд приходить до висновку, що на даній стадії судового розгляду підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш мякого запобіжного заходу нема, оскільки відповідно до ст. 201 КПК України до клопотання про зміну запобіжного заходу мають бути додані: копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання, однак доказів дотримання вказаних норм КПК України при заявлені клопотання про зміну запобіжного заходу суду не надано, окрім того на даній стадії судового розгляду ще не здійснено допиту потерпілих, а тому слід продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 26.06.2017 року включно. Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1