Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/1214/16-к
УХВАЛА
Іменем України

04.09.2017 м. Долинська

Суддя Долинського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні скаргу захисника обвинуваченого на бездіяльність та рішення слідчого у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 3 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернувся до суду під час підготовчого судового засідання із скаргою на бездіяльність та рішення слідчого, посилаючись на те, що 11 березня 2015 року близько 11.15 години без ухвали слідчого судді до кабінету № 3 Устинівського відділення Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області, що знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 6, смт. Устинівка, Устинівський район, Кіровоградська область, що є робочим місцем ОСОБА_4 вдерлися кілька осіб, які одягли на руки обвинуваченого наручники, чим здійснили затримання особи. Цього ж дня близько 11.25 години до зазначеного кабінету де був затриманий ОСОБА_4 зайшов слідчий з ОВС СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , який повідомив про проведення огляду місця події та наказав особам, які у подальшому стали учасниками огляду місця події звільнити руки ОСОБА_4 від наручників. Слідчий знімав ці дії відеокамерою марки «SONY» на відеокасету «MINI DV».
Далі, не повідомляючи ОСОБА_4 про затримання, не роз`яснюючи прав підозрюваного розпочато обшук ОСОБА_4 та його речей, а також приміщення кабінету.
При цьому, під час обшуку слідчий не роз`яснивши ОСОБА_4 його право відмовитися давати показання та відповідати на запитання проводив його допит.
На вимогу ОСОБА_4 надати можливість скористатись правовою допомогою адвоката, слідчим було відмовлено.
Вилучивши із кишень ОСОБА_4 мобільний телефон та кошти, знайшовши у кабінеті документи та кошти, слідчий зазначив про них у протоколі огляду місця події, вилучив тампони із змивами, що були результатом іншої слідчої дії примусового відібрання зразків для проведення експертизи під час якої нічого не вилучалось, однак у протоколі не зазначено, що огляд місця події переривався і проводилась інша слідча дія.
Постановою від 16 березня 2015 року слідчий визнав речовим доказом грошові кошти у розмірі 3400 грн, що вилучені під час огляду місця події 11 березня 2015 року.
Постановою від 16 березня 2015 року слідчий визнав речовим доказом грошові кошти у розмірі 208 грн, що вилучені під час огляду місця події 11 березня 2015 року.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 9 квітня 2015 року накладено арешт на автомобіль «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою від 16 березня 2015 року слідчий відмовив у визнанні речовим доказом та долучив до матеріалів кримінального провадження свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , у зв`язку із накладенням арешту на цей транспортний засіб.

16 березня 2015 року слідчим складено два протоколи огляду предметів.

Постановою від 16 березня 2015 року слідчий визнав речовими доказами вилучені під час огляду місця події 11 березня 2015 року довідку Устинівського відділення Долинського ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області, вихідний номер 239/11-21-2500 від 10 березня 2015 року та заяву директора приватного підприємства «Агрофірма Центр» від 25 лютого 2015 року.

Постановою від 16 березня 2015 року слідчий визнав речовими доказами дві папки швидкозшивачі № 54 та № 35 із документами фінансово-господарської діяльності приватного підприємства «Агрофірма Центр» 32730086, вилучені під час огляду місця події 11 березня 2015 року.

На думку захисника, слідчий провів незаконний обшук особи та незаконний огляд місця події під час яких тимчасово вилучив майно, що із перевищенням влади незаконно утримує як речовий доказ за незаконною постановою.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження з приводу поданої скарги на бездіяльність та рішення слідчого під час досудового розслідування, дійшов до такого висновку.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України (тут і далі у редакції на час вчинення процесуальної дії (винесення процесуального рішення)) речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, при вилученні речових доказів стороною кримінального провадження, такий доказ повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків коли річ, інше майно, документ вилучені стороною кримінального провадження при здійсненні заходу забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до речей і документів, або коли у встановленому порядку на річ, інше майно, документ накладено арешт, або це включено до переліку, щодо якого здійснювався обшук, оскільки вилучення майна, що відповідає передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України ознакам, у такий спосіб не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту у порядку ч. 5 ст. 171 КПК України.

В інших випадках вилучене стороною кримінального провадження майно, що може бути речовим доказом, є тимчасово вилученим майно, а тому має бути якнайшвидше повернуте володільцю.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Вищезазначеною правовою нормою також визначено осіб, які мають право оскаржувати зазначену бездіяльність, дію та рішення визначеної особи під час досудового розслідування.
Частинами 2 та 3 ст. 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
Отже, під час підготовчого судового засіданні можуть бути предметом оскарження бездіяльність, дія чи рішення слідчого, що не можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, за винятком рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим та рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.
У поданій скарзі захисник оскаржує бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України. Ця бездіяльність слідчого може бути оскаржена виключно під час досудового розслідування кримінального провадження згідно ч. 1 ст. 303 КПК України до слідчого судді, а не під час підготовчого судового засідання до суду, який здійснює розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні.
Оскільки під час досудового розслідування заінтересованими учасниками не було реалізовано розгляд скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, така бездіяльність слідчого не може бути предметом оскарження під час підготовчого судового засідання з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні, відповідно й предметом перевірки на відповідність положенням КПК України щодо правомірності тимчасового вилучення та утримання такого майна, а тому відсутні підстави вважати незаконними процесуальні рішення слідчого під час досудового розслідування про визнання визначених речей та документів речовими доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України,

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність та рішення слідчого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 3 березня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1