Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/6212/17
Провадження №1-кп/523/513/17
І м е н е м У к р а ї н и
19.06.2017 року м. Одеса
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, засудженого:
вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2014 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільненого на підставі ст.75 КК України від його відбування з іспитовим строком 1 рік;

вироком апеляційного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 1 місяць;

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , з корисливих спонукань, діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна в другій половині 3 березня 2017 року прибув на територію ТОВ «Європейська транспортна компанія», розташовану за адресою: м. Одеса, 19-км Старокиївського шосе, де шляхом підбору ключа проник до одного із гаражів, з якого викрав належні потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , напівавтоматичний зварювальний апарат марки «Kaiser Weidine», вартістю 6500 грн., дриль марки «ДУ-13/650ЭР», вартістю 1200 грн., ручний зварювальний апарат, вартістю 2400 гривень, дриль марки «Мокіtа», вартістю 2000 грн., дві шліфувальні машини марки «Dewolt», загальною вартістю 4000 грн., два акумулятора марки «СТ-100», загальною вартістю 4000 грн., набір гайкових ключів, вартістю 500 грн., а всього майно загальною вартістю 20600 грн., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що, маючи матеріальні труднощі та будучи обізнаним з місцем зберігання ключа від дверей гаражу, де раніше неофіційно працював, він вирішив здійснити крадіжку вищезазначеного майна потерпілого. При цьому прибув до гаражу на випадково замовленому таксі, водія якого не ставив в обізнаність про свої дійсні наміри, відшукав ключ, відчинив двері, звідки виніс та погрузив до транспортного засобу два зварювальні апарати, дриль, дві шліфувальні машини, дві АКБ, набір ключів та інше майно, точний перелік якого достовірно вже не пам`ятає. В подальшому він вивіз викрадене майно та реалізував іншому знайомому. Про вчинене обвинувачений в даний час жалкує, щиро кається.
Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого потерпілим, обвинуваченим та його захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.
Таким чином суд визнає доведеним, що ОСОБА_6 , з корисливих спонукань, діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна в другій половині 3 березня 2017 року проник до розташованого на території ТОВ «Європейська транспортна компанія», за адресою: м. Одеса, 19-км Старокиївського шосе, одного із гаражів, з якого викрав належні ОСОБА_4 , напівавтоматичний зварювальний апарат марки «Kaiser Weidine», дриль марки «ДУ-13/650ЭР», ручний зварювальний апарат, дриль марки «Мокіtа», дві шліфувальні машини марки «Dewolt», два акумулятора марки «СТ-100», набір гайкових ключів, а всього майно загальною вартістю 20600 грн., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд. Зазначені дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням до сховища.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в якості обставин, що пом`якшують покарання.

Суд також враховує показання обвинуваченого про наявність на його утриманні малолітньої дитини, неофіційне працевлаштування на будівництві, а також відсутність до нього майнових вимог від потерпілого.

З урахуванням викладеного, а також факту засудження ОСОБА_6 у 2017 році за вчинення іншого злочину аналогічної спрямованості суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 2 (два) місяці.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні до моменту постановлення вироку, протягом доби 19 червня 2017 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 19 червня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Після набрання вироком законної сили долучену до матеріалів судового провадження в якості речового доказу дриль марки «ДУ-13/650ЭР» вважати повернутою потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ув`язненим ОСОБА_6 в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий

ОСОБА_1