справа №176/162/17
провадження №1-в/176/36/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, яке надійшло від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рязань Російської Федерації, росіянина, громадянина України, раніше судимого, засудженого 29.01.2013 року Сонячногорським міським судом Московської області Російської Федерації за ч. 1 ст. 105 КК Російської Федерації до позбавлення волі 9 років, за ухвалою Жданівського міського суду Донецької області від 16 травня 2014 року вирок Сонячногорського міського суду Московської області Російської Федерації від 29.01.2013 року приведено у відповідність із законодавством України в зв`язку з чим ОСОБА_3 вважається засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі 9 років, за ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова Харківської області від 28 квітня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 30.03.2012 року по 21.05.2013 року, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 являється засуджений 29.01.2013 року Сонячногорським міським судом Московської області Російської Федерації за ч. 1 ст. 105 КК Російської Федерації до позбавлення волі 9 років. За ухвалою Жданівського міського суду Донецької області від 16 травня 2014 року вирок Сонячногорського міського суду Московської області Російської Федерації від 29.01.2013 року приведено у відповідність із законодавством України в зв`язку з чим ОСОБА_3 вважається засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі 9 років. Початок строку відбування покарання 30.03.2012 року, кінець строку відбування покарання 09.02.2020 року.
Засуджений ОСОБА_3 в клопотанні від 30.01.2017 року (за вх. 1056/17 від 02.02.2017 р.) просить замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі з посиланням на положення ст. 82 КК України.
Заслухавши засудженого ОСОБА_3 , який підтвердив обставини і кількість накладених стягнень, з правомірністю застосування яких він не згодний, оскільки більшість з них були застосовані на території іншої держави, а саме Російської Федерації, які на даний час він оспорює, щодо накладення стягнень вже перебування на території України, засуджений з правомірністю їх накладення теж не згодний, хоч їх і не оспорював, також пояснив, що з часу його перебування в Жовтоводській ВК № 26, представники адміністрації з пропозицією працевлаштування на виробництві колонії до нього не зверталися, а тому своєї ініціативи він не проявляв, думку представника Жовтоводської ВК №26, який заперечував проти задоволення клопотання, оскільки воно є передчасним, так як засуджений має ряд стягнень, три з яких є не погашені та немає жодного заохочення, думку прокурора, який також заперечував проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, в межах строків встановлених у Загальній частині Кодексу для даного виду покарання, та не може перевищувати не відбутого строку покарання призначеного вироком.
Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Про це Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що при цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці це є постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і навіть перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т.і.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_3 знаходиться з 09.04.2012 року, з цього часу утримувався в СІЗО 2 м. Волоколамськ Московської області Російської Федерації, характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 2 стягнення. До праці не залучався.

З 17.05.2013 року утримувався в СІЗО № 4 м . Москва Російської Федерації, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. До праці не залучався.

З 23.08.2013 року відбував покарання в ФКУ ВК № 9 м. Рубцовськ Алтайського краю Російської Федерації. За період відбування покарання характеризувався негативно, мав 14 стягнень, в тому числі 12 з яких суворих з поміщенням до штрафного ізолятора за різноманітні порушення, а саме за самовільно залишений стрій, порушення форми одягу, порушення розпорядку дня, висловлювання жаргонних слів, відмову від чергування та інші. Більшість стягнень накладалися періодичністю майже в місяць Заохочень не мав. До праці не залучався.

З 06.04.2016 року продовжив відбувати покарання в Харківській ВК № 27. У період відбування покарання характеризувався негативно. Мав 1 стягнення. Заохочень не мав. До праці не залучався.

З 02.06.2016 року утримувався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі. За період утримання також негативно характеризується. Мав 2 стягнення від 18.10.2016 року, з яких попередження за зберігання заборонених речей та 5 діб карцеру за вживання оп`яняючих речовин. Заохочень не мав. До праці не залучався.

З 26.10.2016 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

За період відбування покарання з цього часу у виправній колонії характеризується посередньо. На виробництві установи не працевлаштований. Стягнень та заохочень немає. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає.

За цей час розглядався на адміністративній комісії установи стосовно застосування ст. 101 КВК України 29.07.2015 р. - відмовлено, як такому який не стає на шлях виправлення.
Крім того, характеристиками особової справи станом на 12.03.2014 р., 15.04.2015 р., підтверджується, що засуджений ОСОБА_3 за весь період відбування покарання характеризувався вкрай негативно, байдуже відносився до суспільно корисної праці, систематично порушував режим утримання та правила внутрішнього розпорядку(т.2 арк. ос. спр. 92, т.2 арк. ос. спр. 212).

Суд враховує, що стягнення, які були накладені на засудженого ОСОБА_3 в період відбування покарання на території Російської Федерації, які з його слів він оскаржує, на даний час не скасовані, є погашеними, а тому доводи щодо останнього щодо неправомірності їх застосування суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами особової справи.

За вищенаведених обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу, який за весь період відбування покарання характеризується негативно, режим утримання та правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань систематично порушував, немає жодного заохочення, тоді як має 19 стягнень (два стягнення до вступу вироку в законну силу), 3 з яких накладені вже на території України, є не погашеними, у встановленому законом процедурному порядку не оспорювались та не скасовані, які на теперішній час є чинними та діють, та підтверджують його поведінку яка не змінилася, ініціативу щодо можливого працевлаштування не проявляв,являється засуджений і відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, суд приходить до висновку і вважає, що обставини, які наведені вище, в сукупності не дають можливим суду дійти однозначного висновку про те, що засуджений ОСОБА_3 дійсно змінив свою поведінку на позитивну, а тим більше виправився, таким чином, не вбачається достатніх підстав для задоволення даного клопотання.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі- відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя :