Справа №198/441/17
Провадження №1-кп/0198/46/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.07.17

року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000151 внесене в ЄРДР 22.06.2017 за звинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в ст.Кин Лисьвенського району Пермської області Російської Федерації, проживає по АДРЕСА_1 , громадянина Росії, не одруженого, із освітою 9 класів, не працюючого, засудженого:

1) 23.05.2013 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 263 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років;

2) 13.06.2013 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк три роки.

Звільненого 12.12.2016 року умовно-достроково на один рік чотири місяці двадцять днів;

3) 31.05.2017 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.1, 71 КК України до позбавлення волі на строк три роки один місяць,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 будучи засудженим за вчинення злочину проти власності, маючи не зняту і не погашену судимість знову вчинив злочин, що посягає на власність, при таких обставинах.

03 березня 2017 року ОСОБА_6 знаходився у будинку за місцем мешкання ОСОБА_4 , розташованому по АДРЕСА_2 , де разом з останньою вживав алкогольні напої.

Близько 22:00 годин цього дня ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи виникший умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_4 вийшла до суміжної кімнати, пройшов у кухню будинку, узяв зі столу мобільний телефон марки «Nokia-206», вартістю 525 гривень, котрий належав ОСОБА_4 та таємно, повторно, з корисливих мотивів його викрав. Місце скоєння кримінального правопорушення, з майном здобутим злочинним шляхом, покинув, та розпорядився ним на власний розсуд продав ОСОБА_7 , заподіявши ОСОБА_4 шкоду на суму 525 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю і підтвердив викладені вище обставини, не спростовуючи час, місце, мотив вчинення кримінального правопорушення, вартість викраденого майна, інші обставини.

Учасники судового провадження не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, викладених вище, їх не оспорювали.

Зізнавальні свідчення ОСОБА_6 суд знаходить такими, що відповідають об`єктивним обставинам, вони надані послідовно, несуперечливо. Суд вважає їх допустимими. Сумнівів у правдивості показів ОСОБА_6 у суду не виникає.

Беручи до уваги викладене, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням позитивної думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, оскільки вони ніким не оспорюються.

З урахуванням зазначеного вище суд вважає, що вина ОСОБА_6 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно доведена, скоєне ОСОБА_6 підлягає кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України.

Обираючи покарання для ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 скоїв злочин, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий. Пом`якшуючими покарання обставинами для ОСОБА_6 суд визнав щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди, обтяжуючою вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд призначає покарання ОСОБА_6 в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 маючи не зняту і не погашену судимість знову скоїв умисне кримінальне правопорушення через незначний час після умовно-дострокового звільнення від покарання, суд приходить до думки про можливість його виправлення лише у місцях позбавлення волі.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд не знайшов за можливе застосувати до ОСОБА_6 правила ст.ст. 69, 75 КК України.

Цивільний позов у справі не подано.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.70 ч.4 КК України ОСОБА_6 остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком з покаранням, призначеним ОСОБА_6 вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2017 року, у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи у сумі 525 гривень, стягнути у дохід держави з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Речовий доказ мобільний телефон марки «Nokia-206», залишити потерпілій ОСОБА_4 , як власниці.

Запобіжний захід не обраний.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту початку виконання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору, обвинуваченому.

Суддя: підпис: ОСОБА_1
Копія вірна: суддя: ОСОБА_1