Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
06 липня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0000566 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володимирець Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше судимого вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 квітня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України в строк покарання ОСОБА_6 зараховано повністю покарання за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 07.04.2017 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточну міру покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишено тримання під вартою.

Міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов поданий в рамках кримінального провадження стороною потерпілого залишено без розгляду.

За вироком суду, 15 жовтня 2016 року близько 02-ої год ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 умисно, таємно, протиправно, діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження дверей сараю, що належить ОСОБА_10 та знаходитиься по АДРЕСА_3 , проникли в середину, звідки таємно викрали неробочий моторолер марки SUZUKІ з номерним знаком рами № НОМЕР_1 , чорного кольору, в розібраному стані, котрий належить ОСОБА_11 , чим завдав останньому майнову шкоду на суму 2000 грн. Викраденим розпорядились на власний розсуд.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 . Вказує, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано, що ОСОБА_6 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, потерпілий не має претензій матеріального характеру до обвинуваченого, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків похилого віку. Зазначає, що на момент проголошення оскаржуваного вироку ОСОБА_6 не тільки не відбув покарання за попереднім вироком, а й вирок щодо нього від 07.04.2017 не набрав законної сили. Крім того, судом першої інстанції запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишено тримання під вартою, але останньому у даному кримінальному провадженні будь-який запобіжний захід не обирався. Просить вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 квітня 2017 року змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , а також думку представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 щодо задоволення апеляційної скарги та пом`якшення покарання ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_5 щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог КПК України та закону України про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність висновків суду та доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , не встановлено.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, із умисною формою вини. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину групою осіб. Суд призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. На підставі ч.4 ст.70 КК України в строк покарання зарахував повністю покарання за вироком Володимирецького районного суду від 07.04.2017 у виді позбавлення волі на строк 3 роки і шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточну міру покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не в повній мірі відповідає вимогам кримінального закону, зокрема статтям 50, 65 КК України. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Статтею 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення.

За таких обставин, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, сукупності обставин, які пом`якшують покарання, та даних про його особу, колегія суддів дійшла висновку про можливість пом`якшення покарання ОСОБА_6 та призначення покарання за інкримінований злочин за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк 3 роки. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 в судовому засіданні в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків похилого віку. При цьому колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_6 вчинив один епізод крадіжки та що потерпіла ОСОБА_12 подала Апеляційному суду заяву, в якій вказує на відсутність у неї претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_6 та просить його суворо не карати та не позбавляти волі, що повністю підтвердив в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 .

Водночас, колегія суддів враховує те, що вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 квітня 2017 року відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України набув законної сили у відповідності до ухвали апеляційного суду Рівненської області 26 червня 2017 року.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За таких обставин колегія суддів вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 щодо пом`якшення покарання обґрунтованими, а тому вирок в частині призначення покарання ОСОБА_6 підлягає зміні.

Крім того, зазначення судом першої інстанції у мотивувальній частині вироку обтяжуючої обставини вчинення злочину групою осіб, не відповідає вимогам КК України, оскільки вказана обтяжуюча обставина є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.185 КК України, а тому підлягає виключенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_6 .

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначити шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Володимирецького районного суду від 07 квітня 2017 року у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину групою осіб.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ____________________ ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_13 Шпинта__________________ ОСОБА_3