Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/499/17
У Х В А Л А
10.05.2017 року м.Виноградів
Так, оскаржувана постанова слідчим йому не надсилалась. В матеріалах провадження наявний супровідний лист про направлення постанови ОСОБА_3 . У цьому листі вказується як додаток постанова на 1 аркуші. В той же час постанова складається з 6 аркушів. Рукописні пояснення ОСОБА_3 суперечать поясненням зазначеним слідчим у постанові. Слідчим невірно кваліфіковано дії особи при провадженні досудового розслідування. Не враховано, що ОСОБА_4 на час спричинення йому тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_5 перебував на посаді сільського голови. Тому його дії підпадають під кваліфікацію ч. 2 ст. 350 КК України.
У звязку з наведеним скаржник просить: скасувати постанову слідчого; зобовязати керівника органу досудового розслідування визначити іншого слідчого (групу слідчого) для проведення розслідування зазначеного кримінального провадження; зобовязати старшого групи слідчого, визначених керівником органу досудового розслідування, перекваліфікувати кримінальне провадження з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 350 КК України; зобовязати старшого групи слідчого, визначених керівником органу досудового розслідування, провести наступні слідчі дії: вручити памятку про процесуальні права та обовязки потерпілого; з метою отримання письмових показань провести допит потерпілого; провести за участю потерпілого та за участю судово-медичного експерта слідчий експеримент; провести одночасні допити між допитаними свідками та потерпілим; допитати інших осіб (свідків), яким відомо про обставини кримінального правопорушення; провести ряд інших слідчих дій, необхідність проведення яких буде викладена в окремих клопотаннях слідчому.
В судове засідання учасники не з`явились, скаржник подав заяву про розгляд скарги у його відсутності.
Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних обґрунтувань.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених п.2 ч.1 цієї статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
22.12.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення громадянином ОСОБА_5 , яке полягало у погрозі вбивством, нанесенні ножового поранення, спричинення тілесних ушкоджень.
За наслідками проведення, на переконання слідчого судді, неповного досудового розслідування, слідчим ОСОБА_6 20.03.2015 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення з тих мотивів, що жоден з допитаних свідків не вказав на те, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_3 тілесні ушкодження, а також не встановлено фактів, які б підтверджували покази ОСОБА_3 .
На переконання слідчого судді, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Так, відповідно до статті 2 ПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура».
Статтею 92 КПК України (Обов`язок доказування) визначено, що «1. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого».
Слідчий в порушення ст. 94 КПК України, при прийнятті оскаржуваного рішення, залишає без оцінки та без жодних обґрунтувань не прийняття висновку експерта № 8 від 14.01.2015 року в якому вказується про можливість виникнення легких тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_3 при обставинах та в строку на які останній вказує (а.п.29-30).
Крім цього, слідчий приймаючи своє рішення, зокрема, з мотивів невстановлення фактів, які б підтверджували покази ОСОБА_3 , не враховує, що останній слідчим не був допитаний ані як свідок, ані як потерпілий.
Також слідчий не врахував, що відповідно до ч. 2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
За встановлених обставин оскаржувана постанова про закриття кримінальногопровадження не може вважатись такою, що прийнята за наслідками всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності, у зв`язку з чим така постанова підлягає до скасування, а матеріали кримінального провадження поверненню керівнику органу досудового розслідування для організації проведення досудового розслідування.
При проведенні досудового розслідування слідчим на виконання ст. 91 КПК України (обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженню) слід враховувати викладене, провести слідчі спрямовані на виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст. 2 КПК України.
Вирішуючи інші вимоги скарги слідчий суддя констатує наступне.
Повноваження керівника органу досудового розслідування закріплені у ст. 39 КПК України, а слідчого органу досудового розслідування у ст. 40 КПК України.
Також ч. 1 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення проце6суальних дій.
Скаржник не враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст. 22 КПК).
В розумінні зазначеного принципу (засад) кримінального провадження, жодна із сторін не має права перебирати на себе функції іншої.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Стаття 220 КПК України передбачає вирішення клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконанння будь-яких процесуальних дій слідчим, прокурором протягом трьох днів з моменту його подання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Враховуючи суть та мотиви скарги, які зводяться до оскарження постанови, а інші питання, які порушуються скаржником, в даному випадку суперечить принципам змагальності, диспозитивності (ст.ст. 22, 26 КПК) та порядку їх вирішення, визначеним законодавцем (ст.ст. 39, 40, 220, 303 КПК).
За встановлених обставин, скарга підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
Скаргу задовольнити частково.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора відповідно до ч.3 ст.307 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1