Провадження №1-кп/523/253/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005840 від 31.08.2016 р.

стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінськ, Кзил-Ординської області, республіка Казахстан, громадянина України, раніше судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , який раніше неодноразово був судимий, в останнє 02 червня 2016 року Котовським місцевим судом Одеської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2-х років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку при наступних обставинах : 31 серпня 2016 року в нічний час доби з 03:00 по 05:00 годину, обвинувачений перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , побачив автомобіль марки «ВАЗ 2102» державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 38000 грн., який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , після чого вирішив заволодіти вищевказаним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, він з корисливих мотивів, підійшов до нього, та рукою розбив переднє ліве скло автомобіля, шляхом з`єднання проводів завів його, після чого на вказаному автомобілі з місця події зник, заподіявши тим самим ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Вислухавши думку прокурора, про те, які докази потрібно дослідити,з`ясувавши думку обвинуваченого, та його захисника, які вважали недоцільним дослідження всіх доказів по справі, роз`яснивши учасникам судового провадженняправові наслідки застосування положень ч.3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив допитати обвинуваченого та вивчити характеризуючи матеріали.

Обвинувачений пояснив, що 31 серпня 2016 року в нічний час доби йому терміново необхідно було добратися з міста Одеси до селища Олександрівка Лиманського району Одеської області, в зв`язку з тим, що громадський транспорт вже не працював, він вирішив викрасти автомобіль марки «ВАЗ 2102» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку № 301 по вулиці Миколаївська дорога в місті Одесі. Обвинувачений вважає себе винуватим, щиро кається у скоєному, просить суд призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.
Окрім наведеного, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині за обставинами, які викладені в обвинувальному акті, пояснив, що він має постійне місце мешкання, має на утриманні мати похилого віку, дружину та її малолітнього сина 2008 року народження, крім того, просив звернути увагу що в нього є ряд захворювань.

Таким чином, аналіз досліджених судом доказів, дозволяє суду дійти висновку що до винуватості ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Обставиною, яка пом`якшує, у відповідності зі ст. 66 КК України, покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є його щире розкаяння у вчиненні вказаного злочину.

Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

При призначені міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість злочину, обставини справи які пом`якшують і обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого та стан його здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети, яка передбачає не тільки кару, а й виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

Обвинувачений має постійне місце реєстрації, за місцем мешкання характеризується з позитивного боку, одружений, має на утриманні мати похилого віку та малолітню дитину. Разом з тим, раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності, новий злочин скоїв в період іспитового строку. Не працював і не докладав зусиль до працевлаштування, мав дохід від випадкових заробітків.

Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, при призначенні покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характеризуючи матеріали, обставини кримінального провадження, суд, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приходить до висновку, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, будуть досягнуті тільки в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкції статті.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 компенсації матеріальної шкоди в розмірі 5000 гривень та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.

Обвинувачений позовні вимоги в судовому засіданні не визнав.

При вирішенні питання пов`язаного з відшкодуванням заподіяного матеріального та морального збитку, судом враховується та обставина, що в судовому засіданні встановлено, що саме злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_4 було здійснено вищевказане кримінальне правопорушення, проте, при визначенні розміру відшкодування шкоди суд, приходить до висновку, що у процесі судового розгляду об`єктивних доказів, що підтверджують суму заподіяної шкоди потерпілою ОСОБА_6 не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність залишення цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_6 на суму 10000 гривень, без розгляду, при цьому роз`яснивши їй можливість звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно обвинувального акту вартість проведеної в ході досудового розслідування експертизи складає 703 (сімсот три) гривні 68 копійок, у зв`язку із чим, згідно ст.124 КПК України, витрати на залучення експертів слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати 1 (один) місяць не відбутої частини покарання за вироком Котовського міскрайонного суду Одеської області від 02 червня 2016 року, призначивши остаточну міру покарання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 5 (п`яти) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати з дня затримання ОСОБА_4 , тобто з 01.09.2016 року, зарахувавши в строк покарання строк його попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 703 (сімсот три) гривні 68 копійок.

Речовий доказ, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2102» державний номерний знак НОМЕР_1 - вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1