АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/812/17 Справа № 183/6276/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0003332 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року, ухвалений відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та йому призначено покарання у вигляді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 10 серпня 2016 року приблизно о 19 годині 45 хвилин, знаходячись навпроти селищної лікарні, розташованої по вул.Червоних Партизан, с.Вільне, Новомосковського району Дніпропетровської області, перебуваючи у громадському місці, вийшов з автомобіля марки «Daewoo lanos», державний номер НОМЕР_1 сірого кольору, та, діючи умисно, з хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, завдав один удар кулаком правої руки у область носа та верхньої губи ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_7 наніс другий удар кулаком правої руки у область правого ока останньому, від якого ОСОБА_9 впав на землю, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої хуліганські дії, завдав ще два удари ногою у область тулубу лежачому на землі ОСОБА_9 , після чого останній підвівся на коліна та почав прикривати руками обличчя, а ОСОБА_7 , діючи умисно, завдав ще близько чотирьох ударів ногою в область голови, обличчя та тулубу ОСОБА_9 .

Продовжуючи свої хуліганські дії, 10 серпня 2016 року, приблизно о 19 годині 55 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись навпроти селищної лікарі по вул.Червоних Партизан в с. Вільне, Новомосковського району, Дніпропетровської області, після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи умисно, в присутності мешканців с. Вільне Новомосковського району, Дніпропетровської області, які намагалися припинити його протиправні дії, діючи із хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, завдав автомобілю марки «ВАЗ 21011», державний номер НОМЕР_2 зеленого кольору, який належить ОСОБА_9 , механічні пошкодження, а саме кулаком завдав удар по лобовому склу, вирвав із замка капот та вигнув його до асфальту, після чого вирвав бронепроводи та закинув в кущі.

В результаті умисних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, які у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурором, захисником та потерпілим подані апеляційні скарги.

Прокурором ставиться питання про скасування вироку суду, у зв`язку з м`якістю призначеного ОСОБА_7 покарання та неправильним застосуванням кримінального закону та ухвалення нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.296 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що судом належним чином не враховано того, що ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на військовому обліку та не вжив реальних заходів для відшкодування завданої шкоди. Вважає, що каяття обвинуваченого слід сприймати, як спосіб уникнення реальної міри покарання.

Адвокат просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання останньому, не пов`язане з позбавленням волі (арештом), а в решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог адвокат посилається на те, що ОСОБА_7 , як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні вину свою визнав повністю, щиросердно розкаявся. Висновки суду щодо визнання вини обвинуваченим під тиском зібраних доказів, нічим не підтверджуються. Зазначає, що ОСОБА_7 є особою, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання негативно не характеризується, скарг на нього не надходило, проживає вдвох зі своєю матір`ю та є єдиним помічником. Крім того, за відсутності цивільного позову зі сторони потерпілого, ОСОБА_7 відшкодував останньому збитки, понесені при лікуванні та ремонті автомобілю.

Потерпілий в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду, у зв`язку з надмірною м`якістю призначеного ОСОБА_7 покарання і неправильним застосуванням кримінального закону та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.296 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

В обґрунтування своїх вимог потерпілий посилається на те, що судом належним чином не враховано того, що ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на військовому обліку, однак умисно ухиляється від призову до Збройних Сил України. Також зазначає, що обвинувачений навіть не попросив в нього вибачення та не вжив реальних заходів для відшкодування йому завданої шкоди. Вважає, що каяття обвинуваченого слід сприймати, як спосіб уникнення реальної міри покарання.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, потерпілого та його представника, які підтримали вимоги апеляційної скарги потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційні скарги прокурора, захисника та потерпілого такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, під час якого порушень процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку, не встановлено.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, правильно встановивши фактичні обставини справи та правильно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.296 КК України, що виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, що в апеляційних скаргах прокурором, захисником та потерпілим не оскаржується.

На думку колегії суддів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, про що захисник зазначає в апеляції, перебуває на військовому обліку, однак ухиляється від призову, на що вказують в своїх апеляціях прокурор та потерпілий, обставини, що пом`якшує покарання, а саме, визнання вини обвинуваченим, обставини, що обтяжує покарання, а саме, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, думки потерпілого, який наполягав на суворому покаранні, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо неможливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді арешту, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає вимогам ст.65 КК України.

Доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого про неврахування судом задовільної характеристики на обвинуваченого ОСОБА_7 за місцем проживання, або про те, що останній за місцем мешкання негативно не характеризується, скарг на нього не надходило, проживає вдвох зі своєю матір`ю та є єдиним помічником, як про це зазначає захисник в апеляції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки таких даних матеріали провадження не містять та доказів на підтвердження цього сторонами під час апеляційного перегляду не надано.

Не містять матеріали і доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги захисника про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_7 збитків, понесених потерпілим ОСОБА_9 при лікуванні та ремонті автомобілю.

Також, зважаючи на те, що потерпілим у кримінальному провадженні цивільний позов заявлений не був, доводи його апеляційної скарги про те, що обвинувачений не вжив реальних заходів для відшкодування йому завданої шкоди, не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання в апеляційних скаргах прокурора та потерпілого на те, що каяття обвинуваченого слід сприймати, як спосіб уникнення реальної міри покарання, є безпідставними, оскільки, як вбачається з вироку суду, останнім при призначенні покарання ОСОБА_7 зазначена обставина і не була врахована, як така, що його пом`якшує.

Поряд із цим, визнання вини обвинуваченим, як вбачається з вироку, було фактично враховано судом при призначенні покарання ОСОБА_7 , що спростовує доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, законних підстав для зміни покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за вироком суду першої інстанції, зокрема, призначення йому більш суворого покарання, на якому наполягає прокурор або більш м`якого, не пов`язаного з позбавленням волі, призначити яке просить захисник обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: