Справа № 296/1055/17
УХВАЛА
Іменем України
10 березня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 від 18.01.2017 р. про закриття кримінального провадження, внесеного 14.12.2015 р. до ЄРДР за № 0000120 із правовою кваліфікацією за ч.4 ст.27, ч.3 ст.185 КК України.

На обґрунтування свого звернення скаржник вказав, що 19 вересня 2016 року ним було направлено до прокуратури Житомирської області заяву про притягнення гр. ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. У своїй заяві він детально виклав обставини щодо причетності ОСОБА_7 до злочину, який був вчинений 28.04.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено труп його матері ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті. 29.04.2015 року відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002252 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України. На даний час у провадженні Корольовського районного суду м. Житомира знаходиться вищевказане кримінальне провадження, за яким гр. ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 28.04.2015 він вчинив розбійний напад, спрямований на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, поєднаним із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, із проникненням у житло ОСОБА_8 у квартиру АДРЕСА_2 та умисне вбивство ОСОБА_8 з корисливих мотивів.

В ході розслідування кримінального провадження та під час розгляду кримінального провадження у суді було встановлено, що ОСОБА_9 вчиняв злочини за вказівкою гр. ОСОБА_7 , проживаючого у АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 , який є колишнім працівником міліції, на теперішній час до відповідальності за вчинене не притягнутий, тому він звернувся з вищевказаною заявою до прокурора Житомирської області, у якій просив внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та почати досудове розслідування.

06 жовтня 2016 року ОСОБА_5 за своєю адресою одержав відповідь прокуратури, датовану 04.10.2016 року за № 17/1-1764-16, у якій йому повідомили, що слідчим відділом прокуратури області на підставі матеріалів прокуратури області 14.12.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 внесено відомості за фактом можливої причетності колишнього працівника міліції ОСОБА_7 до вчинення ОСОБА_9 крадіжки у помешканні ОСОБА_8 .. Також йому повідомлено, що в рамках вказаного кримінального провадження його було допитано у якості свідка, і на даний час за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000120 прийнято кінцеве процесуальне рішення, яке є чинним, тому підстав для повторної перевірки можливої причетності ОСОБА_7 до вчинення ОСОБА_9 злочинів не має.

В подальшому заявник оскаржив постанову слідчого від 22.03.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000120 до суду. Ухвалою слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира від 23 листопада 2016 року його скарга була задоволена, а постанова слідчого від 22.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000120 скасована і матеріали кримінального провадження направлені до прокуратури Житомирської області для проведення розслідування.

Враховуючи встановлені в ході розслідування обставини вчинення злочину відносно його матері, ОСОБА_5 подав до слідчого відділу прокуратури Житомирської області заяви про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню № 0000120.

23 грудня 2016 року він одержав за своєю адресою постанову про відмову у визнанні мене потерпілим від 15.12.2016 року і оскаржив її до Корольовського райсуду м. Житомира. В ході судового розгляду його скарги 03 лютого 2017 року, прокурор, який приймав участь у справі, заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи постанови від 18.01.2017 р. про закриття кримінального провадження № 0000120. До вказаної дати йому дана постанова не направлялась і про її існування він не знав. З огляду на це, скаржник не вважає строк на її оскарження пропущеним і просить скасувати постанову слідчого прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 від 18.01.2017 року як необґрунтовану та безпідставну, оскільки після скасування слідчим суддею постанови про закриття кримінального провадження від 22.03.2016 р., слідчим не вжито жодних належних заходів для належного об`єктивного розслідування кримінального провадження, не встановлено місце перебування ОСОБА_7 , не вжито заходів до його розшуку і допиту, не допитано також його як потерпілого та ОСОБА_9 ..

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_4 скаргу свого довірителя підтримала, просила скасувати постанову слідчого від 18.01.2017 р., і матеріали даного провадження направити для проведення досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на повноту проведеної перевірки і на всебічне з`ясування фактичних обставин справи, а тому просив вважати доводи скаржника безпідставними.

Слідчий суддя, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявник під час досудового провадження має право оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Як видно з матеріалів справи, скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 від 18.01.2017 р. про закриття кримінального провадження № 0000120.

Зі змісту оспорюваної постанови від 18.01.2017 р. видно, що у провадженні СУ УМВС України в Житомирській області перебувало кримінальне провадження № 0002252 від 29.04.2015 р., за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194 КК України.

Так, 28.04.2015 р. близько 14 год., ОСОБА_9 прибув до квартири АДРЕСА_2 , де застосовуючи фізичне насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, наніс удар руками по тулубу ОСОБА_8 , відштовхнувши тим самим останню від дверей до кімнати квартири та в такий спосіб проник у її житло. Після цього ОСОБА_9 умисно наніс не менше трьох ударів руками та ногами по тулубу ОСОБА_8 , спричинивши у такий спосіб смерть потерпілій. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 обшукав ОСОБА_8 та незаконно заволодів чужим майном в особливо великому розмірі, яке належить ОСОБА_8 і ОСОБА_10 .. З метою приховування слідів вчинених злочинів, ОСОБА_9 умисно шляхом підпалу пошкодив приміщення квартири.

29.10.2015 р. обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194 КК України направлено до Корольовського районного суду Житомира для розгляду по суті.

Будучи допитаним 01.12.2015 р. в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 надав показання про те, що про крадіжку з квартири ОСОБА_10 він попередньо домовився із гр. ОСОБА_7 .. Також, відразу після розбійного нападу та вбивства, ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_7 та розповів про вказане вбивство ОСОБА_8 .. Після чого, ОСОБА_7 дав вказівку ОСОБА_9 купити пальне і підпалити квартиру ОСОБА_5 , щоб знищити сліди вчинення злочину, на що ОСОБА_9 погодився та виконав цю вказівку.

В ході досудового розслідування кримінального провадження №0002252 встановлено, що на час вчинення вказаних злочинів ОСОБА_7 перебував на посаді оперуповноваженого ВКР Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області. Будучи допитаним в якості свідка у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 пояснив, що він дійсно з 2014 року підтримував оперативний зв`язок з ОСОБА_9 , у зв`язку із виконанням своїх службових обов`язків оперуповноваженого ВКР Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області. На початку 2015 року під час зустрічі, він розповів ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 неодноразово вихвалявся, що має заощадження на суму близько 100 тисяч доларів США. Також, він розповів, що зустрічався і спілкувався з ОСОБА_9 як 27.04.2015 р., так і через декілька днів після цього. Під час зустрічі, ОСОБА_9 розповів йому про вчинений ним злочин, а саме умисне вбивство ОСОБА_8 та підпал її квартири, у свою чергу, він достовірно знаючи про вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 та підпал її квартири, не повідомив про причетність ОСОБА_9 до даних злочинів, оскільки нібито не повірив останньому.

Допитані в якості свідків у кримінальному провадженні №0002252, начальник сектору ВКР Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_11 , старший оперуповноважений ВКР Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_12 , оперуповноважений ВКР Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_13 та старший оперуповноважений ВКР Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_14 дали показання про те, що 07.05.2015 р. в день затримання ОСОБА_9 під час бесіди останній розповів, що саме ОСОБА_7 запропонував йому вчинити крадіжку коштів з квартири ОСОБА_15 та показав йому дану квартиру. Крім того, під час спілкування цього ж дня з ОСОБА_7 , останній підтвердив вказані ОСОБА_9 обставини, однак відмовився давати такі показання слідчому.

Допитаний у якості свідка вже у кримінальному провадженні №0000120 ОСОБА_11 підтвердив свої попередні показання. Водночас ОСОБА_14 та ОСОБА_13 повідомили, що ОСОБА_7 не розповідав про свою причетність до вчинення ОСОБА_9 злочину. Також допитані у якості свідка старший оперуповноважений Житомирського ВП ГУ НП України в Житомирській області ОСОБА_16 та заступник начальника відділу Житомирського ВП ГУ НП України в Житомирській області ОСОБА_17 , які також були присутніми під час розмови вищевказаних співробітників міліції із ОСОБА_9 , повідомили, що ОСОБА_7 заперечував свою причетність до указаних злочинів.

Під час допиту у якості свідка у кримінальному провадженні №0000120 ОСОБА_9 у присутності захисника відмовився надавати показання, керуючись ст.63 Конституції України. В той же час, у ході досудового розслідування кримінального провадження №0002252 ОСОБА_9 допитувався вісім разів, проте жодного разу не повідомив про причетність ОСОБА_7 до вчинення ним злочину.

В даній постанові слідчого також йдеться і про постанову слідчого судді від 23.11.2016 року. Так, слідчим суддею зазначається, що згідно матеріалів кримінального провадження ряд свідків вказують на те, що ОСОБА_9 розповідав, що саме ОСОБА_7 запропонував йому вчинити крадіжку. Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 також підтвердили розповідь ОСОБА_9 , що саме ОСОБА_7 запропонував йому вчинити крадіжку.

При продовженні розслідування для перевірки викладених обставин слідчим допитані у якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які заперечили те, що нібито чули від ОСОБА_7 зізнання у його причетності до вчинення ОСОБА_9 злочинів. Крім того, додатково допитаний ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_7 вини не визнав та про свою причетність до скоєння ОСОБА_9 злочину нічого не розповідав. При додатковому допиті у якості свідка ОСОБА_11 повідомив, що він здійснював оперативний супровід кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , проте доказів причетності ОСОБА_7 до скоєння ОСОБА_9 злочинів здобуто не було. В день розмови із ОСОБА_7 останній був переляканий, на запитання присутніх працівників міліції відповідав не чітко, кивав головою. Спочатку ОСОБА_7 взагалі заперечував свою причетність, але пізніше розповів, що ОСОБА_9 дійсно йому дзвонив після вбивства ОСОБА_8 , вони зустрілись та ОСОБА_9 зізнався, що вбив матір ОСОБА_5 . Щодо своїх попередніх показань про визнання ОСОБА_7 вини у своїй причетності до скоєння ОСОБА_9 злочину, ОСОБА_11 повідомив, що можливо неправильно зрозумів реакцію ОСОБА_7 на його запитання. В даний час ту розмову не пам`ятає.

У своєму зверненні до суду від 07.02.2017 р. скаржник вказує на істотні процесуальні порушення, неповноту і однобічність досудового розслідування, вважає, що постанова слідчого про закриття провадження порушує його права як особи, яка є потерпілою від злочинних дій ОСОБА_7 , зокрема зазначає, що після скасування слідчим суддею попередньої постанови про закриття кримінального провадження від 22.03.2016 р. слідчим не вжито жодних належних заходів, передбачених законом, для належного об`єктивного розслідування кримінального провадження № 0000120, не встановлено місце перебування ОСОБА_7 , який з невідомих причин терміново звільнився та виїхав ніби на заробітки, не вжито заходів до його розшуку, допиту та вирішення питання до притягнення його до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 не визнано потерпілим, не допитано ні його, ні ОСОБА_9 .. Той факт, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №0002252 ОСОБА_9 допитувався вісім разів, проте жодного разу не повідомив про причетність ОСОБА_7 до вчинення ним злочину, за наявності вищевикладених обставин, не може бути доводом і приводом для закриття кримінального провадження щодо причетності ОСОБА_7 до злочинних діянь, від яких він потерпів, тим паче, що в суді при показаннях зворотного ОСОБА_9 ствердив, що дає правдиві покази. Відмова ОСОБА_9 від надання показань, відповідно до ст.63 Конституції України під час його допиту у якості свідка у кримінальному провадженні № 0000120 є правом ОСОБА_9 і не являється підставою для закриття кримінального провадження щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення злочинів. Крім того, слідчим при закритті провадженні не взято до уваги та не надано відповідної оцінки фактам зміни показів на користь ОСОБА_7 свідків у справі, які є працівниками поліції і колишніми колегами останнього.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є законність. Вказана правова норма кореспондує із приписами ч. 2 ст. 9 КПК України, де прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванні обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого та прокурора.

З огляду на викладені і встановлені в ході розгляду скарги обставини, є підстави дійти висновку про те, що в ході розслідування зазначеним у зверненні ОСОБА_5 обставинам не в повній мірі надано належної оцінки, висновок автора постанови від 18.01.2017 р. про закриття провадження з вищенаведених підстав, є передчасним, містить неповноту, наявні суперечності на які вказує скаржник підлягають додатковому дослідженню з подальшою належною оцінкою, а тому скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а постанова від 18.01.2017 р. скасуванню.

Під час досудового розслідування, необхідно врахувати вищенаведене, перевірити всі доводи, які наводить заявник ОСОБА_5 , зокрема із засад законності, всебічності і змагальності, не допускаючи поверхневості і односторонності дослідження доказів по справі. При цьому слід провести при необхідності і інші слідчі дії та прийняти рішення про закінчення досудового розслідування, яке відповідало б вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження від 18 січня 2017 року задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 від 18.01.2017 р. про закриття кримінального провадження, внесеного 14.12.2015 р. до ЄРДР за № 0000120 із правовою кваліфікацією за ч.4 ст.27, ч.3 ст.185 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000120 повернути до прокуратури Житомирської області для організації продовження досудового розслідування.

Копію прийнятого рішення направити для виконання до прокуратури Житомирської області та скаржнику до відома.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1