Справа № 527/1570/16-к
провадження № 1-кс/527/4/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2017 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , з участю прокурора - ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине Полтавської області клопотання прокурора Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нікольськ Джезказганської області Республіки Казахстан, українця, особи без громадянства, зі слів освіта середня (професійно-технічна), хоча документально це не підтверджується, перебував у фактичних шлюбних відносинах, не працюючого, останнє відоме проживання (без реєстрації) АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 26.12.2001 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.189, ч.2 ст.289, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років; звільнився 14.03.2008 року умовно достроково, не відбутий строк 5 місяців 13 днів;
-19.11.2009 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 190, ч.2 ст.185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
-09.03.2011 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185,ст. 69 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.; в залі суду запобіжний захід утримання під вартою замінено на підписку про невиїзд;
-18.04.2012 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст.389, ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограду не відбута частина покарання 2 роки 1 день замінена на обмеження волі; за ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2015 року звільнений 23.05.2015 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 4 місяці 13 днів;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
Прокурор Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .. Мотивував його наступним.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 1 червня 2016 року, перебуваючи в гостях у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , разом з останнім та з ОСОБА_4 вживали спиртні напої.
Коли спритне закінчувались, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 на мопеді «Дельта», 21.07.2007 року випуску, рама № НОМЕР_1 , який належить останньому, неодноразово їздили в магазин для придбання спиртних напоїв та продуктів харчування. ОСОБА_4 розраховувався за них своєю банківською карткою.
Останнього разу, після повернення з магазину, ОСОБА_6 залишив мопед біля будинку ОСОБА_7 .. Сам пішов за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_8 .
Близько 14 години ОСОБА_6 посварився з ОСОБА_9 та вирішив їхати до м. Олександрії Кіровоградської області. У цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мопедом «Дельта» 21.07.2007 року випуску, належним ОСОБА_4 , а також на таємне викрадення банківської картки останнього з метою зняття коштів у банкоматі.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_4 заснув на ліжку в кухні будинку ОСОБА_7 , таємно викрав із кишені його куртки банківську кредитну картку № НОМЕР_2 «Приватбанк», а також незаконно заволодів його транспортним засобом - мопедом «Дельта» 21.07.2007 року випуску, поїхавши на ньому в бік міста Олександрія Кіровоградської області.
Доїхавши до с. Червона Знамянка Кременчуцького району, ОСОБА_6 продав його за 500 грн. ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на суму 5500 грн.
Ще під час руху на викраденому мопеді «Дельта» ОСОБА_6 , близько 16-ї години, прибув на АЗС №52, яка розташована в с-щі Градизьк Глобинського району по вул. Київській, де заправив мопед пальним і розрахувався банківською кредитною карткою ОСОБА_4 № НОМЕР_2 «Приватбанк», тим самим вчинив таємне викрадення його коштів в сумі 42 грн. та 105 грн.

Після заправки мопеду «Дельта» ОСОБА_6 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки ОСОБА_4 , направився до банкомату, розташованого в Градизькому відділенні «Приватбанк», за адресою: селище Градизьк Глобинського району Полтавської області, вул. Київська, 44, де із вказаної банківської картки таємно викрав кошти в сумі 2950 грн.. Таким чином, своїми незаконними діями по викраденню коштів з банківської картки спричинив потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 3097 грн.

Обвинувальний акт надійшов до суду 8.08.2016 року.

Судові засідання призначені на 19.10.2016, 02.12.2016, 09.12.2016 року відкладалися у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_6 . Підтверджуючих документів про поважність причини неявки останній не надав, зокрема, про лікування у військовому госпіталі.

У судовому засіданні 09.12.2016 року прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про оголошення розшуку обвинуваченого та зупинення судового провадження до його розшуку, мотивувавши тим, що той ухиляється від суду. Вказав, що ОСОБА_6 , як встановлено, надав суду недостовірну інформацію про своє лікування в госпіталі. Так, 29.10.2016 року він перебував у селищі Градизьк і цього дня звернувся до Глобинського ВП ГУНП України з офіційним повідомленням про вчинення злочину іншою особою.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 9 грудня 2016 року було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді від 04.05.2016 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для забезпечення участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В поданому до суду клопотанні про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту прокурор ОСОБА_11 вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, п.4,п.5 ч.1 ст. 177 КПК України та обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 клопотання підтримував, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому. Звертав увагу суду на тяжкість злочинів за якими обвинувачується ОСОБА_6 , його неодноразові судимості, на ухилення ним від виконання покладених судом обов`язків та те, що обвинувачений вчинив нові злочини під час умовно-дострокового звільнення. Вказував, що останній намагається ввести суд в оману, адже надає неправдиву інформацію про своє лікування в госпіталі в той час, як фактично він перебував в с-щі Градизьк, чому є документальне підтвердження. Також не підтверджуються пояснення обвинуваченого з приводу отриманої освіти. З навчальних закладів про які повідомив ОСОБА_6 надійшла інформація, що в інтернаті він закінчив лише 7, а не 9 класів, а в професійно-технічному училищі взагалі не навчався. Все вищевикладене, відсутність громадянства України, постійного місця проживання, вказує на наявність ризиків, передбачених ст.178 КК України.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні прохав клопотання задовольнити, мотивуючи тим, що він затрачає значні кошти для поїздок до суду, але шкода обвинуваченим йому до цього часу не відшкодована, хоча такі обіцянки він давав, і навіть написав розписку про це.
У судовому засіданні ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, прохав обрати йому більш м`який запобіжний захід. Мотивував тим, що від суду не ухилявся. Життєві обставини склалися так, що він не міг прибути до суду, так як до 21 листопада 2016 року лікувався в Красноармійському шпиталі (м. Покровськ) з приводу поранення отриманого в АТО, а звідти відразу поїхав в зону АТО, щоб забрати свої речі. Там знову отримав кульове поранення, а тому з 18.12.2016 року по 26.01.2017 року лікувався у Вознесенській міській лікарні Миколаївської області.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні позицію свого підзахисного підтримував, вказував, що ризики прокурором не доведені і є лише припущенням.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов висновку про необхідність і доцільність задоволення клопотання про взяття обвинуваченого під варту з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим , залежить від обставин.
У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
У судовому засіданні достовірно встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, останній під час судового розгляду кримінального провадження свою причетність до них не заперечував, вину визнав частково.

Документально підтверджено, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти майна громадян, має кілька непогашених судимостей, нові злочини вчинив під час умовно-дострокового звільнення. Санкції статей за якими він обвинувачується передбачують максимальне покарання - відповідно до п`яти років позбавлення волі та до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Слідчий суддя вважає доведеним ухилення (переховування) обвинуваченого від суду. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судові засідання призначені на 19.10.2016, 02.12.2016, 09.12.2016 року відкладалися у зв`язку з неявкою ОСОБА_6 . Поштове повідомлення про виклик ОСОБА_6 на 15:30 год. 09.12.2016 року, яке направлялося за адресою його проживання, зазначеною в обвинувальному акті АДРЕСА_2 , повернулося з відміткою «не проживає». У судовому засіданні, яке відбувалося 22.09.2016 року ОСОБА_6 вказував, що він учасник АТО і потребує стаціонарного лікування в госпіталі. Розпочне його відразу після засідання. В зв`язку з такою заявою суд ухвалою, занесеною до журналу судового засідання, зобов`язав обвинуваченого надати до суду офіційні документи, які б підтверджували вказану обставину та наявність тяжкої хвороби. Ухвала суду не була виконана, при цьому ОСОБА_6 змінив місце проживання, не попередивши про це суд.

За повідомленням тодішньої співмешканки ОСОБА_12 останній виїхав з с. Кагамлик Глобинського району у невідомому напрямку з 20.11.2016 року. 29.10.2016 року ОСОБА_6 звернувся до Глобинського ВП із заявою про вчинення кримінального правопорушення іншою особою. Під час перевірки названої заяви було встановлено, що в цей день заявник перебував в селищі Градизьк.

З огляду на викладені і задокументовані факти , слідчим суддею критично сприйняті доводи обвинуваченого з приводу поважності причин неявки до суду. При сучасних засобах комунікації можна було інформувати суд про причини невиконання його ухвали, місце свого перебування. Натомість факти вказують , що в період з 23.09.по 21.11.2016 року ОСОБА_13 перебував на території Глобинського району, а не на лікуванні в шпиталі, що свідчить про ігнорування ним , покладеного на нього судом процесуального обов`язку.

Вказані факти також вказують на наявність реальних ризиків подальшого переховування від судових органів та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обґрунтуванням цих ризиків є і те, що обвинувачений не має паспорта, громадянства України, міцних соціальних зв`язків на території Глобинського району не створив, надавав суду неправдиву інформацію про останнє місце проживання. Вказував , що проживав у своєї двоюрідної сестри і співмешканки ОСОБА_14 в м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області. Вказана обставина спростована поясненням названої громадянки, наданого прокурором, з якого вбачається, що вона познайомилася з ОСОБА_6 у поїзді 29.12.2016 року, а з 22.01.2017 року вони стали проживати як співмешканці.

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі, і за межами України; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність доказу про амбулаторне лікування обвинуваченого у Вознесенській центральній районній лікарні в період з 22.12.2016 по 16.01.2017 року вказаного висновку не спростовує.

Врахувавши обставини, передбачені ст.178 КПК України, суд задовольняє клопотання прокурора і застосовує до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк перебування під вартою слід рахувати з 8-00 год. 14 березня 2017 року часу фактичного затримання обвинуваченого. ОСОБА_6 був доставлений до суду на 15-00 год. 15 березня 2017 року , тобто в строк передбачений КПК України. Рішення про запобіжний захід прийнято слідчим суддею в строк, передбачений ст. 186 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Ч. 4, ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи майновий стан обвинуваченого, тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, застава визначається у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (1600 х 60 = 96000 грн.).
Крім цього, обираючи відносно обвинуваченого альтернативну міру запобіжного заходу у вигляді застави, суд, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладає на нього такі обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та (або) суду; - не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомити їх про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-197, 205, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нікольськ Джезказганської області Республіки Казахстан, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Термін тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з 8-00 год. 14 березня 2017 року (часу фактичного затримвання).
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 закінчується о 8-00 год. 13 травня 2017 року.
Одночасно визначається застава розміром 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 96000 грн. для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, визначених в КПК України.
Застава може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент на протязі дії ухвали внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у випадку внесення застави, наступні обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та (або) суду; - не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти їх про зміну свого місця проживання та місця роботи.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню Глобинським ВП ГУНП в Полтавській області.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, потерпілому та направити до Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області - для виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя Глобинського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1