Справа № 314/1640/17
Провадження № 1-в/314/578/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.05.2017 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)», ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Пологи Запорізької області. Українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одружений, до засудження не працював. Прописаний за адресою: АДРЕСА_1 . Мешкав за адресою: АДРЕСА_2 .
Раніше судимого:
1) 19.03.2009 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.1, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік. Звільнений 29.03.2010 року по відбуттю строку покарання.
2)18.01.2013 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст. 304 ч.1, 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців.
По даній справі засуджений: 05.02.2015 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Пологівського районного суду від 18.01.2013 року та остаточно до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку: 16.03.2015 року. Кінець строку: 16.04.2018 року.
про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -
До Вільнянського райсуду від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)», надійшло клопотання, про можливість умовно-дострокового звільнення.
Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.03.2015 року.
Під час тримання у державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» з 18.03.2015 року по 07.04.2015 року, характеризувався посередньо. Вимоги режиму тримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 07.04.2015 року по 10.05.2015 року відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)». За час відбування покарання характеризувався посередньо. Вимоги режиму відбування покарання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 10.05.2015 року по 13.05.2015 року перебував на лікуванні в міжобласній спеціалізованій психіатричній лікарні при державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)». За час відбування покарання характеризувався посередньо. Вимоги режиму відбування покарання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 13.05.2015 року по 06.03.2016 року відбував покарання у державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)». За час відбування покарання характеризувався позитивно. Вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень не мав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 2 рази заохочувався.
З 06.03.2016 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)». За час відбування покарання характеризується негативно. Вимоги режиму відбування покарання порушує. За що має 1 стягнення, накладене начальником установи, стягнення не знято та не погашене в встановленому законом порядку. Заохочень не має.
На виробництві установи не працевлаштований у зв`язку із хворобою на туберкульоз.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості.
Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.
Не завжди приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до ст. 65 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених.
Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.
Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій. Не входить до складу ради колективу засуджених.
Відповідно до ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.
Засуджений під час відбування покарання не перебуває на профілактичному обліку.
За вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 18.01.2013 року має солідарний позов у розмірі 1045,08 грн., який не відшкодовується у зв`язку з відсутністю виконавчого листа в установі.
Засуджений просив суд задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Прокурор та представник адміністрації установи заперечували проти задоволення заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника адміністрації установи, який заперечував проти задоволення заяви засудженого, прокурора, який не підтримав дану заяву, засудженого, який просив суд застосувати до засудженого заохочувальну норму, передбачену ст. 81 КК України, вважає що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, так як згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на звільнення його від відбуття покарання умовно-достроково на строк, який залишився.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.
Поведінка засудженого за період відбування покарання, за наявності 2 заохочень, та 1 непогашеного стягнення, на переконання суду не може вважатись сумлінною.
На підставі визначеного суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.
Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)», про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

29.05.2017