Справа № 161/1676/17
Провадження № 1-кп/161/210/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 15 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

номером кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0005919 від 23 грудня 2016року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гораймівка Маневицького району Волинської області, українця, громадянина України, середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей, не задовільним станом здоров`я, зареєстрованим місцем проживання та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В :
Біля 8-мої години 23 грудня 2016 року, в м. Луцьку, ОСОБА_3 , перебуваючи на сходинковому майданчику п`ятого поверху, що в буд. АДРЕСА_2 , зустрів неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з неприязних до неї відносин, з умислом заподіяння фізичного болю, умисно, вчинив інші насильницькі дії, а саме: взявши за зав`язаний шарф біля шиї ОСОБА_7 , тричі штовхнув її головою в стіну, чим завдав потерпілій фізичну біль та не спричинив тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, не визнав та показав, що біля 8-мої години ранку, вийшовши з дому в коридор, що почула потерпіла, та відкривши двері, також вийшла на коридор, стала зав`язувати чи поправляти ботинки, чим перешкодила йому прохід.

Також, ОСОБА_3 показав, що почавши обходити її стороною, щоб не зачепити і не затронути, почув від неї, як вона висловилась нецензурними словами, однак, він пройшовши повз неї, зайшов в ліфт та спустившись вниз, вийшов на вулицю.

Разом з тим, ОСОБА_3 показав, що пройшовши десь 40 метрів, почув нецензурні слова від матері потерпілої, однак, не звернув уваги, сів в автомобіль та поїхав.

Суд, відповідно до ст.ст.22,349 КПК України дослідив докази сторони обвинувачення.
Так, в судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 показала, що 23 грудня о восьмій годині ранку, вона разом із своєю подругою ОСОБА_9 , вийшовши з квартири, почала закривати двері, та сказала своїй подрузі, щоб остання викликала ліфт.

Разом з тим, ОСОБА_7 показала, що побачила ОСОБА_10 який нецензурно почав кричати та обійшовши його пішла до ліфта, однак, ОСОБА_10 , взявши її за шарф та три рази вдарив її в стіну.

Окрім, того, ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_11 почала кричати, а як тільки двері ліфт відчинилися, ОСОБА_10 відразу її відкинув назад, сів в ліфт і поїхав, а вона забігла додому, розповіла мамі, яка викликала поліцію і швидку, оскільки їй стало дуже погано та її почало нудити.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 4 січня 2017 року, неповнолітня ОСОБА_7 , в присутності законного представника та педагога, статиста, на місці показала обставини вчинення ОСОБА_10 насильницьких дій (а.с.61-65).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що певний час проживала в квартирі ОСОБА_13 , та біля 8 години, разом з ОСОБА_14 йшли на екзамен.

Також, ОСОБА_12 показала, що вийшовши з квартири, ОСОБА_15 закривала двері, а вона побачила ОСОБА_10 , який також вийшов з своєї квартири.

Разом з тим, ОСОБА_12 показала, що коли ОСОБА_15 закривала двері, то вона пішла викликати ліфт, а ОСОБА_10 сказав, що ви тут вершаєтеся, та зачекавши коли пройде ОСОБА_15 , схватив її за шарф, почав трусити і бити головою в стіну.

Окрім того, ОСОБА_12 показала, що вона почала кричати: «Що Ви робите?., Зупиніться! Я викличу поліцію!», однак, на її слова ОСОБА_10 не реагував, та зайшовши в ліфт поїхав, а вони повернулись в квартиру, оскільки ОСОБА_16 стало погано, викликали швидку та поліцію.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23 січня 2017 року, ОСОБА_12 , на місці показала обставини вчинення ОСОБА_10 насильницьких дій відносно ОСОБА_7 (а.с.57-60).

В судовому засіданні сторона захисту, відповідно до ст.ст..22,349 КПК України доказів, окрім показань обвинуваченого, для спростовування обвинувачення чи для доведення невинності не подала.
Таким чином, суд, на підставі об`єктивно проведеного аналізу поданих з боку обвинувачення та захисту доказів, встановив, що покази неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 є правдивими, оскільки дані логічно, послідовно та узгоджуються з показами свідка ОСОБА_12 , та отриманими даними під час слідчих експериментів з їх участю.
Разом з тим, суд встановив, що покази обвинуваченого ОСОБА_3 об`єктивного підтвердження не знайшли, а тому суд вважає, що вони дані з метою спростувати обвинувачення та уникнення відповідальності.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ст.126 ч.1 КК України за ознаками умисне вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Суд дослідив дані про особу обвинуваченого.

Так, суд, встановив, що ОСОБА_3 не судимий, однак, раніше притягався до кримінальної відповідальності, що характеризує його особу, як схильну до скоєння кримінальних правопорушень (а.с.66).

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно (а.с.71 ).

З медичних довідок, встановлено, що ОСОБА_3 осудний (а.с.68,69).

Обставину, що пом`якшує покарання суд визнає наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с.71).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд не встановив. Суд не визнає запропоновану прокурором обтяжуючу обставину, вчинення злочину щодо неповнолітньої, оскільки така обставина не зазначена в обвинуваченні.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як невеликої тяжкості, дані про особу винного, що указані вище, негативне ставлення до праці, наявність пом`якшуючої і відсутність обтяжуючих обставин покарання, вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання в виді громадських робіт в максимальній межі санкції статті, за якою притягається обвинувачений до кримінальної відповідальності.

Заявлений позов цивільного позивача ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень цивільний відповідач ОСОБА_3 не визнав.
Представник цивільного позивача ОСОБА_6 в обґрунтування позову навів доводи, що ОСОБА_7 реально сприймає погрози ОСОБА_3 фізичною розправою, перебуває в страху, оскільки боїться зустрітись з ОСОБА_3 через його поведінку.
Представник цивільного відповідача ОСОБА_8 , підтримавши ОСОБА_3 зазначив, що позивач ОСОБА_7 не мала права звертатись до суду, оскільки вона являлась неповнолітньою.
З врахуванням зазначеного, суд, встановив, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, оскільки, розмір відшкодування моральної шкоди повинен відповідати засадам розумності, справедливості та врахуванням сприйняття молодою особою вчинення проти неї протиправних дій, врахуванням майнового стану відповідача.
Разом з тим, суд не приймає доводи представника цивільного відповідача ОСОБА_8 , оскільки згідно ч.2 ст.29 ЦПК України неповнолітня особа, може особисто здійснювати цивільно -процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких особисто вони беруть участь, з участю законного представника та представника-адвоката.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана ушкодженням фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.1167 ЦК України,ст.29 ЦПК України, ст.368,370,371,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_3 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Заявлений цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Волинської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_1