Справа № 640/2249/16-к
н/п 1-кс/640/5389/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
03.07.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, відповідно до якого, останній просив скасувати арешт , який було накладено на системні блоки.
В обґрунтування клопотання посилався на те, що 25.08.2016 в ході досудового слідства по кримільному провадження, у якому він є свідком, за місцем його мешкання був проведений обшук та вилучені для проведення експертиз належні особисто йому системні блоки у кількості трьох штук, які до кримінального провадження відношення не мають та не є речовими доказами. Обшук у його квартирі був проведений на підставі реєстрації за цією адресою його доньки, з якою він не проживає разом більше трьох років.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні подане клопотання підтримав.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківські області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду письмові заперечення на подане клопотання, у яких зазначив, що орган досудового розслідування заперечує проти зняття арешту з майна, яке було вилучено в ході розслідування кримінального провадження під час обшуку, у зв`язку із тим, що обшук проводився за місцем фактичного мешкання та реєстрації ОСОБА_5 , яка у вказаному кримінальному провадженні є підозрюваною та перебуває у розшуку. Вказані у клопотанні речі є доказами у кримінальному провадженні та будуть в подальшому мати значення при розгляді справи по суті .
Слідчий СУ ГУ НП в Харківські області ОСОБА_7 надала до суду заяву про розгляд даного клопотання без її участі та копії матеріалів.
Згідно мотивувальної частини зазначеної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.09.2017, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що слідчий довела необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених абз.2, ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки належне ОСОБА_8 , ОСОБА_3 майно, вилучене 25.08.2016, під час обшуків, є речовим доказом та має значення для забезпечення кримінального провадження.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважав доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечував запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Також, як встановлено з матеріалів, наданих слідчим під час розгляду даного клопотання, ОСОБА_5 13.09.2016 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України.
Крім того, з доданих до заперечень матеріалів вбачається, що постановою ст. слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 19.09.2016, оголошено у розшук підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого, постановою ст. слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 22.09.2016 , досудове розслідування за підозрою ОСОБА_5 зупинено.
За вказаних обставин, на теперішній час достатніх даних, що скасування арешту з вказаного транспортного засобу не може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано. Слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні тривають. Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, до слідчого судді не надано, а тому клопотання є передчасним та задоволенню не підлягає.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя - ОСОБА_1