Справа № 487/3464/17
Провадження № 1-м/487/3/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України стосовно:
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, громадянки України, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не маючої, з незакінченою вищою освітою, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , засудженої 29.04.2015 року Ленінським районним судом м. Оренбург РФ за ч.1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації до 5 років 6 місяців позбавлення волі,-
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року відносно засудженої громадянки України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.
Своє клопотання мотивують тим, що вироком Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року ОСОБА_4 була визнана винною та засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації до 5 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом 50000 рублів без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, з відбуванням покарання в виправній колонії загального режиму.
Відповідно до розпорядження, вирок суду набрав законної сили 23.05.2015 року та підлягає негайному виконанню. Станом на 27 березня 2017 року засуджена ОСОБА_4 відбула 2 роки 5 місяців 5 днів, залишок невідбутого строку покарання 3 роки 25 днів, з кінцевим строком відбуття 21.04.2020 року.
16 червня 2017 року Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України (наказ №1927/5).
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, надав до суду листа просив розглянути клопотання без участі їхнього представника.
Суд, заслухавши прокурора, який просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянці України судом Російської Федерації, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду РФ, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
ОСОБА_5 є громадянкою України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_5 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року до покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі зі штрафом 50000 рублів без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, з відбуванням покарання в виправній колонії загального режиму.
ОСОБА_5 висловила бажання бути переданою в Україну, що підтверджується її письмовою заявою.
ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 30, ч.5 ст.228-1 КК Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_4 початок строку 29 квітня 2015 року, кінець строку 21 квітня 2020 року, станом на 27 березня 2017 року невідбутий строк покарання - 3 роки 25 днів.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Відповідно до діючого Кримінального кодексу України злочини, передбачені за ч. 1 ст. 30 ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, кваліфікується за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України, як незакінчений замах на вчинення злочину та кваліфікуючими ознаками є вчинення злочину в особливо великих розмірах. Санкція статті за вчинення цього злочину передбачає покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Санкція ч. 5 ст. 228.1 КК РФ передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такої і зі штрафом у розмірі до одного міліонну рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого або довічне позбавлення волі.
За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року покарання відповідає покаранню, встановленому санкцією ч.3 ст. 307 КК України, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року щодо ОСОБА_4 та вважати ОСОБА_4 засудженою за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом 50000 рублів без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, з відбуванням покарання в виправній колонії загального режиму.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 28.10.2014 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.372, 602-604, 610 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок суду Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року відносно громадянки України ОСОБА_4 , засудженої за ч.1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального Кодексу Російської Федерації до 5 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом 50000 рублів без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, з відбуванням покарання в виправній колонії загального режиму років позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_4 засудженою за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 відповідно до вироку суду, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 28 жовтня 2014 року.
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Миколаївської області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженою - з моменту її вручення.

Суддя: ОСОБА_1