АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 17 серпня 2017 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року,

за участі: власника майна його представника ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір - чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 .
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що з метою забезпечення збереження речових доказів та для попередження можливого подальшого неправомірного відчуження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого та прийшов до висновку, що існує необхідність у накладенні арешту на майно, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», відмовити.
Щодо строків апеляційного оскарження, адвокат зазначає, що розглядклопотання слідчого був здійснений без повідомленнявласника майна, а копія ухвали слідчого судді на адресу скаржника вже надійшла із пропущенням усіх строків для їх оскарження.

На думку захисника, оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а також судом не досліджено належним чином матеріали кримінального провадження та саму особу ОСОБА_6 .
Як зазначає адвокат слідчий суддя накладаючи арешт на зазначений автомобіль не врахував того, що ОСОБА_6 являючись добросовісним набувачем даного автомобіля, навіть й не міг передбачити наслідки які призведуть до того, що його буде позбавлено набутої ним на законних підставах власності, оскільки на сьогоднішній день наявна ухвала про вилучення вказаного автомобіля і як наслідок, винні особи так і не будуть встановленні та фактично єдиним потерпілим у даній кримінальній справі залишиться ОСОБА_6 .

Посилається в своїй апеляційній скарзі на те, що в матеріалах, доданих до клопотання слідчого, відсутні достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для арешту автомобіля.

На думку адвоката, слідчий суддя жодним чином не проаналізував підстав для арешту майна, його завдань та наслідків для ОСОБА_6 як конкретної особи, обмежившись лише посиланням на норми КПК України, що є грубим порушенням процесуальних норм та прав власності, гарантованих законом.

Вважає, що вказаний автомобіль не відповідає критеріям речових доказів, передбаченим ст. 98 КК України, у зв`язку з чим на нього не могло бути і не може бути накладено арешт.

Також звертає увагу, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 має процесуальний статус «свідка» і був допитаний в якості свідка в рамках зазначеного провадження лише 26 травня 2017 року, тобто значно пізніше ніж було накладено арешт на майно.

Крім того, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомляв, хоча про час та місце судового засідання йому було завчасно повідомлено. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно було розглянуто судом у відсутність власника майна та його представника, з рішенням слідчого судді останній ознайомилися лише 26 травня 2017 року, а тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 14 липня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0008152, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 14 липня 2016 року до Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві надійшла заява про те, що приблизно в серпні 2015 року невстановлена особа перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 85/16, шляхом обману заволоділа автомобілем марки «Мітсубіші Лансер», 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 , чим спричинила ОСОБА_9 матеріальної шкоди у великих розмірах.

Як зазначено в клопотанні слідчого, будучи допитаний в якості потерпілого ОСОБА_9 пояснив, що у листопаді 2008 року він придбав транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір - чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_5 , двигун НОМЕР_6 за готівку 24 000 доларів США. В подальшому вказаний автомобіль поставлений на облік у Голосіївському МРЕВ № 6 та видано реєстраційні номера НОМЕР_4 . У зв`язку з хворобою він не міг керувати вищевказаним автомобілем та в червні 2015 року передав знайомому його в оренду з домовленістю, що останній кожного місяця сплачуватиме ОСОБА_9 певну суму. В подальшому останній дізнався, що 20 липня 2015 року нібито він на підставі довіреності НОА №810066 від 20 липня 2015 року уповноважив ОСОБА_10 , бути його представником в усіх компетентних органах по питанню розпорядження (продаж, обмін, зняття з обліку) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , виданого ВРЕВ-4 УДАІ в м. Києві 14 жовтня 2008 року, а саме: вищезазначеного автомобіля. Також, в подальшому стало відомо, що вищевказаний автомобіль ОСОБА_10 було продано третім особам. Однак будь-яких довіреностей останній не надавав, а серія і номер паспорта громадянина України, зазначена в довіреності не належить ОСОБА_9 .
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей 20 липня 2015 року ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_10 бути його представником в усіх компетентних органах по питанню розпорядження (продаж, обмін, зняття з обліку) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , виданого ВРЕВ-4 УДАІ в м. Києві 14 жовтня 2008 року, а саме: автомобілем «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір - чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_5 , двигун НОМЕР_6 .
На підставі договору комісії №934443 від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_10 діючи в інтересах ОСОБА_9 передала у власність автомобіль «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір - чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_5 , двигун НОМЕР_6 ОСОБА_11 , на підставі якого останньому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 та автомобілю присвоєно державний номерний знак НОМЕР_9 .

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу 21 січня 2016 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу №1243/16/137 автомобіля «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір - чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_5 , двигун НОМЕР_6 , на підставі якого останньому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 та автомобілю присвоєно державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до Висновку експерта №960/тдд від 02 серпня 2016 року рукописний запис « ОСОБА_9 » та підпис в графі «Підпис» на зворотній сторінці нотаріально посвідченої довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №1-1724 від 20 липня 2015 року, виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою.

14 квітня 2017 року заступник начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_8 , звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір - чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року зазначене клопотання органу досудового розслідування задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0008152, про накладення арешту на вищевказаний автомобіль слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку що з метою забезпечення збереження речових доказів та для попередження можливого подальшого неправомірного відчуження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а тому необхідно накласти арешт на майно.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказаний автомобіль, оскільки він, як вважає колегія суддів відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою заступника начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 від 13 квітня 2017 року визнаний речовим доказом (а.п. 24-25).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначений автомобіль, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказаний автомобіль, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи представника власника майна про те, що арешт на вищевказаний автомобіль накладено безпідставно без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України. При цьому колегія суддів враховує те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року,якою задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», типу «хетчбек», колір - чорний, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3123/2017 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1