Справа № 333/369/17
Справа №333/369/17
Провадження №1-кс/333/92/17
УХВАЛА

Іменем України
25 січня 2017 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 , слідчого Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000374 і додані до нього матеріали відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно непрацюючого, неодруженого, не є депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

29.04.2016 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.191, ч.3 ст.357 КК Україниіз застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
25.01.2017 року слідчий Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000374 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 24 січня 2017 року, приблизно о 21-45 годині, ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленим чоловіком, прибув на територію, розташовану за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чумаченка, буд.16, де, відсунувши кришку люка, заліз у колектор телефонної каналізації та, за допомогою заздалегідь принесеного з собою ножа, перекусив телефонний мідний кабель марки ТППеп 10х2х0,4 довжиною 20 метрів, 20 метрів, 80 метрів, загальною довжиною 120 метрів; трьох ділянок кабелю телефонного мідного марки ТППеп 30х2х0,4 довжиною 45 метрів, 30 метрів, 45 метрів, загальною довжиною 120 метрів; п`яти ділянок кабелю телефонного мідного марки ТППеп 20х2х0,4 довжиною 30 метрів, 15 метрів, 45 метрів, 90 метрів, 45 метрів, загальною довжиною 225 метрів; п`яти ділянок кабелю телефонного мідного марки ТППеп 10х2х0,4 довжиною 45 метрів, 60 метрів, 30 метрів, 45 метрів, загальною довжиною 240 метрів, загальною вартістю 8237,74 гривень, що належить ПАТ «Укртелеком». У цей час, протиправні дії ОСОБА_5 були помічені працівниками поліції, які припинили і запобігли доведенню злочинного умислу до кінця. Таким чином, ОСОБА_5 виконані усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

25.01.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

У зв`язку із викладеним, слідство прийшло до висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_5 в слідчі органи і суд, можливості виконання у відношенні нього процесуальних рішень, останньому необхідно обрати як запобіжний захід тримання під вартою, з наступних підстав: ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за який передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, зібрані слідством докази по справі достатньо вказують на винність ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується показаннями свідків, іншими матеріалами кримінального провадження; підозрюваний ніде не працює, а отже не має постійного джерела доходів, стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні, раніше судимий за вчинення корисливого кримінального правопорушення. Таким чином, враховуючи те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 активно перешкоджатиме встановленню істини по справі, що не дозволить виконати прийняті відносно нього процесуальні рішення, а також, приймаючи до уваги те, що підозрюваний, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотності покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування просить суд застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання у повному обсязі і послалася на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор у судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного і ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 , після роз`яснення йому слідчим суддею прав, передбачених ч.2 ст.193 Кримінального процесуального кодексу України, пояснив, що свої інтереси бажає представляти сам, в послугах захисника потреби не має. Відмова від захисника, не пов`язана з відсутністю матеріальних коштів.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання слідчого, посилаючись на відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до нього домашній арешт, а також пояснив, що дійсно вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, щиро розкаюється у скоєному.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 25.01.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження і долучено розпис ОСОБА_5 про вручення йому 25.01.2017 року, о 12-00 годині, копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, враховуючи, що розгляд клопотання розпочався о 17-50 годині, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 Кримінального процесуального кодексу України у повному обсязі. Під час судового засідання встановлено, що підозрюваний у порядку ст.209 КПК України по даному кримінальному провадженню не затримувався. Час дії ухвали про обрання запобіжного заходу рахувати з моменту вручення підозри о 11-30 годині 25.01.2017 року.

25.01.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч.2 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У рішенні по справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).
Згідно з п.1 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, підтверджується, зокрема, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи до впізнання.
Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України є закінченим замахом на злочин середньої тяжкості.
При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також оцінює в сукупності такі обставини: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці проживання неодружений, на утриманні дітей чи інших осіб немає, офіційно не працює, має постійне місце проживання без реєстрації, проживає разом з матір`ю, племінником, сестрою і чоловіком останньої, за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у нарколога та психіатра, зі слів підозрюваного, не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає, раніше судимий, у тому числі за вчинення корисливого злочину, судимість за який не погашена і не знята у встановленому законом порядку, підозрюється у вчинені кримінального правопорушення у період іспитового строку.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

Згідно з положеннями Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 раніше судимий, підозрюється у вчинені кримінального правопорушення у період іспитового строку, встановленого вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.04.2016 року, за яким йому призначене покарання у виді 2 років обмеження волі, офіційно не працює, має постійне місце проживання, підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. На момент розгляду клопотання про взяття під варту доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню, а також про те, що останнього було повідомлено про підозру у вчинені іншого злочину, слідчому судді прокурором та слідчим надано не було.
Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, наявність достатніх підстав вважати, що існує декілька ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема його вік і те, що він має місце постійного проживання, обставини скоєння кримінального правопорушення, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.
За вищевказаних обставин, слідчий суддя вважає, що запобіганню будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись, ст.ст.3, 176, 177, 178, 183, 184, 198 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000374 відмовити повністю.
Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з перебуванням останнього за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, до 24 березня 2017 року включно, без застосуванням електронних засобів контролю.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 19-00 години до 07-00 години без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

1. Прибувати до Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 або іншого слідчого, який проводить досудове розслідування даного кримінального правопорушення, прокурора чи суду за першою вимогою.

2. Не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Виконання ухвали доручити співробітникам Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1