Провадження № 1-кс/761/6869/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 24 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30 березня 2017 року старший слідчий Слідчого управління ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 24 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: кредитну картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 ; кредитну картку «Приват Банк» № НОМЕР_2 , які належить ОСОБА_5 , та які було вилучено в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 .
Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000403 від 24 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлену слідством дату та час за невстановлених обставин, у м. Яготин Київської області організував та за взаємною згодою із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , очолив організовану злочинну групу, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, при цьому, керуючись бажанням спільного вчинення особливо тяжких злочинів на території м. Яготин Київської області, діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного особистого збагачення, шляхом вчинення заздалегідь спланованого та систематичного вимагання грошей у суб`єктів підприємницької діяльності: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , із застосуванням погроз фізичною розправою щодо них, а також погроз перешкоджання їх господарській діяльності, знищення належного їм та їхнім сім`ям майна, у тому числі закладів де останні здійснюють господарську діяльність, у разі невиконання їх вимог щодо передачі грошей та майна.

Об`єднання, яке створив ОСОБА_5 з метою вчинення вимагання грошових коштів у суб`єктів підприємницької діяльності: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , було стійким, що знайшло своє вираження у згуртованості та стабільності свого складу у період з жовтня 2016 року по 28 березня 2017 року.

ОСОБА_5 як організатор групи, керував нею, розподіляв ролі учасників організованої ним групи, надавав завдання кожному з її учасників на вчинення дій, направлених на реалізацію свого злочинного плану, координував поведінку учасників групи, розподіляв кошти, які були незаконно отримані шляхом вимагання у потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , між учасниками злочинної групи.
28 березня 2017 року, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено речі, які мають відношення до кримінального провадження, однак не були зазначені в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, а саме: кредитна картка «Приват Банк» № НОМЕР_1 ; кредитна картка «Приват Банк» № НОМЕР_2 .
Таким чином, в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вилучене в ході проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: кредитна картка «Приват Банк» № НОМЕР_1 ; кредитна картка «Приват Банк» № НОМЕР_2 , які належить ОСОБА_5 , використовувались для отримання від потерпілих грошових коштів, а також подальшого фінансування злочинності діяльності групи та з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилася. Разом з цим, відсутність у судовому засіданні вищевказаної особи не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого тимчасово вилученого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень слідчого, що кредитна картка «Приват Банк» № НОМЕР_1 ; кредитна картка «Приват Банк» № НОМЕР_2 , які належить ОСОБА_5 , та які було вилучено в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , використовувались для отримання від потерпілих грошових коштів, а також подальшого фінансування злочинності діяльності групи, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, існують реальні ризики приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Слідчого управління ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403 від 24 листопада 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України задовольнити.

Накласти арешт на кредитну картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 ; кредитну картку «Приват Банк» № НОМЕР_2 , які належить ОСОБА_5 , та які було вилучено в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1