Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/627/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
скаржника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2015 року,
Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 від 20.01.2015 р. на бездіяльність прокурора прокуратури Житомирської області у зв`язку з тим, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим оскаржується до суду, а не прокурору.
Також, суд умотивував своє рішення тим, що ст. 303 ч. 1 п. З КПК України визначено порядок оскарження постанови про закриття кримінального провадження шляхом подання скарги на дії слідчого, а не на дії прокурора з проханням зобов`язати його скасувати постанову слідчого, що законом не передбачено. В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати хвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу. Посилається на те, що бездіяльність прокурора ОСОБА_6 полягає в порушенні строків на надання відповіді щодо її скарги від 27.11.2014 p., клопотання від 24.12.2014 р.
Скаржник вважає, що слідчий суддя не виконав вимоги ухвали апеляційного суду від 29.01.2015 р. - не розглянув скаргу по суті.
На думку скаржника, слідчий суддя не надав правової оцінки: запереченням ОСОБА_6 в суді, яке не відповідає нормам КПК України; зауваженням скаржника про незаконність ухвали апеляційного суду від 01.12.2014 р. про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26.11.2014 р.
Слідчий суддя не зазначив в ухвалі про заперечення скаржника відносно того, що лист прокурора не є процесуальною дією.
Крім цього, слідчий суддя: неправильно трактує ст. 303 ч. 1 КПК України, ст. 55 ч. 5 КПК України, не дослідив матеріали справи про те, що скаржник протягом двох місяців не могла дізнатись прізвище, ім`я, по-батькові процесуального керівника у провадженні, неправильно при винесенні ухвали керувався ст. ст. 303 ч. 1 п. 3 КПК України, а потрібно було керуватись ст. ст. 303 ч. 1 п. 1, 38 ч. 2 п. 7, 110 ч. 2 КПК України.
Скаржник вказувала також, що висновки слідчого судді щодо трактування листа прокурора від 29.12.2014 р. суперечать висновкам слідчого судді в ухвалі від 15.01.2015 р. Слідчий суддя не ознайомив скаржника з матеріалами кримінального провадження, чим позбавив ОСОБА_7 права надати докази в підтвердження незаконності рішень, винесених під час досудового розслідування.
Заслухавши доповідача, скаржника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення подано: апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно матеріалів провадження, 27.11.2014 р. ОСОБА_7 подала скаргу до прокурора області щодо дій та бездіяльності прокурора м. Житомира ОСОБА_8 та прокурора прокуратури м. Житомира ОСОБА_9 , а також начальника слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_10
зі скаргою на дії (бездіяльність) начальника слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 та просила скасувати постанову про відмову у залученні до справи як потерпілої від 14.11.2014р., визнати її, ОСОБА_7 , потерпілою та скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 18.12.2014 р.
Листом від 29.12.2014 р. старший прокурор відділу прокуратури області ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 про наслідки розгляду її скарги на дії (бездіяльність) начальника слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 , зокрема вказав про неможливість розгляду питання щодо скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою, у зв`язку із закінченням досудового розслідування у вказаному провадженні, а також про законність та обґрунтованість рішення (постанови) слідчого про закриття і провадження.
Оскільки процесуальним керівником не було прийнято відповідної постанови за наслідками розгляду скарги, ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури області ОСОБА_6 , якого просить зобов`язати прийняти процесуальне рішення (постанову) стосовно вимог викладених у скарзі від 24.12.2014 року, а саме: скасувати постанову слідчого ОСОБА_11 від 14.11.2014 року про відмову у залученні до кримінального провадження, як потерпілого; визнати ОСОБА_7 потерпілою, згідно ст. 55 ч. 2 КПК України; скасувати постанову слідчого Горохова про закриття кримінального провадження.
При здійсненні правосуддя суд керується основними засадами кримінального провадження, викладеними у главі 2 КПК України, тому твердження скаржника про неправильне трактування слідчим суддею статей кримінального процесуального кодексу України є її суб`єктивною думкою.
Питання законності постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілою було предметом розгляду в суді за скаргою ОСОБА_7 , а питання законності постанови про закриття кримінального провадження досліджувалось прокурором при розгляді скарги від 24.12.2014 р., про що скаржника було повідомлено листом від 29.12.2014 р.
Відповідно до ст. 55 ч. 5 КПК України, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим оскаржується до слідчого судді. Строки розгляду прокурором даної скарги не визначені.
Постанова про закриття кримінального провадження від 18.12.2014 р. до суду не оскаржувалась, хоча і входить у перелік дій слідчого, які відповідно до ст. 303 ч. 1 п. 3 КПК України можуть бути оскаржені до слідчого судді.
Виходячи зі змісту ст. ст. 284, 110 ч. З КПК України, форма рішення про відмову в задоволенні клопотання у виді постанови є правом прокурора, а не обов`язком.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, він у повній мірі виклав як позицію скаржника, так і прокурора з аналізом обох думок з приводу питань, порушених ОСОБА_7 у скарзі, виконавши вимоги ухвали апеляційного суду Житомирської області від 29.01.2015 p., тому зауваження з цього приводу скаржника є такими, що не відповідають матеріалам провадження.
Правова оцінка висновків слідчого судді в ухвалі від 15.01.2015 р. була надана колегією суддів апеляційного суду Житомирської області ухвалою віз 29.01.2015 p., якою зазначена ухвала була скасована, тому, давати їй вдруге таку оцінку апеляційним судом є таким, що суперечить закону.
Ухвала апеляційного суду від 01.12.2014 р. про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена особами, які мають на це право в порядку та строки, передбачені законом.
До повноважень слідчого судді не входить ознайомлення осіб з матеріалами кримінального провадження, це є повноваженнями досудового розслідування або суду у разі передачі провадження для розгляду по суті.
Ухвала апеляційного суду від 01.12.2014 р. про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26.11.2014 р. до даного судового розгляду відношення не має, може бути оскаржена особами, які мають на це право , в порядку та строки, передбачені законом.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, залишає апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 310, 422 КПК України, колегія судді апеляційного суду Житомирської області, -
постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_12 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м Житомира про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_12 від 20.01.2015 р. на бездіяльність прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 від 12 лютого 2015 року - без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: