АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/467/17 Справа № 185/9353/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого будівельником фірми «Восток Шахтстрой», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей - чотирьох та двох років, дитину-інваліда дитинства третьої групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 15 квітня 2004 року вироком Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185; ч. 1 ст. 263; ч. 1 70, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, звільненого 29 листопада 2011 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік, 10 місяців, 6 днів

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0002255 від 31 серпня 2016 року, -

встановила:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року ОСОБА_9 визнано винним у тому, що 31 серпня 2016 року, приблизно о 16 год. той з метою вчинення крадіжки прийшов до буд. АДРЕСА_2 , де піднявшись на четвертий поверх вищевказаного будинку підійшовши до кв. АДРЕСА_3 , та за допомогою ключів принесених з собою шляхом їх підбору, відкрив вхідні двері та проник до приміщення вказаної квартири. За допомогою гайкового ключа відкрутив електричний водонагрівач «Gorenje GDFU 80», вартістю 3360 грн., який виніс до коридорного приміщення, плануючи безперешкодно винести його з квартири.

ОСОБА_7 , виконавши всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, не завершив його з причин, не залежних від його волі, оскільки в цей же день був затриманий з майном в приміщенні квартири власником - ОСОБА_10 разом з працівниками поліції.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

За даним законом йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

З обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави постановлено стягнути процесуальні витрати, пов`язані із проведенням товарознавчого та дактилоскопічного досліджень, відповідно, у розмірі 352 грн. 40 коп. та 703 грн. 68 коп.

Обвинувачений Козорог не погодився з даним рішенням. В апеляції просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що призначене покарання є занадто суворим. Стверджує, що може виправитися без ізоляції від суспільства. Вказує на те, що в судовому засіданні вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, своєчасно з`являвся на виклики слідчого, не порушував запобіжного заходу, виконував всі процесуальні обов*язки, має дитину- інваліда, яка потребує допомоги, як матеріальної, так і постійної участі у її житті.

Заслухав суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав свої вимоги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги, обговоривши доводи апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про неможливість її задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними доказами, які були досліджені в судовому засіданні та оцінені за наслідками повного, всебічного та об`єктивного розгляду обставин справи.

Ні обставини вчинення кримінального правопорушення, ні юридична оцінка дій обвинуваченого в апеляційній скарзі ним не оскаржуються.

Дії ОСОБА_7 відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ст. 185 ч. 3 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинена повторно.

Істотних порушень вимог процесуального закону, які б потягли безумовне скасування вироку по справі - не встановлено.

Обговорюючи питання про законність призначеного судом першої інстанції покарання, колегія суддів виходить із наступного.

Як убачається з вироку, при обранні ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, а також проти громадської безпеки, яка не знята та непогашена в установленому законом порядку, що за даний злочин відбував покарання у виді тривалого позбавлення волі строком на 12 років, і що будучи умовно-достроково звільненим, не став на шлях виправлення, не дивлячись на сімейний стан, наявність малолітних дітей і дитини-інваліда, знов скоїв тяжкий злочин.

Виходячи з сукупності зазначених обставин суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до скоєння умисних злочинів та про небажання ставати на шлях виправлення, а тому з метою попередження скоєння ним нових злочинів призначення покарання без ізоляції від суспільства не уявляється можливим тому воно повинно бути призначене у виді позбавлення волі в межах санкції закону, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Зазначений висновок суду колегія вважає обґрунтованим та таким, який відповідає вимогам ст. ст. 6567 КК України, та є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та для запобігання вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням наведеного, колегія не може прийняти до уваги доводи скарги обвинуваченого про те, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим, тому його апеляційна скарга не може підлягати задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набуває чинності з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4