Справа № 461/2904/15-к
Провадження № 1-кс/461/3256/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 -
Автоматизованою системою документообігу суду судді ОСОБА_1 розподілена для розгляду заява потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 . Заява мотивована тим, що остання, на думку заявника, при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 5 КК України допускала процесуальні порушення, виносила неправосудні ухвали, допускала висловлювання та неетичну поведінку, що свідчить про її упередженість. Крім цього зазначив, що внаслідок таких дій судді він лікувався у лікарні.
ОСОБА_3 в судове засідання не з?явився. Повістка про судове засідання повернена до суду за закінченням термінів зберігання у зв`язку з її неотриманням ОСОБА_3 за місцем реєстрації у м. Львові. Відмова заявника отримати судову повістку на пошті вважається належним повідомленням. Слідчий суддя вважає можливим розглянути заяву ОСОБА_3 про відвід за відсутності останнього, оскільки він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і КПК України не передбачає його обов`язкову участь при розгляді заяви про відвід.
Прокурор в судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду заяви про відвід повідомлений.
Обвинувачені та захисник в судове засідання не прибули. Через канцелярію суду подали заяву про розгляд заяви ОСОБА_3 про відвід судді без їх участі.
Вивчивши наявні матеріали приходжу до наступного висновку.
Статтею 321 КПК України передбачено, що головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.
Відповідно до частини 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом ( ст.ст.126,129 Конституції України).
Згідно із зазначеними положеннями Конституції України рішення судді і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов`язані з підготовкою, розглядом справ в судових інстанціях, перевіркою справ в апеляційному і касаційному порядку, звернення рішення до виконання, тощо) можуть оскаржуватися в чинному в даний час порядку, а не шляхом оскарження їх в інший суд першої інстанції. Таке оскарження порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішенні справ належним судом.
Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23 травня 2001 №6-рп/2001 судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.
В п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 р. «Про незалежність судової влади» зазначено наступне. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.
З заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід вбачається, що він незгодний з процесуальними діями судді ОСОБА_4 при здійсненні правосуддя по конкретному кримінальному провадженню. КПК України передбачає порядок перевірки законності процесуальних дій судді і постановлених ним процесуальних рішень, а також порядок їх оскарження у передбачених законодавством випадках. До компетенції суду першої інстанції не відноситься вирішення питання щодо законності процесуальних дій і процесуальних рішень іншого судді тієї ж судової інстанції.
Тому суддя Галицького районного суду міста Львова, який розглядає заяву про відвід, не має повноважень вирішувати законність процесуальних дій і процесуальних рішень судді ОСОБА_4 при розгляді нею кримінального провадження. На цей час відсутні будь-які відомості, передбачені процесуальним законодавством України, про незаконність процесуальних дій чи процесуальних рішень, прийнятих цією суддею в вищезазначеному кримінальному провадженні.
Доводи ОСОБА_3 про відвід в частині того, що суддя ОСОБА_4 допускала висловлювання та неетичну поведінку, про що свідчить її упередженість, не можуть прийматись до уваги, зважаючи на наступне. Порядок вирішення питання щодо наявності в діях судді неетичної поведінки та особливий порядок притягнення судді до дисциплінарної і кримінальної відповідальності передбачені законодавством України, зокрема Конституцію України. До компетенції судді чи суду першої інстанції не відноситься вирішення цього питання. До заяви про відвід не додано доказів, які б в установленому законодавством порядку підтверджували неетичну поведінку судді.
Крім того, приписами статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід (ч. 1 ст. 80 КПК України).
Серед цих підстав для відводу (самовідводу) судді відсутні порушення суддею процесуальних порушень.
Таким чином, суддею ОСОБА_4 не допускались порушення чи зловживання при розгляді справи, які б могли свідчити про очевидність майбутнього судового рішення, про її упередженість.
Заява про відвід судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 не містить передбачених ст.ст. 75,76 КПК України правових підстав для відводу і тому не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 81 КПК України, -
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1