"27" січня 2016 р. Справа № 367/5973/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Вишгородського районного суду Київської області згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 11.10.2016 року надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за №000495 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що підстав для її зупинення чи закриття немає, підстав для повернення обвинувального акту також не вбачається. У судове засідання викликати свідків, які вказані в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Захисник заявив клопотання про повернення прокурору обвинувального акту, оскільки він не відповідає вимогам закону, тому що в обвинуваченні не вказані мотиви і мета вчинення злочину. Крім того, обвинувальний акт було складено після закінчення строків досудового розслідування і вручено його обвинуваченому за відсутності захисника, чим порушено право обвинуваченого на захист.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору. Також заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор вважає, що клопотання захисника про повернення обвинувального акту не підлягає задоволенню, щодо клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт також не підлягає задоволенню, оскільки продовжують існувати ризики, які були враховані при обранні йому такого запобіжного заходу.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст.314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В порушення вимог ст.3, 91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не належним чином викладено формулювання обвинувачення.
Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.368 КК України указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не може одночасно вважатись і підміняти собою формулювання обвинувачення, як помилково дійшов прокурор, яким складено та підписано обвинувальний акт.

Разом з тим, згідно вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження.

При дослідженні обвинувального акту судом встановлено, що згідно змісту обвинувального акту, фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими за ч.2 ст.307, ч.3 ст.368 КК України, викладені поверхово, не конкретно, формулювання обвинувачення в цілому є неконкретним і не містить обставин, що підлягають доказуванню відповідно до статті 91 КПК України, взагалі не визначено даних про подію правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Щодо заявлено клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави достатній для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у сумі 413000 гривень, що становить 300 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд вважає, що клопотання обвинуваченого не підлягає до задоволення, оскільки залишаються ризики, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 зможе впливати на свідків, невстановлених досудовим розслідуванням осіб, разом з якими вчиняв дії, зазначені в обвинувальному акті. Більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню зазначених ризиків.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст.182 ч.7 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт по кримінальному провадженню №000495 відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України, оскільки він не відповідає вимогам до нього, викладеним у ст. 291 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному 23.10.2015 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000495 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий ОСОБА_1