Справа № 380/1433/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/273/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 15.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
15 березня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, такого, що має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, працюючого підсобним працівником на ПАТ «Білоцерківський консервний завод», невійськовозобов`язаного, раніше судимого вироком Тетіївського районного суду Київської області від 27.05.2016 року за ч.1 ст.185 КК України, ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, -

засуджено за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На основі ст.75 КК України ухвалено звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення зазначеного покарання більш суворим покаранням за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 27.05.2016 року, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У силу ст.75 КК України ухвалено звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, вчинених за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 17.01.2016 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в м. Тетієві Київської області, перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_2 , де в обвинуваченого виник умисел на таємне викрадення чужого майна, та діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов до незамкненої господарчої будівлі, звідки здійснив крадіжку бензопили «Goodluck» GLS 5200» вартістю 1140 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму. В подальшому, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Далі продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , переслідуючи мету повторного, таємного викрадення чужого майна, 08.03.2016 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в м. Тетієві Київської області, зайшов до під`їзду житлового п`ятиповерхового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_3 , де діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з міжповерхової площадки між четвертим та п`ятим поверхами здійснив крадіжку велосипеда «Sprint», вартістю 1520 гривень, який належав ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму. В подальшому, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Далі продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 , переслідуючи мету повторного, таємного викрадення чужого майна, 03.04.2016 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в м. Тетієві Київської області, підійшов до автомобіля DAEOO LANOS державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_11 та знаходився біля двоповерхового житлового будинку, що розташований по вул. Княгині Ольги, 3 та діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, здійснив крадіжку безкаркасних склоочисників Auto Expert Power 500 мм. для автомобіля DAEWOO LANOS, вартістю 144 гривні, які знаходилися на автомобілі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму. В подальшому, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та просить змінити вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, виключивши з резолютивної частини вироку застосування положень ст.ст.75,76 КК України після призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України. Зобов`язати ОСОБА_7 за п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті залишити вирок суду без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення вимог ч.ч.1,4 ст.70 КК України та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» судом першої інстанції двічі застосовано положення ст.ст.75,76 КК України, а саме після призначення покарання за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України. Також, судом не враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року №1492-VIII нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Вказані зміни набрали чинності 08.10.2016 року, тобто до ухвалення вироку стосовно ОСОБА_7 . Відтак, суд першої інстанції мав покласти обов`язки, щодо здійснення нагляду за обвинуваченим на уповноважений орган з питань пробації.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюється.

У відповідності до п. 4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Колегією суддів встановлено допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У відповідності до абз.1 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Як вбачається із оскаржуваного вироку суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 двічі застосував положення ст.ст.75,76 КК України, а саме після призначення покарання за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України, отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року №1492-VIII нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Вказані зміни набрали чинності 08.10.2016 року, тобто до ухвалення вироку стосовно ОСОБА_7 . Відтак, колегія суддів вважає, що нагляд за ОСОБА_7 , як за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ч.3 ст.76 КК України повинен здійснювати уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Також, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_7 зобов`язаний періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку застосування положень ст.ст.75,76 КК України після призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України.

Зобов`язати ОСОБА_7 відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: