Справа № 698/26/17
Провадження № 1-кп/690/15/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2017 року м. Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальні провадження №№ 0001221, 0000016 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ватутіне Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачувався у тому, що він, 01.11.2016 року у невстановлений слідством час, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав, належне ОСОБА_8 майно, а саме: пилосос марки «Самсунг» вартістю 450 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому збитків на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Він же, 02.11.2016 року у невстановлений слідством час перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , з метою викрадення чужого майна, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав, належні ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 400 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому збитки на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Він же, 04.11.2016 року у невстановлений слідством час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою, заволодів належним ОСОБА_8 майном, а саме: дорожньою сумкою вартістю 465 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому збитків на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Він же, 05.11.2016 року у невстановлений слідством час, перебуваючи у магазині «Орбіта» по АДРЕСА_4 , з метою викрадення чужого майна, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав, належне ОСОБА_7 майно, а саме: шкіряну чоловічу сумку вартістю 445 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілій збитків на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Він же, 05.11.2016 року у невстановлений слідством час, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , з метою викрадення чужого майна, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав, належне ОСОБА_10 майно, а саме: пилосос марки «LG» вартістю 750 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому збитків на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Також, він же, 24.11.2016 року, у невстановлений слідством час, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_5 , повторно, з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав належне ОСОБА_11 майно, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю 500 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілій збитки на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Суд відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України встановив, що обвинуваченому ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла, він визнає себе винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та бажає давати показання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях у повному обсязі, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого і ніким не оспорюються, та вирішив обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів щодо місця зберігання речових доказів по справі та тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не досліджувались судом у судовому засіданні, в апеляційному порядку.
Допитаний у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у інкримінованих йому діяннях визнав повністю та показав, що з жовтня 2016 року він проживав у квартирі ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , 01.11.2016 року у дообідній час він вирішив продати пилосос марки «Samsung», який належав ОСОБА_8 , щоб отримати певні грошові кошти для власних потреб, з цією метою він попросив у нього даний пилосос, мотивуючи можливістю тимчасового підробітку шляхом надання послуг з прибирання, хоча фактичного наміру надавати їх не мав, та оскільки між ними склалися довірливі відносини, той дозволив йому взяти пилосос. Цього ж дня він продав даний пилосос марки «Samsung» невідомій особі за 250 грн., а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Наступного дня, тобто 02.11.2016 року, він разом із ОСОБА_12 у ранковий час, тобто до 12 год. дня, прийшли у гості до ОСОБА_9 , що проживає за адресою: АДРЕСА_6 , за його запрошенням. Під час перебування там вони вживали спиртні напої, а коли ОСОБА_9 та ОСОБА_13 заснули у кімнаті, то він, пройшовши на кухню даної квартири, побачив, що на холодильнику під накидкою лежать грошові кошти у сумі 400 грн., які він привласнив з метою розрахуватися з боргами, та пішов з даної квартири.
Цього ж дня, 02.11.2016 року, у післяобідній час він повернувся до квартири ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_6 , до якої мав вільний доступ, щоб продовжити вжиття з ним спиртних напоїв, але оскільки ОСОБА_9 ще спав, то він вирішив викрасти у нього пилосос марки «LG», щоб отримати певні грошові кошти для власних потреб. Цього ж дня він продав даний пилосос марки «LG» невідомій особі, а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
У подальшому, 04.11.2016 року у післяобідній час він вирішив скористатися довірливими відносинами, які склалися з ОСОБА_8 , у якого він проживав з жовтня 2016 року, та заволодіти його дорожньою сумкою, щоб продати її, а отримані кошти привласнити, як це раніше вийшло з пилососом. З цією метою він сказав ОСОБА_8 , що йому необхідно перенести власні речі з попереднього місця проживання, хоча фактично такого наміру не мав, на що той дозволив йому взяти дорожню сумку. Цього ж дня він продав дану сумку невідомій особі, а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Наступного дня, тобто 05.11.2016 року, у післяобідній час, він разом з ОСОБА_14 ходили по магазинам, щоб швидше пройшов час до вечора. Так, перебуваючи у магазині «Орбіта», що за адресою: вул. Миру, 1/3, м. Ватутіне, він помітив зайнятість продавця одного з відділів даного магазину та вирішив викрасти якусь річ, щоб у подальшому її продати та отримати кошти для власних потреб. А тому коли продавець розмовляла з покупцями та вони розглядали товар, він, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав шкіряну чоловічу сумку, яку ж цього ж дня продав невстановленій особі, а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Крім вказаного, 24.11.2016 року у післяобідній час у світлу пору доби, він прийшов до ОСОБА_15 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 , щоб придбати у неї спиртні напої. Очікуючи її у коридорі даної квартири, він побачив, що з карману куртки, яка висіла на вішалці, виглядає мобільний телефон, який відразу вирішив викрасти, щоб у подальшому його продати, оскільки був впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, та викрав його, після чого забравши у ОСОБА_15 спиртні напої пішов з її квартири у власних справах, а викрадений телефон потім продав невстановленій особі за 500 грн.

З огляду на покази ОСОБА_3 та невідповідність фактичних обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони, тим, що викладені у обвинувальному акті, прокурор у судовому засіданні, керуючись ст. 338 КПК України заявив клопотання про зміну обвинувачення, без зміни обсягу та порядку дослідження доказів.
Після зміни прокурором обвинувачення відповідно до ч. 4 ст. 338 КПК України роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 те, що він буде захищатися у судовому засіданні від нового обвинувачення.

З огляду на зміст заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про зрозумілість суті зміненого обвинувачення та погодження з ним, суд продовжив розгляд справи.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, згідно зміненого обвинувачення, погодився з кваліфікацією вчиненого ними діяння, а у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого і ніким не оспорюються, та вирішив обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів щодо місця зберігання речових доказів по справі та тих, що характеризують особу обвинуваченого.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 01.11.2016 року у дообідній час (більш точно час досудовим розслідуванням не встановлено) реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи умисно з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність власних дій, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , з яким вже проживав упродовж декількох днів, у його квартирі, що за адресою: АДРЕСА_2 , з його дозволу взяв пилосос марки «Samsung», вартістю 450 грн., мотивуючи це можливістю тимчасового підробітку шляхом надання послуг з прибирання, які фактично наміру надавати не мав, після чого цього ж дня продав вказаний пилосос невстановленій особі, а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 збитки на вищевказану суму.
Вказані дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Він же, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, 02.11.2016 року у дообідній час (більш точно час досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи за запрошенням ОСОБА_9 у його квартирі, що за адресою: АДРЕСА_6 , реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність власних дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки ОСОБА_9 спав у кімнаті після спільного розпиття спиртних напоїв, знайшов у кухні на холодильнику 400 грн., які належали ОСОБА_9 , та викрав їх, після чого розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 збитки на вищевказану суму.
Вказані дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Він же, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, 02.11.2016 року у післяобідній час (більш точно час досудовим розслідуванням не встановлено) шляхом вільного доступу зайшов до квартири ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_6 , щоб продовжити вжиття з ним спиртних напоїв, реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність власних дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки ОСОБА_9 продовжував спати у кімнаті після спільного розпиття спиртних напоїв ще у дообідній час, знайшов у кімнаті пилосос марки «LG», вартістю 750 грн., який належав ОСОБА_9 , та викрав його, після чого цього ж дня продав вказаний пилосос невстановленій особі, а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 збитки на вищевказану суму.
Вказані дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Він же, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, 04.11.2016 року у післяобідній час (більш точно час досудовим розслідуванням не встановлено) реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи умисно з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність власних дій, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , з яким вже проживав упродовж декількох днів, у його квартирі, що за адресою: АДРЕСА_2 , з його дозволу взяв дорожню сумку, вартістю 465 грн., мотивуючи це необхідністю перенести власні речі, хоча фактично такого наміру не мав, після чого цього ж дня продав вказану сумку невстановленій особі, а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 збитки на вищевказану суму.
Вказані дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Він же, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, 05.11.2016 року у післяобідній час (більш точно час досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи у магазині «Орбіта», що за адресою: вул. Миру 1/3, м. Ватутіне Черкаської області, помітивши зайнятість продавця одного з відділів даного магазину, реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність власних дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки продавець розмовляла з покупцями, а покупці розглядали товар, викрав шкіряну чоловічу сумку вартістю 445 грн., яка належала ОСОБА_7 , після чого цього ж дня продав вказану сумку невстановленій особі, а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 збитки на вищевказану суму.
Вказані дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Він же, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, 24.11.2016 року у післяобідній час (більш точно час досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи за згодою ОСОБА_11 у її квартирі, що за адресою: АДРЕСА_7 , помітив у зовнішньому кармані куртки, що висіла біля входу у дану квартиру, мобільний телефон, після цього реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність власних дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки ОСОБА_11 перебувала на кухні, викрав даний мобільний телефон марки «Samsung», вартістю 500 грн., після чого цього ж дня продав вказаний телефон невстановленій особі, а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 збитки на вищевказану суму.
Вказані дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Повторно допитаний у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у інкримінованих йому діяннях, відповідно до зміненого обвинувачення та щиро розкаявся у вчиненому, надав суду пояснення, аналогічні за змістом раніше наданим у судовому засіданні.

Відповідно до змісту заяв потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 вони просять справу розглядати за їх відсутності, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не мають, міру покарання залишають на розсуд суду, водночас просять суворо ОСОБА_3 не карати.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у ході судового розгляду кримінального провадження винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття у вчиненому, оцінюючи вказане не лише з огляду на визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень під тиском беззаперечних доказів, зібраних під час досудового розслідування, а й з урахуванням усвідомлення ним протиправності вчиненого діяння, наслідків, що настали, а також сорому за вчинене.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у стані алкогольного сп`яніння, а також вчинення злочину щодо особи похилого віку, яким є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується посередньо.
У судових дебатах та під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_3 повторно вказав, що щиро кається у вчиненому, усвідомлює протиправність вчиненого діяння, йому соромно за вчинене, він бажає стати на шлях виправлення, оскільки час судового розгляду зрозумів, що наслідком вчинення кримінальних правопорушень може бути реальне позбавлення волі. Просив суд призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі та надати шанс на виправлення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також враховує: суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень (злочинів), які класифікуються як злочини невеликої та середньої тяжкості; стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє цирозом печінки (клас «С»), анемією 3 ст. змішаного ґенезу. тромбоцитопенією, позицію потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , які матеріальних претензій до обвинуваченого не мають, та не наполягали на покаранні, пов`язаному з реальним позбавленням волі.
З урахуванням всіх цих обставин та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 190 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому остаточне покарання ОСОБА_17 слід призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням строку випробування, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, з переліку передбачених ст. 76 КК України, вважаючи, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою для нього.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст.ст. 65-67, 70, 75, 76, 185, 190 КК України, ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України 2 роки обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий стpок встановити тривалістю 2 (два) роки, який рахувати з часу проголошення вироку.
На підставі ч. 1, п.п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстави для обрання ОСОБА_3 міри запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.
Арешт на майно не накладався

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази, а саме:
-дорожню сумку зеленого кольору та пилосос марки «Samsung» синього кольору, які передані на зберігання ОСОБА_8 , залишити у його розпорядженні;
-мобільний телефон марки «Samsung», який передано на зберігання ОСОБА_11 , залишити у її розпорядженні;
-шкіряну сумку, яка передана на зберігання ОСОБА_7 , залишити у її розпорядженні.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію даного вироку в суді. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1