Справа №522/6826/17
Провадження №1-кс/6357/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2017 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі представника володільця майна - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Одесі скаргу представника володільця майна ТОВ "Укрлото-Київ" - ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0000003 від 22.01.2016 року,

в с т а н о в и в
Представник володільця майна ТОВ "Укрлото-Київ" - ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що 09.03.2017 року в нежилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 від 07.03.2017 року було проведено обшук. При проведенні обшуку працівниками правоохоронного органу вилучено майно, в тому числі, те, на яке прямо не надано дозвіл в ухвалі слідчого судді і не відносяться до предметів, які вилучені законом із обігу. До теперішнього часу, тимчасово вилучені речі та грошові кошти знаходяться безпідставно у слідчого, оскільки арешт майно у 48- годинний термін накладено не було. Вказані дії слідчого, вважає як незаконні та просить зобов`язати слідчого негайно повернути йому тимчасово вилучене майно.

Слідчий заперечив проти повернення вказаних у клопотанні вилучених речей з тих підстав, що майно не вважається тимчасово вилученим та не потребує звернення із клопотанням.

Представник власника майна у судовому засіданні підтримав скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити із вказаних підстав.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, заслухавши думку сторін, дійшов до висновку про необхідність задоволення скарги із наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 07.03.2017 року слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про проведення обшуку в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000003 від 22.01.2016 року.

09.03.2017 року в нежилому приміщенні за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 51, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 було проведено обшук та вилучено комп`ютерну техніку, системні блоки, грошові кошти у розмірі 200 грн., документи.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку, слідчий чи прокурор має право… оглядати та вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та предмети, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

На підставі Закону України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації" від 18.02.2016 року, внесено зміни до порядку накладення арешту на майно, яке вилучено на підставі ст. 235 КПК України, де зазначено, що відповідна особа повинна звернутися із клопотанням не пізніше 48 годин після здійснення обшуку та вилучення майна. Вказаний закон, набрав законної сили 26.02.2016 року.

Відповідно до "Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, правильність розгляду скарг на бездіяльність стосовно неповернення тимчасово вилученого майна значною мірою залежить від чіткості переліку, сформованого в ухвалі слідчого судді про обшук.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Згідно зі ст. 236 КПК України, ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором, у вказаній статті не передбачено можливість передавати право виконання ухвали про обшук іншим особам, тільки можуть бути запрошені інші учасники кримінального провадження чи спеціалісти.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді, майно яке вилучено органом досудового розслідування, є тимчасово вилученим майном, оскільки в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку надано дозвіл на вилучення техніки, яка на пряму пов`язана із вчиненням кримінального правопорушення, тобто комп`ютерної техніки, іншого комп`ютерного обладнання, за допомогою якого здійснюються азартні ігри, документи, чорнові записи, блокноти та листки, які свідчать про незаконну діяльність в сфері грального бізнесу, гральні автомати та столи, а також гроші, отримані він надання послуг у сфері грального бізнесу. На момент проведення обшуку, орган досудового розслідування не міг стверджувати, що насправді вилучені речі та грошові кошти, містять вище перелічені ознаки, адже для їх встановлення необхідні певні спеціальні знання. Власник чи інший володілець майна не повинен доводити правомірність володіння своїм майном, а слідчим чи прокурором не доведено протилежного. Крім того, органом досудового розслідування вилучені також предмети, які прямо не вказані в ухвалі слідчого судді. Із клопотанням про накладення арешту протягом встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, слідчий чи прокурор не звернулися.

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя вважає, що бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, напряму порушує законні права особи на безперешкодне володіння своїм майном. Однак, у відповідності до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя не уповноважений приймати рішення щодо визнання бездіяльності - протиправною, тому в цій частині скарга задовленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Скаргу представника володільця майна ТОВ "Укрлото-Київ" - ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0000003 від 22.01.2016 року - задовольнити частково.

Вилучені під час обшуку 09.03.2017 року, системні блоки у кількості - 15 шт., грошові кошти у розмірі 200 грн., документація, на які не надано прямо дозволу в ухвалі слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 від 07.03.2017 року підлягають негайному поверненню особі, у котрої було вилучено маайно.

У іншій частині скарга задоволенню не підлягає.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

10.05.2017