Справа № 308/4590/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суд, кримінальне провадження, відомості про яке 15.12.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000103 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Запоріжжя, мешканця зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
29 вересня 2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника відділу Управління захисту економіки Національної поліції України в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_6 та надав останній недостовірні відомості про проведення відносно неї перевірки Управлінням захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та повідомив про необхідність прибуття до УЗЕ в Закарпатській області з метою відібрання пояснень щодо її підприємницької діяльності.

Після отримання пояснень від ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії 15.10.2015 року ОСОБА_4 зателефонував останній та діючи умисно, повідомив їй неправдиву інформацію, а саме про проведення перевірки суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та виявлення порушення законодавства з приводу незаконного працевлаштування людей та ухилення від сплати податків, а тому, за результатами даної перевірки ним може бути ініційовано питання щодо направлення вказаних матеріалів до органу досудового розслідування.

04.12.2015 року під час випадкової зустрічі на ринку «Краснодонців», що в м. Ужгороді, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману вказав ОСОБА_6 на необхідність передати йому кошти в сумі 5000 дол. США та надав недостовірні відомості, що у випадку відмови він направить матеріали перевірки для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення нею кримінального правопорушення.

19.01.2016 року о 16 год. 43 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману, прибув за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 та отримав від останньої частину коштів у розмірі 12000 гривень та 500 доларів США, (на момент вчинення злочину за курсом НБУ еквівалентно 12318,55 грн.). Після цього, ОСОБА_4 вказав про наступну зустріч та передачу йому іншої частини грошових коштів на наступному тижні.

28.01.2016 року о 17 год. 50 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, прибувши за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , отримав шляхом обману від ОСОБА_6 іншу частину коштів у розмірі 3000 доларів США, (на момент вчинення злочину за курсом НБУ еквівалентно 74611,20 грн.). Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 значну матеріальну шкоду на суму 98929,75 грн.
Після отримання коштів ОСОБА_4 , був затриманий співробітниками Управління Служби безпеки України в Закарпатській області та військової прокуратури Центрального регіону України на місці їх передачі, в зв`язку з чим злочин ОСОБА_4 , не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому та показав, що дійсно, перебуваючи на посаді начальника відділу Управління захисту економіки Національної поліції України в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, 29 вересня 2015 року зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_6 та повідомив недостовірні відомості про проведення відносно неї перевірки Управлінням захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та про необхідність прибуття до УЗЕ в Закарпатській області з метою відібрання пояснень щодо її підприємницької діяльності. 15.10.2015 року після отримання пояснень від ОСОБА_6 , знову зателефонував останній та повідомив їй неправдиву інформацію, про проведення перевірки суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та про виявленні порушення законодавства з приводу незаконного працевлаштування людей та ухилення від сплати податків. 04.12.2015 року під час випадкової зустрічі на ринку «Краснодонців», що в м. Ужгороді, він вказав ОСОБА_6 на необхідність передати йому кошти в сумі 5000 дол. США та надав недостовірні відомості, що у випадку відмови він направить матеріали перевірки для внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення. 19.01.2016 року о 16 год. 43 хв. ОСОБА_4 , прийшов до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де отримав від останньої частину коштів у розмірі 12000 гривень та 500 доларів США і вказав про наступну зустріч та передачу йому іншої частини грошових коштів на наступному тижні. 28.01.2016 року о 17 год. 50 хв. він прибувши до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_6 іншу частину коштів у розмірі 3000 доларів США.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує, як закінчений змах на заволодіння чужим майном шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом згідно статті 67 КК не встановлено.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 373, 374, 376, 473, 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 /ста/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700 /одна тисяча сімсот/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення судово-хімічної експертизи від 23.03.2016 №103хс в розмірі 1587,72 грн., за проведення судово-дактилоскопічної експертизи від 12.03.2016 №932/д в розмірі 527,76 грн., за проведення судово-технічної експертизи документів від 28.03.2016 №361/тдд в розмірі 1058,48 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження №0000103: вжиті ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2016 року у вигляді накладання арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_4 , без права його відчуження, а саме на ? частину двохкімнатну квартири, за адресою: АДРЕСА_1 та ? частини квартири, за адресою: АДРЕСА_3 . - скасувати.
Захід забезпечення кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 у вигляді відсторонення від посади скасувати.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній заставу, а після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання грошову заставу в сумі 68900 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень, яка зарахована згідно квитанції № 213 від 01.02.2016 року на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва на р/р 2807, МФО (код банку) 820019, ЗКПО 02 896 745, ЄДРПОУ банку 38004897, банк одержувача УДКСУ в Печерському районі ГУ ДКСУ в м. Києві повернути заставодавцю ОСОБА_7 (код платника НОМЕР_1 ).
Речові докази по справі:

-запит Управління захисту економіки в Закарпатській області до ФОП ОСОБА_8 за вих №6/492 від 28.12.2015 року із підписом останньої, а також проект вказаного запиту, що зберігаються при матеріалах справи залишити при матеріалах справи.

- ноутбук марки «eMachines» серійний номер LXND10C0040511F3DD2500 із зарядним пристроєм, який зберігається в кімнаті речових доказів та дві грошові купюри номіналом 500 гривень із серійними номерами BA5526033 та ЛД0701995, - повернути за належністю ОСОБА_4

- грошові купюри номіналом 100 доларів США у кількості 30 штук серійні номери, КК33356155В, НВ81157958Р, НВ72790253М, КВ03884663В, НВ08614295J, КF22876229D, КВ43455010А, НL02980984F, НВ41255523R, НВ54535594N, FG99041972А, НЕ21912579D, АF50866778А, FВ58453418В, КL42253485А, НВ33619949F, НВ30531586А, НВ09702685L, АD42905565В, КF28523080А, НВ68339928М, КВ79352313Н, НК20210564С, КL92871197В, КВ90856556М, FL92963050С, HJ68302169А, КК78237634В, КВ41822889М, НВ17162644Q -повернути Управлінню СБ України в Закарпатській області.

Вирок може бути оскаржений підозрюваним, потерпілим, прокурором, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1