Справа № 0912/1737/12
Провадження № 11/779/7/2017
Категорія ч. 3 ст. 276 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника цивільного відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2017 року про направлення матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 276 КК України керівнику Тисменицької місцевої прокуратури для проведення додаткового розслідування, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2017 року матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 276 КК України направлені керівнику Тисменицької місцевої прокуратури для проведення додаткового розслідування.

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в порушенні правил безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинило загибель людини. В обвинувальному висновку зазначено, що 12 вересня 2012 року біля 08 год. 45 хв., ОСОБА_7 супроводжував мотрису АС 5102 №3130. Під час руху мотриси на станції Рогатин на 88 км 1 пк після того, як він побачив незнайому особу, яка рухалася до колії по дорозі, що веде до несанкціонованого переходу в напрямку колії та в попутному напрямку до мотриси, і яка не відреагувала на один довгий сигнал електричним дзвінком, всупереч п.п.1.3,16.38 ПТЕ не подав сигнал Стій у виді трьох коротких дзвінків водію мотриси ОСОБА_9 , що передбачено п.11.1 Інструкції з сигналізації. Внаслідок чого ОСОБА_10 був зачеплений підніжкою мотриси за праву ногу і його волоком потягнуло на відстань біля 157 м. Від отриманих травм ОСОБА_11 помер на місці події.

В апеляційнії захисник ОСОБА_6 , просив постанову суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, оскільки, на його думку, відсутні будь-які підстави для направлення справи для проведення додаткового розслідування. Посилається на те, що швидкість мотриси, час, необхідний для приведення гальмівної системи в режим екстреного гальмування неможливо встановити шляхом дослідження гальмівної системи, та ці параметри були встановлені під час допиту свідків у судовому засіданні, а також в ході виконання судового доручення, проведення судової залізнично-транспортної експертизи. Вважає, що проведення додаткового розслідування нічого докорінно не змінить. Апелянт вважає безпідставним направляти справу для додаткового розслідування після спливу чотирьох років. На думку апелянта, відшукати на теперішній час одяг потерпілого неможливо, внаслідок спливу тривалого часу, а у разу необхідності отримання будь-яких відомостей з цього приводу, це можливо зробити шляхом допиту родичів потерпілого в судовому засіданні. Також апелянт вважає, що немає жодної потреби у встановлені ступеню вади слуху ОСОБА_10 та технічного стану його слухового апарату, оскільки суд переконався, що останній не відреагував на цей сигнал і продовжив рух до місця наїзду. Апелянт вважає, що судом достеменно встановлено, що між правомірними діями обвинуваченого ОСОБА_7 та наслідками пригоди у виді травмування та загибелі ОСОБА_10 , відсутній прямий причинний зв`язок.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, що не підтримав доводи апеляції, вважав постанову суду законною та обґрунтованою, просив її залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляції, просили її задовольнити, постанову суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд, представника цивільного відповідача, який просив постанову суду скасувати, дослідивши матеріали справи в межах поданої апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція захисника не підлягає задоволенню, постанову суду належить залишити без змін, за таких підстав.

Направляючи справу на додаткове розслідування, суд першої інстанції своє рішення мотивував неповнотою досудового слідства, зокрема тим, що органом досудового слідства порушено вимоги ст.ст. 22, 64 КПК України.

Суд першої інстанції повно та всебічно аргументував в постанові свої висновки з наданням детального аналізу.

Як вбачається з постанови про повернення справи керівнику Тисменицької місцевої прокуратури для проведення додаткового розслідування, суд зазначив, що під час розслідування кримінальної справи, органами досудового слідства допущено неповноту досудового слідства та не вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів під час додаткового розслідування справи. Зокрема, зазначено які саме процесуальні дії необхідно провести і які саме питання слід з`ясувати.

Так, як видно з постанови суду першої інстанції, проведення досудового слідства необхідно з метою: 1) отримання повного висновку експертизи та встановлення достовірного механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 ; 2) встановлення місця знаходження одяг та взуття ОСОБА_10 , в які він був одягнений в момент отримання тілесних ушкоджень; 3) призначення медико-криміналістичної експертизи одягу ОСОБА_10 ; 4) вирішення питання щодо проведення додаткової комісійної судово-медичної експертиз; 5) встановлення наявність захворювань, якими страждав за життя ОСОБА_10 , зокрема щодо вад слуху тощо (а.с. 247-251 т. 3).

Згідно п.8 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 11.02.05р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення справ на додаткове розслідування» - повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції законно та обґрунтовано визнано досудове слідство неповним, оскільки всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України поверхово та однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Посилання у апеляції на те, що суд має можливість самостійно усунути вищевказану неповноту досудового слідства в судовому засіданні, не заслуговує на увагу, оскільки проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дії в даній справі, враховуючи їх специфіку, непритаманні такій стадії процесу, як судовий розгляд, і можуть проводитися лише органами досудового слідства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що здійснення обвинувачення в суді покладається на прокурора, в той час як суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що суд, при розгляді кримінальної справи, не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Допущенні органом досудового розслідування порушення не можуть бути усунені під час судового слідства, оскільки необхідно провести цілу низку додаткових слідчих дій, які суд першої інстанції чітко навів в оскаржуваному судовому рішенні.

Вказані судом першої інстанції обставини, на думку колегії суддів, свідчать про неповноту досудового слідства у кримінальній справі, які неможливо встановити інакше, аніж проведенням відповідних слідчих дій.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 379, 365-366 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2017 року про направлення матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 276 КК України керівнику Тисменицької місцевої прокуратури для проведення додаткового розслідування, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_2