АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2017 року за матеріалами кримінального провадження № 11-кп/777/330/17 яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, непрацюючий, не одружений, раніше судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2014 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.02.2016 року звільнений від відбуття покарання згідно ч.5 ст. 72 КК України

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України постановлено зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме - з 06.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Судові витрати за проведення експертизи на у сумі 703,68 гривень покладено на ОСОБА_7 .

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 05.10.2016 року в період часу з 17:00 години по 22:00 годину, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, відкривши вікно проник до підвального приміщення церкви Різдва Івана Хрестителя, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , звідки викрав семираменний підсвічник, який є предметом антикваріату сакрального призначення та духовної вартості, загальною вартістю 5 000 гривень, семираменний підсвічник, який є предметом антикваріату сакрального призначення та духовної вартості, загальною вартістю 8 000 гривень, хрест розп`яття емалевим декором білого і синього кольорів та накладним розп`яттям який є предметом антикваріату сакрального призначення та духовної вартості, загальною вартістю 7 000 гривень підсвічник, який є предметом антикваріату сакрального призначення та духовної вартості, загальною вартістю 2 000 гривень, підсвічник, який є предметом антикваріату сакрального призначення та духовної вартості загальною вартістю 1 800 гривень, хрест - розп`яття, який є предметом антикваріату сакрального призначення та духовної вартості, загальною вартістю 1 000 гривень, хрест - розп`яття, який є предметом антикваріату сакрального призначення та духовної вартості, загальною вартістю 25 000 гривень, хрест - розп`яття, який є предметом антикваріату сакрального призначення та духовної вартості, загальною вартістю 5 000 гривень, металева підставка, яка є предметом антикваріату сакрального призначення та духовної вартості, загальною вартістю 5 000 гривень, два обігрівачі Уфо , сіро чорного кольору, моделі ST-HT8641 вартістю одного 879,90 гривень, будівельну тачку, металеву сірого кольору вартістю 658,00 гривень, чотири совкові металеві лопати загальною вартістю 194,70 гривень, одну металеву ножівку, жовтого кольору, вартістю 70,80 гривень, один настільний килим із зображенням Ісуса Хреста, синьо-коричневого кольору, розміром 1,5 х 2,5 м., вартістю 1023,75 гривень, чим спричинив ОСОБА_8 громаді ( парафії ) ОСОБА_9 в особі ОСОБА_10 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 62 627,15 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2017 року в частині призначеного судом покарання та порушує питання про застосування ст. 69 КК України щодо нього. Вказує на те, що на час вчинення злочину іспитовий строк щодо обвинуваченого закінчився та просить врахувати дані про його особу, а саме наявність на утриманні трьох малолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, доводи прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, а вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши та дослідивши матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції розгляд провадження відбувся в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, так як ніким з учасників не оспорювались фактичні обставини справи. Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування і судовий розгляд проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України.

Діяння ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно ст. 50 КК України покарання за вчинений злочин має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції вказаних вимог Закону дотримався в повному обсязі.

З вироку суду вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтовано призначено мінімальний строк покарання , передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України з врахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення; даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є раніше судимим, посередньо характеризується за місцем проживання; наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та усунення завданої шкоди; обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Так, суд першої інстанції своє рішення в частині призначеного ОСОБА_7 покарання належним чином обґрунтував, з врахуванням всіх обставин справи та даних про особу обвинуваченого, в тому числі тих, про які вказує в апеляційній скарзі обвинувачений.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , який звертає увагу суду на вчинення ним злочину не під час іспитового строку. Так, судом першої інстанції наявність попередньої судимості, яка в порядку ст. 89 КК України не погашена було враховано лише, як обставину, що характеризує особу обвинуваченого. У зв`язку з відбуттям покарання за попереднім вироком суду, обвинуваченому ОСОБА_7 при призначенні покарання в даному кримінальному провадженні не було враховано покарання, призначене вироком Ужгородського міськрайонного суду від 04.08.2014 року, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо можливості призначення покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання , нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті КК України.

Апеляційним судом в ході апеляційного розгляду провадження додаткових обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено. Наведені в матеріалах провадження обставини та дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого злочину та в повному обсязі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до переконання , що виправлення й перевиховання ОСОБА_7 повинно проходити в умовах ізоляції її від суспільства й не вбачає підстав для пом`якшення йому покарання.

Вважати призначене покарання явно несправедливим немає підстав. Доводи апелянта слід визнати необґрунтованими.

Інших порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 408 , 418-419 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення , починаючи з 06.10.2016 року по 06.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом трьох місяців може бути оскаржена у касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим , який тримається під вартою ,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: