ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 06 квітня 2017 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 квітня 2016 рокуу кримінальному провадженні щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор виклав вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, мотивувавши невідповідністю призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, зокрема, вказавши на недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги з приводу означеного без задоволення.
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, будучи придатним до військової служби за станом здоровя та ІНФОРМАЦІЯ_2 , 23 квітня 2015 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 обєднаного районного військового комісаріату, розташованого по АДРЕСА_1 , під підпис отримав повістку про призов за мобілізацією. Тим самим він був належним чином повідомлений про необхідність прибуття о 07 годині 30 хвилин 25 квітня 2015 року за вказаним місцем розташування комісаріату з метою відправки в команду № НОМЕР_1 для подальшого несення служби у період проведення часткової мобілізації згідно указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року № 15/2015. Однак, 25 квітня 2015 року о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_5 за викликом у звязку з призовом на військову службу за мобілізацією до військового комісаріату не зявився, належним чином про причини неприбуття військомат не повідомив, таким чином умисно ухилився від призову за мобілізацією.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 квітня 2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду від 10 лютого 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджуються сукупністю зібраних у провадженні, перевірених у судовому засіданні та наведених у вироку доказах, і у касаційній скарзі не оспорюються, як і кваліфікація дій за ст. 336 КК України.

Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Покарання, призначене судом ОСОБА_5 відповідно до ст. 65 КК України, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.

При визначенні розміру покарання суд повною мірою врахував суспільну небезпеку скоєного злочину, його тяжкість, що відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу засудженого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, на час вчинення злочину навчався на 4 курсі вищого навчального закладу і хотів його закінчити у зв`язку з чим ухилився від призову. Обставиною, яка помякшує покарання, суд визнав щире каяття, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене суди дійшли висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, обґрунтувавши прийняте рішення повною мірою.

Враховуючи те, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 квітня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-4710км16 Категорія: ст. 336 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_7
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_8
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1