Справа № 404/4941/17
Номер провадження 1-кс/404/1484/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власників/володільців майна ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кіровоградського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області по матеріалам кримінального провадження 0000083 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на «ігровий автомат» ( на якому присутня наклейка з номером мобільного телефону НОМЕР_1 ), посилаючись на те, що «ігровий автомат» є тимчасово вилученим майном, визнаний речовим доказом (ст.ст. 98,100 КПК України). Заявлене майно стане предметом проведення спеціальних досліджень, тобто «ігровий автомат» відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України.

Заявлений власник/володілець майна та представник категорично заперечують можливість задоволення вимог поданого слідчим клопотання через: недоведеність обґрунтованої підозри кримінального правопорушення, відсутність ризиків знищення, перетворення відчуження авто, відсутність позову та вручення повідомлення про підозру.

За результатами проведеного огляду місця події від 08 серпня 2017 року, за адресою: м. Кропивницький вул. Беляєва, 2 в приміщенні ринку «Бєляєвський» було виявлено та вилучено «ігровий автомат» (на якому присутня наклейка з номером мобільного телефону НОМЕР_1 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль з тих підстав, що він є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що «ігровий автомат» може бути прихований, переданий, пошкоджений або знищений. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, тому хибні заперечення власника/володільця щодо цих обставин. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження транспортним засобом, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на недоторканність його життя та здоров`я, а також захист суспільних відносин пов`язаних з забезпеченням безпеки дорожнього руху, а також забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Слідчий надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколі огляду місця події; протокол огляду місця події від 08.08.2017 року з фотознімками, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього рухомого майна спів розмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно та заборона користування та розпорядження «ігровим автоматом».

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. (ч.11 ст. 170 КПК України)

Заявлений до арешту «ігровий автомат» має безпосереднє відношення до вчиненого кримінального правопорушення, може бути використаний як речовий доказ у кримінальному провадженні при проведенні досудового розслідування. Крім того, санкція ч.1 ст.203-2 КК України передбачає конфіскацію грального обладнання.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії слідчого відповідають вимогам закону. Останній довів наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення вилученої речі що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, майно, що було тимчасово вилучено слідчим під час огляду місця події, відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога слідчого про необхідність застосування заборони в користуванні та розпорядженні арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження транспортним засобом, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власника і третіх осіб.

З урахуванням викладеного і керуючись ст. 170 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

По кримінальному провадженню №0000083 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 203-2 КК України, накласти арешт та заборонити користування і розпорядження «ігровим автоматом» ( на якому присутня наклейка з номером мобільного телефону НОМЕР_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, з вчиненням ним у визначеному законом порядку дій по реєстрації арешту майна та забезпеченню умов його зберігання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1