Ухвала іменем україни 23 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року щодо нього,

встановила:
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2016 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.427 КПК України та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали на усунення недоліків.
У межах строку наданого на усунення недоліків, засуджений повторно надіслав касаційну скаргу та порушує питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Разом з тим, зазначені в ухвалі суду від 05 грудня 2016 року недоліки засудженим не усунуті.
Відповідно до ч.1 ст.433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч.1 ст.438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.413 КПК України), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст.414 КПК України), даний перелік є вичерпним.
Як вбачається з касаційної скарги, вказаних вище вимог закону повторно не виконано, оскільки посилаючись на незаконність судових рішень, засуджений фактично вказує на неповноту судового розгляду, при цьому конкретних доводів щодо того, у чому полягає незаконність вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, які б узгоджувалися з вимогами ст.438 КПК України, касаційна скарга не містить.
Згідно звимогами п.1 ч.3 ст.429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, засуджений не усунув в установлений строк, касаційна скарга підлягає поверненню.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч.3 ст.429 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року - повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3