АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/367/17 Справа № 200/4553/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2017 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнюса, Литва,

громадянина України, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 149 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді не ґрунтується на матеріалах клопотання та порушує норми процесуального права. Вважає, що слідчий суддя своїм рішенням фактично застосовує до ОСОБА_7 два запобіжні заходи, у вигляді застави та тримання під вартою у одному кримінальному провадженні, що не передбачено чинним законодавством України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 20 травня 2017 року з визначенням застави у розмірі 2 998 400 гривень, та у випадку внесення застави для забезпечення реалізації умов, передбачених нормами ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 виконання наступних обов`язків: не виїжджати за межі м. Києва з місця фактичного мешкання протягом двох місяців з моменту вступу в дію ухвали, окрім, як за дозволом слідчого, у провадженні якого перебуватиме справа, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження; у стислі строки з`являтися на виклик слідчого, прокурора чи суду у вказаний ними час та у вказане місце; заборонити у будь-який спосіб будь-яке спілкування із жодним із учасників кримінального провадження № 0000754, окрім слідчого, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження, при невиконанні яких внесена застава може бути звернута в дохід держави.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що доведеними, наданими у судовому засіданні поясненнями слідчої, прокурора та матеріалами справи у їх сукупності, є ризики у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду в силу тяжкості інкримінованого йому злочину та його специфіки продажу людей до Російської Федерації, яка веде проти України неоголошену війну і кордони з якою до цього часу не перекриті; можливого незаконного впливу на потерпілих, свідків чи інших учасників кримінального процесу, які є його знайомими; можливе знищення, приховування або спотворення тих речей і документів, які можуть бути доказами по справі, через те, що засоби мобільного зв`язку, якими користувався підозрюваний, заблоковано шляхом віддаленого доступу. Крім того, для закінчення досудового розслідування, слід виконати низку слідчих дій. Також слідчий суддя зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно з метою недопущення реалізації підозрюваним можливих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без зміни, а вимоги скарги без задоволення, пояснення слідчої, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У ст. ст. 176, 178, 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом і застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання; наявними в матеріалах кримінального провадження протоколами огляду квитків, сторінки "Вконтакті" потерпілого ОСОБА_9 , проведених обшуків, в ході яких вилучена комп`ютерна техніка, мобільні телефони.

Слідчий суддя також дослідив, а колегія суддів перевірила доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, та з урахуванням необхідності проведення допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , долучення висновку експертизи відео звукозапису, огляду інформації, вилученої з ПАТ КБ "Приватбанк", встановлення аналогічних фактів злочинної діяльності підозрюваного, проведення ряду слідчих дій в порядку закінчення досудового розслідування, обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Колегія суддів погоджується із зазначеними в клопотанні слідчого обставинами, які вказують на продовження існування ризиків того, що ОСОБА_7 , будучи підозрюваним у вчиненні особливо тяжких злочинів, обсяг підозри з моменту обрання вказаного запобіжного заходу збільшився, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності провини, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, спілкуватися із іншими особами, причетними до вказаного кримінального правопорушення, що може унеможливити встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував, що існують обгрунтовані ризики можливого знищення, приховування або спотворення тих речей і документів, які можуть бути доказами по справі, через те, що засоби мобільного зв`язку, якими користувався підозрюваний, заблоковано шляхом віддаленого доступу, переховування обвинуваченого від суду за скоєння особливо тяжких кримінальних правопорушень тривалий час при наявності стійких зв`язків з невстановленими спільниками з Російської Федерації.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а отже з метою уникнення такої відповідальності дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних та потерпілих.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і про те, що ці ризики є вагомими, з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися і не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що продовження строку тримання під вартою здійснено в межах строків досудового розслідування і не перевищує розумних меж.

Разом з тим, слушними є доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при визначенні розміру застави.

Так, відповідно до ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у кратному розмірі до прожитковому мінімуму для працездатних осіб, однак в порушення вимог зазначеної норми, слідчим суддею визначено розмір застави у кратному розмірі до мінімальної заробітної плати.

Між тим, колегія суддів вважає, що застава у межах вимог, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, оскільки ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти волі, честі та гідності, за які законом про кримінальну відповідальність передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, та який становить соціальну небезпеку для суспільства, скоїв кримінальне правопорушення з корисних мотивів. Тому розмір застави повинен перевищувати триста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме у раніше встановленому розмірі - 2 998400 гривень, що, на думку колегії суддів, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд, забороняючи підозрюваному ОСОБА_7 у будь-який спосіб спілкування із жодним із учасників кримінального провадження, окрім слідчого, прокурора чи суду, порушує права ОСОБА_7 на захист, оскільки до учасників кримінального провадження, відповідно до Глави 3 КПК, відноситься і захисник, та відповідно слідчим суддею заборонено спілкування із захисником.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали Апеляційного суду.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2017 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, до 20 травня 2017 року.

Визначити заставу в сумі 2 998 400 гривень.

У випадку внесення застави, для забезпечення реалізації умов, передбачених нормами ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання наступних обов`язків: не виїжджати за межі м. Києва з місця фактичного мешкання протягом двох місяців з моменту вступу в дію ухвали, окрім, як за дозволом слідчого, у провадженні якого перебуватиме справа, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження; у стислі строки з`являтися на виклик слідчого, прокурора чи суду у вказаний ними час та у вказане місце.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді