АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3149/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29травня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалоюзадоволено клопотання слідчого в ОВС прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , та накладеноарештнавиявлені та вилучені під час обшуку 12.05.2017 року автомобіля марки МітсубісЛансер,д.н.з. НОМЕР_1 та в приміщенні відділення «Солом`янське» ПАТ «Альфа-Банк», розташованому за адресою:м. Київ, просп. Повітрофлотський, 36, документи та речі, а також грошові кошти, детальний перелік яких зазначено в ухвалі слідчого судді.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахувавобставини вчинення ймовірного злочину, правове обґрунтування клопотання, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого з метою забезпечення збереженняречових доказів, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат зазначає, щопід час обшуку, у ОСОБА_7 вилучено належне йому майно, хоча останній немає жодного відношення до даного кримінального провадження, в тому числі і доНаціонального банку України та не є службовою особою.
Далі в апеляційній скарзі апелянт зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та додає про відсутність доказів того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна.
У підсумку, автор апеляційної скарги зазначає, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не підпадає під критерії ст. 98 КПК України та не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Одночасно, адвокат вказує, що вилучене у ОСОБА_7 майно є єдиним джерелом його заробітку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргазадоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні другого слідчого відділу прокуратури міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження №0000381, відомості про яке16.03.2015року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Слідчий в ОВС прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту навиявлені та вилучені під час обшуку 12.05.2017 року автомобіля марки МітсубісЛансер,д.н.з. НОМЕР_1 та в приміщенні відділення «Солом`янське» ПАТ «Альфа-Банк», розташованому за адресою:м. Київ, просп. Повітрофлотський, 36, документи та речі, а також грошові кошти, яке ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду м. Києва від29травня 2017 рокузадоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, внесене в рамках кримінального провадження № 0000381, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора, слідчого, захисника, та, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Твердження апелянта провідсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки метою накладення арешту є збереження речових доказів, тобто це не вимагає доведення причетності особи до кримінального правопорушення, з цих же підстав необгрунтованими є і посиланняапелянта на те, що ОСОБА_7 немає жодного відношення до даного кримінального провадження, в тому числі і до Національного банку України та не є службовою особою.

Не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна і твердження апелянта про те, що вилучене у ОСОБА_7 майно є єдиним джерелом його заробітку, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині не підлягають задоволенню.

Посилання представника власника майна на те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не підпадає під критерії ст. 98 КПК України та не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються доданими до клопотання слідчого матеріалами, а саме постановою про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів від 13.05.2017 року, відповідно до якої вилучені під час обшуку 12.05.2017 року в автомобілі марки МітсубісЛансер,д.н.з. НОМЕР_1 та в приміщенні відділення «Солом`янське» ПАТ «Альфа-Банк», розташованому за адресою:м. Київ, просп. Повітрофлотський, 36, документи та речі, а також грошові кошти, визнані речовими доказами (а.с.137-162).
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотанні слідчого майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 29травня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та накладеноарештнавиявлені та вилучені під час обшуку 12.05.2017 року автомобіля марки МітсубісЛансер,д.н.з. НОМЕР_1 та в приміщенні відділення «Солом`янське» ПАТ «Альфа-Банк», розташованому за адресою:м. Київ, просп. Повітрофлотський, 36, документи та речі, а також грошові кошти, детальний перелік яких зазначено в ухвалі слідчого судді, залишити без змін,а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________________________________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4