АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5704/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/60/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 09 грудня 2016 року,-

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта середня-спеціальна, одружений, пенсіонер, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Козівської районної державної адміністрації задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 в користь фінансового управління Козівської районної державної адміністрації 628 гривень 29 копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_9 572 грн. матеріальної шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди та 4000 грн. витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 11 листопада 2014 року об 11 годині знаходячись на належній на правах власності ОСОБА_11 земельній ділянці кадастровий номер №:01:001:1367 площею 2,7791 гектара, призначеній для товарного сільськогосподарського виробництва та розташованій на землях Довжанківської сільської ради, яка у відповідності до договору оренди від 16 червня 2014 року перебуває в оренді ТзОВ Агропродсервіс інвест код ЄДРПУО 34653281, та у цей день оброблялася працівниками вказаного товариства, підійшов до одного з працівників, зокрема ОСОБА_12 та розпочав із ним словесну суперечку. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 з мотивів особистих неприязних відносин, які виникли раптово.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 11 листопада 2014 року об 11.05 годин, знаходячись на вище вказаній земельній ділянці, що розташована в с. Довжанка, Тернопільського району, на якій працівниками ТОВ Агропродсервіс інвест здійснювалися роботи по оранці землі, у зв`язку з цим вчинив конфлікт із ОСОБА_14 , під час якого з правої кишені своєї куртки вийняв невстановлений предмет та з його допомогою розпилив газоподібну речовину невідомого походження в обличчя ОСОБА_15 ..

Внаслідок дій ОСОБА_7 . ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку першого ступеня повік і кон`юнктиви очей та слизової оболонки рота, які належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я - п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995).

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити. Вважає, що суд однобічно та неповно розглянув справу, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання. Вказує, що не погоджується з свідченнями ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 .. Вважає, що їх покази є суперечливими та недостовірними, не можуть бути об`єктивними, бо ці свідки є працівниками ТОВ Агропродсервіс інвест, директором якого є ОСОБА_18 , з яким в нього існує конфлікт. Зазначає, що суд у вироку не навів мотивів на відшкодування моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 03.12.2015 року, 29.12.2015 року, 26.01.2016 року в частині накладення на нього грошових стягнень за неявку до суду, посилаючись на їх безпідставність.

Обвинувачений вказує, що правопорушення ним вчинено 11 листопада 2014 року, тому відповідно до ч.1 ст. 49 КК України підлягав звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просять вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити, в судових дебатах прокурора, який вважає, що вирок суду слід скасувати а провадження направити на новий судовий розгляд, в судових дебатах потерпілого ОСОБА_9 та його представника, які підтримали думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 суд першої інстанції не дотримався вимог матеріального та процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у спричиненні потерпілому ОСОБА_9 умисних тілесних ушкоджень, які, відповідно до судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я та його дії кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України.

З такою кваліфікацією не погодився суд першої інстанції і дійшов висновку про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, кваліфікував його дії та визнав винним ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Колегія суддів вважає, що всупереч вимогам ст.374 КПК України, мотивувальна та резолютивна частина вироку містить суттєві суперечності стосовно пред`явленого обвинувачення у кримінальному провадженні, зокрема, органами досудового розслідування ОСОБА_7 інкриміновано спричинення потерпілому умисних легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, а згідно з резолютивною частиною- ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за спричинення потерпілому умисних легких тілесних ушкоджень.

Пунктом 2 ч.3 ст.374 КПК України, крім іншого, передбаченого, що мотивувальна частина вироку повинна містити мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Наведених положень кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Враховуючи наявність вищенаведених порушень кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції позбавлений можливості зробити висновок щодо правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 ..

За таких обставин, у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, беручи до уваги ч.4 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати вищевикладене, розглянути справу відповідно до вимог закону та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 09 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2