Справа № 755/6898/16-к
В И Р О К
іменем України
м. Київ "15" лютого 2017 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балки, Васильківського району, Запорізької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 21.10.2011 року Енергодарським м/с Запорізької області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, працюючого на посаді монтажника-висотника в будівельній компанії «Ф-технологія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимого, останній раз 14.01.2015 року Жовтневим р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 перебуваючи 29 січня 2016 року приблизно о 00 год. 30 хв. поблизу ринку «Юність» в м. Києві та маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, обрав предметом свого злочинного посягання майно, яке належало раніше незнайомому ОСОБА_11 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на напад з метою незаконного заволодіння чужим майном, будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, ОСОБА_9 під приводом запалити підійшов до ОСОБА_11 , який йшов додому в сторону вул. Миропільської в м. Києві. Останній пригостив його цигаркою та при розмові запропонував разом випити пива.

Пройшовши певну відстань поруч із потерпілим, ОСОБА_9 користуючись сприятливими для доведення свого злочинного наміру умовами, а саме відсутністю сторонніх осіб, несподівано для потерпілого наніс декілька ударів в обличчя останньому, від яких той впав на землю, після чого ОСОБА_9 продовжив наносити удари потерпілому руками та ногами, спричиняючи фізичний біль та тілесні ушкодження з метою подолати волю до опору.

Потім, побачивши на вулиці сторонніх осіб, ОСОБА_9 допоміг потерпілому підвестись із землі та пройти невелику відстань.

Після цього приблизно о 01-00 год. 29.01.2016р. знаходячись за адресою: м. Київ вул. Миропільська, 37, ОСОБА_9 скориставшись уразливим після побиття станом потерпілого, запитав чи є у нього гроші, і коли останній дістав із кишені близько 40 грн., ОСОБА_9 висловив вимогу віддати сумку і мобільний телефон.

На відмову потерпілого віддати сумку, ОСОБА_12 наніс йому ще 2-3 потужні удари у щелепу та ніс, збивши його з ніг та забрав належну йому чоловічу наплічну сумку, чорного кольору, вартістю 400 гривень, всередині якої знаходились ключі від квартири вартістю 300 гривень, дві пари ключів від автомобіля вартістю 1000 гривень, мобільний телефон марки «HTC Desire 200», чорного кольору, вартістю 1200 гривень, пластиковий чохол до телефону, вартістю 100 гривень, з сім карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» НОМЕР_1 вартістю 20 гривень на рахунку якої було 50 гривень, карта пам`яті об`ємом 8 Gb, вартістю 300 гривень, дві сім картки операторів мобільного зв`язку «Life» НОМЕР_2 вартістю 20 гривень на рахунку якої було 50 гривень та «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 20 гривень на рахунку гроші були відсутні, грошові кошти в сумі 40 гривень, статуетка у вигляді піраміди вартістю 1000 гривень.

В подальшому ОСОБА_9 з вищевказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4540 гривень.

Згідно висновку експерта № 423 від 15.02.2016 22.03.2016 - при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при обстеженні і вивченні медичної документації на його ім`я виявленні ушкодження:

-закрита травма кісток лицьового черепу: синець в проекції нижнього краю лівої очниці, крововилив на склері лівого ока; перелом верхньої щелепи по ФОР-II, перелом вилично-орбітального комплексу зліва.

Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну вказаному у постанові, тобто, 29.01.2016.

Рентгенологічні дані вказують на наявність перелому дуги лівого вилично- орбітального комплексу (який утворився в результаті травматичної дії в ліву виличну ділянку), перелому верхньої щелепи по типу ФОР-ІІ (який утворився в результаті травматичної дії в ділянку кореня носа), що дозволяє стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і власно функції даних анатомічних ділянок, буде перевищувати 21 добу (звичайні строки консолідації таких переломів та відновлення функції травмованої ділянки перевищують 21 добу), а саме цей строк враховувати при визначенні тривалості розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості.

Вказане тілесне ушкодження, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Крім того ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебуваючи 30 січня 2016 року приблизно о 00 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, вул. Бойченка, 11-А, керуючись корисливим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, обрали предметом свого злочинного посягання майно, яке належало раніше їм незнайомому ОСОБА_13 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Бойченка, 11-А користуючись сприятливими для доведення свого злочинного умислу до кінця умовами, а саме відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_13 та схопив за сумку яка висіла у потерпілого на плечі. В цей момент ОСОБА_9 підбіг спереду та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого правою рукою вдарив ОСОБА_13 в обличчя, спричинивши останньому, згідно висновку СМЕ синці в лівій надбрівній ділянці, на повіках лівого ока, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Подолавши опір ОСОБА_13 , який від удару впав на землю, ОСОБА_10 зірвав з руки потерпілого сумочку зі шкіри темно-коричневого кольору, вартістю 1000 гривень, в якій знаходилися наступні речі: гаманець зі шкіри чорного кольору, вартістю 200 гривень, в якому були грошові кошти в сумі 420 гривень, банківська зарплатна картка «Кредит Дніпро Дебет» та кредитна картка «ПриватБанк», які цінності не становлять, ключі від квартири в кількості 7 штук, загальною вартістю 500 гривень, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «ВАЗ 21063», страховий поліс на вказаний автомобіль марки «ВАЗ 21063». у потерпілого, тим самим відкрито заволодів вищевказаними речами.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з вищевказаними речами з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2120 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що 29 січня 2016 року він відпочивав з знайомою дівчиною та її чоловіком у барі по вул. Закревського, з 20 до 24 години. Напад на Крікловського не вчиняв.

Стосовно обвинувачення у вчиненні нападу на ОСОБА_14 30 січня 2016 року, ОСОБА_9 повідомив, що у вечірній час вони з ОСОБА_15 гуляли по місту, вийшли на станції «Лісова» з метро на зупинку чекали працедавця. Було пізно, він не прийшов. Тоді вони удвох пішли пішки у бік станції метро «Дарниця» та не доходячи до універмагу «Дитячий світ» їх зупинив патруль поліції, попросили показати документи, вони погодились і їх затримали.

Обвинувачений ОСОБА_9 не може пояснити суду навіщо його оговорюють свідки та потерпілі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_16 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснивши, що дійсно 29 січня 2016 року він був у барі разом із ОСОБА_9 .. Знаходились у барі до його закриття, потім всі разом пішли до-дому, ніяких кримінальних правопорушень по відношенню до ОСОБА_11 ніхто з них не вчиняв.

Стосовно 30 січня 2016 року ОСОБА_16 повідомив, що, він разом з ОСОБА_9 вийшли на станція метро «Лісова» в м. Києві, там чекали людину. Так і не дочекавшись зайшли в «ганделик» випити каву. Потім він разом з ОСОБА_9 пішли у бік станції метро «Дарниця», де їх зупинили працівники поліції, підвели до машини, поставили на «розтяжку». Наполягає, що ніяких дій по відношенню до ОСОБА_13 вони не вчиняли. Стверджує, що потерпілий ОСОБА_13 їх оговорює, хоча вони раніше не були знайомі з потерпілим. Чому він так робить, йому невідомо.

Винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується доказами зібраними та дослідженими в ході судового слідства:

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який суду пояснив, що із обвинуваченими він до нападу знайомий не був. З 28 на 29 лютого 2016 року він після зустрічи з родичами їхав додому. Вийшовши з метро на станції «Дарниця», приблизно о 23 год. 30 хв. почав рухатись у сторону дому, пройшовши ринок «Юність». В цей час до нього підійшов присутній в залі суду обвинувачений ОСОБА_9 , якого він впізнає тепер і впізнавав на досудовому слідстві. ОСОБА_9 попросив цигарку та почав розмову. Потім попросив підкурити. Це було у русі, вони не стояли на одному місці, так як він - потерпілий йшов у сторону дому, а ОСОБА_9 йшов попутно з ним. Так як у нього був хороший настрій, він почував себе досить впевнено, тому що недалеко був його будинок, він запропонував ОСОБА_9 випити пива, яке у нього було з собою. Разом з ОСОБА_9 пройшлись трошки далі до ларьків, де зупинились поговорити. Під час розмови, для потерпілого це було дещо несподівано, він відчув 2-3 удари в обличчя, досить сильних, від яких він похилився і упав у сніг. Удари потерпілий отримував в обличчя, в ніс, у щелепу, можливо в голову. Після його падіння у сніг, ОСОБА_9 кинувся добивати його. Спершу ОСОБА_9 бив руками, а коли потерпілий впав, бив руками і ногами. Потім він зупинився, мабуть через те, що з`явились люди. ОСОБА_9 відійшов і він - потерпілий почав підводитись. Обличчя і куртка були у крові. Після цього ОСОБА_9 запропонував провести його додому. В той момент він не розумів що відбувається і повільно почав рухатись додому. ОСОБА_9 рухався поряд. На думку потерпілого, ОСОБА_9 зупинило те, що він побачив когось із перехожих.

Коли ОСОБА_9 разом з потерпілим пройшли через арку, і вийшли з тильної сторони будинку АДРЕСА_5 та підійшли до огорожі, ОСОБА_9 запитав чи є у нього гроші, на що він сказав що є дрібні гроші і дістав гроші близько 40 грн. Тоді ОСОБА_9 сказав що потребує більше грошей, і потерпілий має віддати сумку і мобільний. У сумці були 3 пари ключів, картки, смартфон, потерпілий не мав наміру віддавати сумку, про що і сказав ОСОБА_9 .. Після цього ОСОБА_12 наніс йому ще 2-3 досить сильних удари у щелепу та ніс. Потерпілий зрозумів що це пограбування. Він ще стояв на ногах, почав пересуватись у напрямку дому, зробив 2-3 кроки, після чого відчув вплив(підсічка можливо) та впав. Він схопився за закривавлене обличчя і в той момент ОСОБА_9 забрав у нього сумку. Потерпілий не пам`ятає скільки пролежав часу доки прийшов до тями. Матір потерпілого відкрила двері, і сказала що весь його одяг у крові.

ОСОБА_11 по своїх відчуттях думає, що перелом було вчинено в другий момент, коли вони підійшли до 37 будинку. ОСОБА_9 вдарив дуже з великою силою. Можливо навіть щось металеве було в руках.

ОСОБА_11 вказує, що речі не було повернуто, для нього це моральні і фінансові втрати. У нього в смартфоні дуже важливі контакти. Довелось відновлювати 3 сім карти, відновлювати ключі до машини.

Показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який суду пояснив, що в залі суду впізнає обвинуваченого ОСОБА_9 , а обвинуваченого ОСОБА_10 бачив тільки у профіль. В день нападу на нього зазначених осіб побачив вперше.

29 січня 2016 року потерпілий був на похоронах друга, засидівся на поминках . ОСОБА_13 та десь о 22 год.45 хв. зайшов до магазину «Фора», купив пива і «пепсиколи», вийшов і зупиняв машину. Ніхто не зупинявся, тому потерпілий вирішив пройти пішки по вул. Малишка, Дарницькому бульвару до вул. Шалет, через парк «Перемоги». Доходячи до вул. Шалет, біля перехрестя, з однієї сторони стоянка, вилетіли з-за будинку два чоловіка, один з яких підбіг зліва і сказав: «Вали його» чи « Дєлай його» і ОСОБА_17 , якого він впізнає, вдарив його у ліве око. Потім одночасно почали смикати сумку, але він не відпускав сумку, піднявши руки, щоб закрити голову.

Нападники били його ногами в корпус, а потім почали бити у голову. Вони забрали сумку і почали тікати. Підвівшись він зрозумів що болить око, воно опухло, кров іде. Дві особи тікали і були на відстані метрів 15. При цьому вони рились у сумці. Один з них обернувся і вони почали бігти ще швидше.

Він набрав поліцію і пояснив що сталось. Буквально через 5-7 хв, після дзвінка потерпілого приїхали працівники поліції, забрали його біля «Олімпіади» і підвезли до місця затримання нападників.

Він разом з працівниками поліції у смітнику, неподалік від перехрестя знайшли сумку з документами. Гаманець з картками так і не було знайдено. Потім там були всякі до антени штукі, відмикачка, фольга, серветки.

Потерпілий наполягає, що на нього напали саме ОСОБА_9 та ОСОБА_16 .

ОСОБА_9 був вдягнутий у темні джинси, у куртку болоневу з світловідбиваючими полосками. А ОСОБА_16 був у синій куртці болоневій, і у джинсах. Здається у синіх. Стверджує що наніс удар ОСОБА_9 ..

Показаннями свідка ОСОБА_18 яка суду пояснила, що працює у патрульній службі поліції. 30 січня 2016 року вона заступила на чергування разом із напарником ОСОБА_19 та близько часу ночі вони отримали повідомлення про пограбування. Через деякий час побачили, як схожі за прикметами двоє чоловіків, приблизно 35-40 років, один з яких був у куртці із білими смужками, побігли в сторону вул. Малишка.. Затримували їх разом з ОСОБА_19 . Підвели потерпілого, який впізнав затриманих, повідомивши, що його вдарили по голові та поставили підніжку і він упав. У потерпілого ліва сторона обличчя була розбита.

Вона в судовому засіданні також впізнає обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_20 як осіб, на яких вказав потерпілий.

Потім вона разом із напарником викликали оперативну групу та продовжували пошуки сумки, яку знайшли в сміттєвій урні приблизно за 10 метрів від місця затримання ОСОБА_9 і ОСОБА_20 .. Потерпілий упізнав свою сумку.

Свідок наполягає на тому, що добре запамятала обличчя і одежу затриманих. В одного була куртка голуба з полосками, у іншого куртка з трьома полосками.

До затримання вона не бачила обвинувачених, але за день до цього проходило орієнтування за прикметами про вчинення пограбування у Дніпровському районі м. Києва особою яка була вдягнута в такуж куртку з трьома білими смужками.

Показаннями свідка ОСОБА_19 який суду пояснив, що працює поліцейським. Приблизно 20 лютого 2016р. він разом з напарницею ОСОБА_18 заступили на чергування таід час патрулювання району, знаходячись у службовому автомобілі почули орієнтування про пограбування особи по вул. Бойченка в м. Києві. Разом із ОСОБА_18 поїхали відпрацювати подію. Згідно орієнтування один із грабіжників був вдягнений у голубу куртку із полосками, а другий у щось темне. На вул. Малишка побачили двох осіб, схожих за прикметами, які при появі патрульного автомобілю пришвидшили ходу. При цьому один із підозрілих осіб тримав в руках сумку та намагався прикрити її за своїм тілом. Було прийнято рішення про затримання, при цьому він запросив допомогу іншиї патрульних екіпажів. Коли він вибіг із авто, один із підозрюваних побіг прямо, це як пізніше виявилось був ОСОБА_21 . Впізнає його в залі суду. Він був одягнений в ту ж куртку, яка на ньому і зараз. Другий підозрюваний ОСОБА_12 побіг за кіоски і викинув там сумку. Відразу підїхав екіпаж по Дарницьму бульвару та перекрив рух особам, які втікали. Патрульні їх затримали.

В цей час він - ОСОБА_19 викликав той екіпаж в якому знаходився потерпілий і останній відразу впізнав затриманих, як осіб, які його пограбували. Потерпілий вказав що у нього був ще й гаманець, але його не знайшли. Сумка була знайдена у сміттєвій урні. Потерпілий впізнав сумку, всередині якої були паспорт та портмоне із документами. Це було десь о пів на другу годину. Від заяви про злочин до моменту затримання осіб пройшло приблизно 10 хвилин.

Відстань коли виявили ОСОБА_9 і ОСОБА_20 була метрів 7-10. Тому свідок наполягає, що бачив, як ОСОБА_9 ніс сумку.

Хоча ОСОБА_12 і ОСОБА_21 на місці затримання заперечували, що вони пограбували потерпілого, казали, що це помилка. Однак потерпілий відразу їх впізнав.

Також вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджується доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-протоколом огляду місця події від 30.01.2016 року з ілюстративною таблицею (том 1 а.с. 204-207), відповідно до якого в бетоній урні, яка встановлена біля тротуарної доріжки за адресою м. Київ, вул. Малишка, 9 було виявлено та вилучено чоловічу сумку, документи та посвідчення водія на і`мя ОСОБА_14 , страховий поліс, технічний паспорт;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.01.2016 року (том 1 а.с. 188-191), відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_11 впізнав серед інших пред`явлених осіб, ОСОБА_9 за загальними рисами обличчя, тіло будови, зростом нападника, як особу, що вчинила відносно нього злочин;

-висновком СМЕ тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_11 ;

-висновком СМЕ №266 тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_13 ;

-речовими доказами у кримінальному провадженні.

Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів узгоджуються з показаннями свідків по справі та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового слідства.

При цьому, оцінюючи фактичні дані, зібрані в ході досудового розслідування, з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає що протокол огляду місця події від 30.01.2016 року (том 1 а.с. 182-187) не може бути визнаний доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки вище вказана слідча дія була проведена з порушенням норм кримінального процесу, а саме порушеного вимоги ч. 3 п. 1 ст. 140 КПК України. Так у протоколі огляду місця події від 30.01.2016 року не вказано ім`я, по батькові особи яка складала цей процесуальний документ, не роз`яснені права та обов`язки понятих, відсутні їх підписи в графі про роз`яснення їм процесуальних прав та обов`язків, відсутня інформація про те що, що особи, які беруть участь у процесуальній дії (огляді) заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведені процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Крім того, вбачається з ілюстративної таблиці до протоколу огляду від 30.01.2016 р., вона в порушення вимог ст. 105 КПК, не підписана особою яка її склала та не засвідчена підписами осіб які брали участь у її виготовлені. Відсутні пояснювальні надписи під фотознімками. Що давало б учасникам судового розгляду можливість орієнтуватися у складеному протоколі огляду місця події та відображених у фотознімках даних.

З тих самих підстав суд визнає недопустимим доказом протокол огляду місця події від 30.01.2016 р. (по вул. Юності), де огляд почато о 02 год.20 хв., а закінчено о 02 год. 35 хв., проведено з порушенням норм кримінального процесуального закону, а саме: в порушення вимог ч. 3 п. 1 ст. 104 КПК України не вказані ім`я, по батькові особи яка складала цей процесуальний документ; огляд проводився за відсутності понятих, та без засвідчення ними процесуального документу, відсутня інформація про те що особи, які беруть участь в процесуальної дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведені процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

В заключній частині протоколу зазначені підписи від імені осіб, які не приймали участь в даній процесуальній дії, так як відповідно до вступної частини ані особа ОСОБА_14 , ані особа ОСОБА_22 не зазначені як учасники огляду місця події.

Ілюстративна таблиця до протоколу огляду від 30.01.2016 р. в порушення вимог ст. 105 КПК не підписана особою яка її склала та не засвідчена підписами осіб які брали участь у її виготовлені. Відсутні пояснювальні надписи під фотознімками. Схема до протоколу не засвідчена слідчим та понятими.

На підставі досліджених в ході судового слідства доказів, які є допустимими і достатніми у їх сукупності, суд вважає доведеною винність ОСОБА_9 у вчиненні нападу на потерпілого ОСОБА_11 з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (робій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує ці його дії за ч. 2 ст. 187 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною винність ОСОБА_9 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого та кваліфікує ці його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання за кожне із правопорушень, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його майновий стан, стан здоров`я, характеристику за місцем останнього відбування покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин кримінального правопорушення, його наслідків, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до максимального в межах санкції ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 187 КК України так як більш мяке покарання не забезпечить виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання за сукупністю злочинів обвинуваченому, суд відповідно до ст. 70 КК України вважає за необхідне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, суд вважає доведеною винність ОСОБА_10 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого та кваліфікує ці його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога на обліку з 17.08.2001 року з діагнозом психічний та поведінковий розлад свідомості в наслідок вживання опіоїдів, каннабинбидів, алкоголя, синдром залежності, його майновий стан, стан здоров`я, а саме наявність діагнозу: ЗЗТБ (14.07.2010) РТS (29.09.2009) верхньої частки лівої легені (інфільтративний) з виходом у фіброз, інтенсивні вогнища. Дестр (-), МБТ (-), М(-), К(-), Р(0), Гіст (0), кат.5.1, код 3(2010), характеристику за місцем відбування покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин кримінального правопорушення, його наслідків, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до максимального в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, так як більш мяке покарання не забезпечить виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому суд призначаючи покарання кожному із обвинувачених за скоєння злочину щодо ОСОБА_14 керується принципом індивідуалізації покарання, врахувавши роль кожного з них та беручи до уваги характер насильницьких дій обвинувачених.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК, ст. 70 КК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 187 КК України - у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислювати з 16.11.2015 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою в межах даного кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК та призначити йому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_10 обчислювати з 16.11.2015 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою в межах даного кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_9 та ОСОБА_23 залишити в силі тримання під вартою.

Речові докази: чоловічу сумку, посвідчення водія на імя ОСОБА_13 , свідоцтво про реєстрацію т/з, страховий поліс - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженими з моменту отримання копії вироку.

Суддя: