Справа № 464/1425/15-к
пр.№ 1-кп/464/49/17
У Х В А Л А
19.01.2017 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: прокурора ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

секретаря судового засідання ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.187 КК України, -
в с т а н о в и в:
в провадженні Сихівського районного суду м.Львова надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.187 КК України.

Ухвалою суду від 01 грудня 2016 року обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою, а обвинуваченому ОСОБА_10 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою також на строк 60 діб, а саме до 29 січня 2017 року.

На адресу суду захисником обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`яке особисте зобов`язання. В обґрунтування клопотання покликається на те, що обвинуваченому неправомірно було змінено запобіжний захід із особистого зобов`язання на взяття під варту, адже ОСОБА_12 жодним чином не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки та не здійснював жодних спроб, передбачених ст.177 КПК України, порушення яких потягло б за собою зміну запобіжного заходу на більш тяжкий. Разом з тим, просить врахувати особу обвинуваченого, факт наявності сім`ї у якій він має дитину, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ту обставину, що він працював та був єдиним годувальником у сім`ї.

У судовому засіданні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки такий закінчується 29.01.2017 та на даний час не відпали жодні з підстав, які були на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_5 то таке на даний час не підлягає до задоволення, оскільки обставини, які були наявні для зміни запобіжного заходу на більш тяжкий не відпали, оскільки з часу зміни запобіжного заходу пройшов невеликий час.

У судовому засіданні потерпіла та представник потерпілих підтримали клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просять таке задовольнити. Разом із тим, підтримали думку прокурора щодо клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 оскільки ОСОБА_10 чинить психологічний вплив на потерпілу та ще не допитані ряд свідків на яких він також може впливати.

У судовому засіданні захисники та обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_8 покладаються на розсуду суду щодо продовження їм строку тримання під вартою. При цьому, клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 просять задовольнити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник просять клопотання задовольнити щодо зміни запобіжного заходу з підстав викладених у самому клопотанні. Заперечили проти клопотання сторони обвинувачення та просять у такому відмовити за безпідставністю.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить наступного висновку.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Пункти 1.4, 1.6 Мінімальних стандартних правил ООН у відношенні мір, не пов`язаних з тюремним ув`язненням (Токійські правила) вказують, що в процесі застосування Правил держави члени прагнуть забезпечити належне співвідношення між правами окремих правопорушників, правами жертв та інтересами суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності.
Попереднє ув`язнення під варту застосовується в судочинстві по кримінальних справах як крайня міра за умови належного урахування інтересів розслідування передбачуваного правопорушення та захисту суспільства та жертви.

Вирішуючи клопотання прокуртора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 в виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який слід обрати обвинуваченому, поза як жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України. Обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів. передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, щодо якого відсутні позитивні характеристики, у якого немає стабільних соціальних зв`язків, зокрема, відсутня сім`я, відсутні постійне місце проживання та доход, він постійно відсутній за місцем реєстрації , а також враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, в виді позбавлення волі на строк до 10 років, та свідчать, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, також вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити вплив на потерпілих та свідків. Тому для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід в виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців (60 діб), тобто до 19 березня 2017 року включно, та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 в виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який слід обрати обвинуваченому, позаяк жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставини, на які посилається прокурор дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, щодо якого відсутні позитивні характеристики, у якого немає стабільних соціальних зав`язків, зокрема, відсутня сім`я, відсутні постійне місце проживання та доход, він постійно відсутній за місцем реєстрації , а також враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, в виді позбавлення волі на строк до 10 років, та свідчать, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, також вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити вплив на потерпілих та свідків. Тому для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід в виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців(60 діб), тобто до 19 березня 2017 року включно та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_10 в виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який слід обрати обвинуваченому, позаяк жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставини, на які посилається прокурор дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121, ч.2 ст.187 КК України, щодо якого відсутні позитивні характеристики, у якого немає стабільних соціальних зав`язків, зокрема, відсутня сім`я, відсутні постійне місце проживання та доход, він постійно відсутній за місцем реєстрації , а також враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121, ч.2 ст.187 КК України, в виді позбавлення волі на строк до 10 років, та свідчать, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, також вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити вплив на потерпілих та свідків. Тому для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід в виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців(60 діб), тобто до 19 березня 2017 року включно та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника, викладені у клопотанні про зміну запобіжного заходу оцінюються судом критично, жодних нових обставин захисником не наведено та не обґрунтовано доказами, а існуючі наявні, не підтверджують обставин викладених у клопотанні. Так, на підтвердження тривалих сімейних відносин адвокат посилається на акт від 25.11.15р. Між тим з цього акту убачається, що ОСОБА_10 на момент складення акту проживав разом з ОСОБА_13 нетривалий час (два дні). У свідоцтві про народження дитини батьком ОСОБА_14 зазначений ОСОБА_15 , а не обвинувачений. Посилання на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, теж спростовується поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні показала, що ОСОБА_10 , знаходячись під вартою, проходячи біля неї, погрожує їй вбивством, а тому суд приходить висновку, що у клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу необхідно відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст.181, 201, 315, 331, 372, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:
клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 тримання під вартою строком що не перевищує двох місяців (60 діб), тобто до 19 березня 2017 року, включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 тримання під вартою строком що не перевищує двох місяців (60 діб), тобто до 19 березня 2017 року, включно.

Продовжити ОСОБА_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 тримання під вартою строком, що не перевищує двох місяців (60 діб), тобто до 19 березня 2017 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1