справа № 208/3861/16-к
№ провадження 1-кс/208/1595/16
УХВАЛА
Іменем України

14 грудня 2016 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт майна,-
Слідчий звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що 20.05.2016 до Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшла інформація Управління захисту економіки в Дніпропетровській області про те, що невстановлені особи умисно порушують вимоги ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні», незаконно надають послуги із доступу до азартних ігор на гральних комп`ютерних симуляторах на території м. Кам`янського (м. Дніпродзержинськ) в гральному залі нежитлового приміщення на першому поверсі по АДРЕСА_1
В ході досудового розслідування встановлено, що в нежитловому приміщенні за вищевказаною адресою функціонує гральний клуб, в якому знаходяться комп`ютери, за допомогою яких відвідувачам незаконно надаються послуги азартних ігор шляхом попередньої сплати грошових коштів клієнтами до каси закладу.
Згідно рапорту начальника- МРВ № 4 УЗЕ в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , в нежитловому приміщенні, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 здійснюється надання доступу до віртуального казино, шляхом попередньої сплати грошових коштів клієнтами до каси закладу, тим самим порушуються вимоги ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні».
Допитані в якості свідків особи вказали, що у приміщенні, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 , функціонує гральний клуб, в якому знаходяться комп`ютери за допомогою яких відвідувачам незаконно надаються послуги азартних ігор шляхом попередньої сплати грошових коштів клієнтами до каси закладу. При виграші адміністратор одразу ж виплачував грошові кошти.
Таким чином в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, посилався на обставини викладені в ньому.
Суд, вислухавши слідчого, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 20.05.2016р. до Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла інформація Управління захисту економіки в Дніпропетровській області про те, що невстановлені особи умисно порушують вимоги ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні», незаконно надають послуги із доступу до азартних ігор на гральних комп`ютерних симуляторах на території м. Кам`янське (Дніпродзержинськ) в гральному залі нежитлового приміщення на першому поверсі по
АДРЕСА_1 діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт з метою проведення комп`ютерно-технічної експертизи, встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню та притягнення винних до відповідальності передбаченої чинним законодавством.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Арешт майна допускається в тому числі з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 170 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінально-процесуального кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вилучене майно може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберігати в собі відомості які мають суттєве значення для кримінального провадження. Незастосування цього заходу спричинить можливість подальшого його приховання, пошкодження чи знищення, та втрату речових доказів які мають суттєве значення для кримінального провадження.
Відповідно до статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.
Згідно з вимогами статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
.У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобовязаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Встановивши, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а також те, що в клопотанні та матеріалах, доданих до нього, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також те, що іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цього майна, неможливо, суд, керуючись ст. ст.170-175 КПК України:
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1