Справа №: 398/2205/16-к
Іменем України
"11" січня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту за таких обставин.
14 червня 2016 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на території парку ім.Шевченка в м. Олександрії Кіровоградської області, знайшов одноразовий медичний шприц об`ємом 2,5 кубічних мілілітрів, заповнений рідиною коричневого кольору до поділки 1 кубічний мілілітр.
Того ж дня, близько 22 години на площі Леніна м.Олександрії Кіровоградської області ОСОБА_4 був затриманий працівниками Олександрійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Під час проведення особистого огляду, в лівій кишені спортивної куртки ОСОБА_4 було виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц ємкістю 2,5 кубічних мілілітра, заповнений рідиною коричневого кольору до поділки 1 кубічний мілілітр, яку він зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Згідно висновку судово-хімічної експертизи №469 від 17 червня 2016 року, надана на дослідження речовина, вилучена у ОСОБА_4 під час особистого огляду, містить опій ацетильований, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,019 грама.
Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив придбання та незаконне зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України.
19 вересня 2016 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами угоди ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину. При цьому, обвинуваченим та прокурором узгоджено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , які наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та ч. 4 ст. 474 КПК України, обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного.
Вказаною угодою сторони погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 , за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до вказаної угоди, матеріальна шкода злочинними діями обвинуваченого не заподіяна. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину повністю визнав і просив суд затвердити досягнуту між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, на укладення якої вони добровільно погодились і йому зрозуміло наслідки невиконання угоди.
Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості від 19 вересня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором, встановив, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди відбулося добровільно, умови, які б ускладнювали виконання угоди обвинуваченим, не встановлено. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є також добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 статті 309 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз.1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у провадженні не заявлено, а судові витрати по справі в розмірі 660,30 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ спеціальний пакет НДКЕЦ №0766998, в якому знаходиться одноразовий медичний шприц ємністю 2,5 мілілітра кубічних з рідиною, в якій згідно висновку судово-хімічної експертизи №469 від 17 червня 2016 року міститься особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,019 грама, який переданий на зберігання в кімнату для зберігання речових доказів при Кіровоградському ВП ГУНП України в Кіровоградській області (квитанція №229) - знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-хімічної експертизи в сумі 660 гривень 30 копійок.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя