№ 207/2379/16-к
№ 1-кп/207/114/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2017 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000734 за звинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська , громадянки України , не працюючої , освіта середня , незаміжньої , маючої на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , мешкає по АДРЕСА_2 , раніше судимої :

1. 22 липня 2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України 2001 року до штрафу в розмірі 850 гривень ;

2. 17 березня 2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 , 69 , 71 КК України 2001 року до 2 років позбавлення волі зі штрафом у розмірі 500 гривень,

за ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

Повторно , 6 травня 2016 року приблизно о 13.10 годині ОСОБА_6 прийшла до 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 . В цей час до вказаного під`їзду зайшов раніше їй незнайомий , особа похилого віку ОСОБА_5 . Зустрівши ОСОБА_5 у під`їзді , ОСОБА_6 побачила , що у нього у нагрудному зовнішньому кармані сорочки знаходяться грошові кошти. Після чого у ОСОБА_6 виник умисел на відкрите заволодіння вказаними грошима . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел , направлений на відкрите викрадення чужого майна , керуючись корисливою метою та корисливим мотивом , ОСОБА_6 підійшла до потерпілого ОСОБА_5 та , знаходячись перед ним , шляхом ривку , заволоділа , вихвативши з його кишені , грошовими коштами в сумі 400 гривень , які належать потерпілому ОСОБА_5 , чим завдала ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 400 гривень .

Після чого , ОСОБА_6 , не реагуючи на законні вимоги потерпілого повернути майно , з місця скоєння кримінального правопорушення зникла , викраденим майном розпорядилась на власний розсуд .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винною визнала себе повністю і пояснила , що 6 травня 2016 року в обідній час біля під`їзду будинку по АДРЕСА_3 побачила у кишені сорочки потерпілого ОСОБА_5 гроші . Зайшовши у під`їзд будинку разом з потерпілим , вихопила з його кишені гроші в сумі 400 гривень . Потерпілий схопив її за волосся , але вона вирвалась і втекла . Були потрібні гроші , має чотирьох дітей , не працює . Щиро кається у скоєному .
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження , в тому числі обвинуваченої ОСОБА_6 , суд не досліджував доказів щодо тих обставин , які ніким не оспорюються . При цьому суд враховує , що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин , немає сумнівів у добровільності їх позиції . Судом роз`яснено учасникам судового провадження , що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку .

Крім повного визнання вини вина ОСОБА_6 підтверджується іншими доказами по справі .

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив , що 6 травня 2016 року о 13.10 годині прийшов за місцем мешкання - до будинку АДРЕСА_3 . Разом з ним до під`їзду зайшла ОСОБА_6 , яка вихопила з кишені його сорочки гроші в сумі 400 гривень . Схопив її за волосся та намагався затримати , але вона втекла . Коли вийшов на вулицю , нікого вже не було . Гроші йому не повернуті . Заявлений позов підтримав повністю .

Вина ОСОБА_6 також підтверджується іншими доказами по справі :

протоколом огляду місця події від 6 травня 2016 року ( а.с. 19 21 ) , з якого слідує , що місцем огляду є під`їзд № 2 будинку АДРЕСА_3 . Вхід до під`їзду обладнаний металевими дверима. На момент огляду двері та замок були без пошкоджень . В ході огляду нічого не виявлено та не вилучено ;

протоколом пред`явлення особи до впізнання від 16 червня 2016 року ( а.с. 45 46 ) , з якого слідує , що потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_6 , як дівчину , яка 6 травня 2016 року у під`їзді будинку АДРЕСА_3 відкрито викрала в нього грошові кошти в сумі 400 гривень;

висновком судово-психіатричного експерта № 143 від 26 липня 2016 року ( а.с. 74 77 ) , з якого слідує , що ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням , слабоумством , тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки в період інкримінованого їй діяння не страждала і на теперішній час не страждає . Виявляла раніше та виявляє на теперішній час легку розумову відсталість . Під час інкримінованого їй діяння вона могла усвідомлювати свої дії ( бездіяльність ) та керувати ними . На теперішній час випробувана також може усвідомлювати свої дії ( бездіяльність ) та може керувати ними . В застосуванні у відношенні неї примусових заходів медичного характеру не потребує ;

іншими доказами по справі .

Таким чином , ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року , тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ) , вчинений повторно .

При призначенні покарання суд враховує , що ОСОБА_6 раніше судима , не працює , її щире каяття у вчиненні злочину , по справі не наступило тяжких наслідків , має 4 неповнолітніх дітей , знаходиться у стані вагітності , вчинила новий злочин до повного відбуття покарання , тому вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі , застосувавши ч. 1 ст. 71 КК України 2001 року. Суд вважає , що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи винної є підстави призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання , ніж передбачено законом , та застосування ст. 69 КК України 2001 року .

Суд вважає необхідним задовольнити цивільний позов на підставі ст. 1166 ЦК України 2003 року , запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався .

Керуючись ст. 369 371 , 373 376 КПК України , суд

З А С У Д И В

ОСОБА_6 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року , та призначити їй покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі , застосувавши ст. 69 КК України 2001 року , з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі .

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України 2001 року до призначеного покарання за цим вироком приєднати частково не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року у вигляді 3 місяців позбавлення волі зі штрафом на користь держави в сумі 500 гривень та остаточно за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом на користь держави в сумі 500 гривень , що виконується самостійно , з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі , обчислюючи строк відбування покарання з 13 жовтня 2016 року .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 400 гривень .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку . Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя ОСОБА_1