УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 року м. Одеса
З клопотання слідчого вбачається, що 21.07.2017 року до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі, з Одеської місцевої прокуратури № 3 надійшло звернення ОСОБА_5 для розгляду в порядку ст. 214 КПК України. В ході проведення перевірки було виявлено, що невстановлена особа 06.07.2017, шахрайським шляхом, заволоділа земельною ділянкою розташованою по АДРЕСА_1 , та земельною ділянкою розташованою по АДРЕСА_2 . Сума збитку становить понад 200 000 гривень.
В ході досудового слідства було встановлено, що ОСОБА_5 , являється законним спадкоємцем за заповітом на все майно ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину .
Відповідно до довідки щодо надання відомостей стосовно спадкоємців по спадковій справі від 01.02.2017 року № 45/01-16 до складу майна входить земельна ділянка АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_8 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем після смерті якої був її син ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.
Відповідно до довідки № 45/01-16 від 01.02.2017 року до складу майна також входить земельна ділянка АДРЕСА_4 .
17.07.2017 року приватний нотаріус ОСОБА_7 для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, перед тим як видати дане свідоцтво перевірив у Єдиному державному реєстрі речових прав та їх обтяжень дані земельні ділянки .
В ході перевірки нотаріус встановила, що Приморським районним судом м. Одеси 15.05.2006 року було винесено ухвалу по справі № 2-3316/06 за позовом ОСОБА_9 , про визнання права власності на земельні ділянки № НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 . У Єдиному державному реєстрі судових рішень дана справа відсутня.
Звернувшись із запитом до Приморського районного суду м. Одеси щодо підтвердження вищезазначеної інформації, нотаріусу було надано наступну відповідь: 26.05.2006 року набула чинності ухвала Приморського районного суду м. Одеси (головуючий суддя ОСОБА_10 ) від 15.05.2006 року за позовом ОСОБА_11 , до ОСОБА_12 , про усунення перешкод у користуванні підсобним приміщенням, яке було судом залишено без розгляду.
Тобто, у Єдиному державний реєстр речових прав та їх обтяжень та у відповіді Приморського районного суду м. Одеси є розбіжності у П.І.Б. осіб які звернулися до суду та предмету спору. Крім того Приморський районний суд м. Одеси повідомив, що справа № 2-3316/06 за позовом ОСОБА_9 не розглядалася..
Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши думку слідчого, вивчивши надані до клопотання матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Копію ухвали про арешт майна направити слідчому та прокурору.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1