№566/554/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2017 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про доручення органу досудового розслідування провести слідчу дію (слідчий експеримент) у кримінальному провадженні № 0000125, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Млинівського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт та приєднані до нього матеріали у кримінальному провадженні № 0000125, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні, 10 лютого 2017 року, обвинуваченей ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду з клопотанням про доручення органу досудового розслідування провести слідчу дію (слідчий експеримент) у кримінальному провадженні № 0000125, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника.

Прокурор та представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про доручення органу досудового розслідування провести слідчу дію (слідчий експеримент) у кримінальному провадженні № 0000125, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підставним та підлягаючим до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч. 3-5 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування. Суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення.

В ухвалі суду про доручення проведення слідчої (розшукової) дії зазначається, для з`ясування або перевірки яких обставин і які саме слідчі (розшукові) дії необхідно провести, та встановлюється строк виконання доручення. Слідчі (розшукові) дії, що проводяться на виконання доручення суду, здійснюються в порядку, передбаченому главами 20 та 21 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 15 квітня 2016 року слідчим СВ Млинівського відділення поліції Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 (надалі слідчий) були внесені відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Під час досудового розслідування, слідчим органу досудового розслідування були проведені слідчі та інші процесуальні дії, а також прийняті процесуальні рішення, в тому числі вручено повідомлення про підозру, за наслідками яких був складений обвинувальний акт, затверджений прокурором, в якому слідчий остаточно сформував обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Під час судового розгляду у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення були надані суду докази, які, на її думку, є належними та допустимими засобами доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та іншим обставинам, які мають значення для доведення участі обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, і серед яких, є протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 .

Доказами, як передбачено ст. 84 КПК України, в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Як було встановлено в ході судового розгляду даного кримінального провадження, з метою перевірки і уточнення результатів допиту підозрюваного ОСОБА_6 слідча ОСОБА_9 виконала слідчу дію у вигляді слідчого експерименту з участю підозрюваного.

Однак, як вбачається зі змісту протоколу слідчого експерименту, вказана слідча дія була проведена не на місці пригоди, тобто біля господарства ОСОБА_6 , а в приміщенні службового кабінету слідчого за адресою: смт.Млинів, вул.В.Поліщука, 2а. В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 показав, що під час даного слідчого експерименту він був обмежений в просторі і не зміг повністю відтворити свої оборонні рухи руками (згідно показів) від наступальних дій потерпілого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Виходячи із загальних засад кримінального провадження, які випливають зі змісту положення ст. 18 КПК України, що гарантує свободу від самовикриття, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.

«…Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо…»

Верховний суд України в п. п. 19, 20 Постанови Пленуму «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року за № 9, роз`яснив судам, що визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Також, в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» від 30 травня 1997 року за № X, було роз`яснено судам, що згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи попереднього слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.

В іншій Постанові Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» від 11 лютого 2005 року за № X, Верховний суд України в п. п. 3, 11 якої роз`яснив судам, що допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, за наявності відповідних підстав мають тягти визнання доказів недопустимими. Звернути увагу судів на те, що їхні висновки не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих із порушенням процесуального порядку збирання останніх, а також на матеріалах досудового слідства, які не перевірені в судовому засіданні.

При цьому, ч.2 ст. 9 КПК України, зобов`язує слідчого та прокурора, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Однак, процесуальні дії та рішення слідчого і прокурора під час проведення досудового розслідування, викликають реальні сумніви в їх об`єктивності та неупередженості встановлення обставин кримінального провадження, які спрямовані лише на викриття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

У такій спосіб слідчий позбавив обвинуваченого права на захист, гарантованого ст. 20 КПК України, зміст якого полягає у праві обвинуваченого на збирання і подання доказів на рівні з іншими учасниками кримінального провадження. Право у поданні обвинуваченим суду своїх доказів гарантує обвинуваченому і принцип змагальності сторін кримінального провадження, який передбачає свободу в подані суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості, що встановлений ст. 22 КПК України.

Отже, ч.1 ст.9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства

Суд, керуючись положенням ч.6 ст. 22 КПК України, зберігає об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сторона захисту на рівні зі стороною обвинувачення наділена правами збирати та подавати суду свої докази і доведення перед судом їх переконливості, що випливає зі змісту загальних засад кримінального судочинства, принципи та гарантії дотримання яких закріплені в ст. ст. 20, 22 КПК України

При цьому, ч.1 ст. 21 КПК України кожному гарантує право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Верховний суд України в п. 10 Постанови Пленуму «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року за № 9, звернув увагу всіх судів на те, що конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав.

Отже, відповідно до ч.3 ст. 333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Під час розгляду клопотання суд, на підставі ч.4 ст. 333 КПК України, враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Таким чином, оскільки протокол слідчого експерименту, яким було перевірено та уточнено покази підозрюваного ОСОБА_6 , ґрунтується на фактичних даних, які було зібрано не на місці пригоди, а в кабінеті слідчого ОСОБА_9 , - є недопустимим засобом доказування, з метою перевірки і уточнень відомостей, які містяться в показах обвинуваченого, і які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема надання стороною захисту доказів, які свідчать про невинуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і такі обставини не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, окрім проведення слідчого експерименту як слідчою дією, повноваження на проведення якої надано лише слідчому, - необхідно доручити слідчому відділенню Млинівського ВП ГУНП в Рівненській області провести слідчу дію слідчий експеримент, в порядку передбаченому ст. 240 КПК України.

Обставини, які матимуть істотне значення і можуть бути встановлені шляхом проведення слідчого експерименту є: встановлення ймовірності заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 шляхом вчинення активних оборонних дій руками обвинуваченого ОСОБА_6 .

Отримані в результаті проведення слідчого експерименту, фактичні дані та відомості, матимуть істотне значення в першу чергу для проведення судово-медичної експертизи механізму виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 за обставин, показаних обвинуваченим ОСОБА_6 .

Висновками такої експертизи можуть бути з`ясовані обставини, які матимуть значення для кримінального провадження, зокрема чи відповідають покази обвинуваченого механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим тощо.

На підставі викладеного
керуючись ч.ч.3-5 ст.333, ст.ст. 86, 87, 89, 240, 350 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про доручення органу досудового розслідування провести слідчу дію (слідчий експеримент) у кримінальному провадженні № 0000125, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України задоволити.
Доручити СВ Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області провести слідчу дію слідчий експеримент, яким відтворити дії обвинуваченого, обстановку та обставини події, яка відбулась 15 квітня 2016 року. за умов, максимально наближених до події 15 квітня 2016 року відтворивши умови, в яких подія могла відбутися в дійсності, з обов`язковою участю у проведенні цієї слідчої дії обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 та судово-медичного експерта Млинівського відділення судової експертизи ОСОБА_10 .

Слідчий експеримент провести та надати до суду відповідні матеріали в строк до 10 год.00 хв. 17 березня 2017 року.
Копію ухвали направити в Млинівського відділення Дубенський відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Рівненській області для виконання.
Копію ухвали направити керівнику Млинівське відділення Дубенської місцевої прокуратури Рівненської області, для контролю за виконанням.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1