Справа №454/1785/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2017 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_11 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Жвирка Сокальського району Львівської області, громадянина України, освіти вищої, одруженого, раніше несудимого, комерційного директора ПП «ДМ-Люкс», проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 обвинувачується органом досудового розслідування у тому, що він 27.03.2014р. близько 17.30год. по вул.Львівська,1 в смт.Жвирка Сокальського району Львівської області, на території майданчику позаду адміністративної будівлі ПП «ДМ-Люкс», під час словесного конфлікту, умисно наніс ОСОБА_9 три удари кулаком в обличчя, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у виді перелому кісток носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та крововиливів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 своєї вини у вчиненому не визнав та показав, що 27.03.2014р. він приїхав на територію по АДРЕСА_1 , привіз запчастини ОСОБА_13 . Побачив потерпілого ОСОБА_9 .

Потерпілий постійно привозив товар йому на фірму.

Так, ОСОБА_9 купив за його гроші турбіну, привіз, а розвантажити не хотів. Мотивував свої дії тим, що в нього піднялася вартість послуг доставки, вимагав заплатити 100 євро, а не 100 доларів США (як попередньо домовлено).

Він неодноразово дзвонив до потерпілого з цього приводу та останній перестав піднімати трубку.

Він підійшов до ОСОБА_9 і нагадав що потрібно повернути турбіну. Вони розмовляли. Ударів він потерпілому не завдавав. ОСОБА_9 йому погрожував, що подзвонить і в нього будуть проблеми, що він буде мати справу зі слідчими. Їхню розмову чули та бачили ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .

Він зрозумів, що дана розмова ні до чого не приведе, сів у свою машину і поїхав до себе на фірму, яка знаходиться на відстані близько 100м від даного майданчика. Перед виїздом з території стояла машина ОСОБА_16 , з яким він привітався. Через короткий період часу потерпілий з тестем приїхав до нього та погрожували йому.

Стороною обвинувачення на доведення винуватості ОСОБА_11 надано суду наступні докази.

Із протоколу огляду від 27.03.2014р. та фототаблиці до нього вбачається, що місцем події є майданчик із західної сторони будівлі по АДРЕСА_1 , на якому знаходився автомобіль марки «Мерседес-бенц Спринтер» білого кльору на відстані близько 2,5м від гаражу № НОМЕР_1 . Поблизу даного автомобіля виявлено сім поодиноких плям діаметром близько 2см та одну пляму діаметром близько 5см речовини вишневого кольору, схожої на кров.

Згідно ч.3 ст.233 КПК України, прокурор,слідчий має право увійти до володіння особи до постановлення особи лише у виняткових випадках. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. У випадку відмови у задоволенні клопотання слідчим суддею, встановлені докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню.

Проте, слідчий з клопотанням про надання дозволу на проникнення до вищевказаного майданчика ні перед оглядом, ні безпосередньо після його проведення до слідчого судді не звертався та відповідна ухвала постановлена не була.

Також, в судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 після словесної перепалки з ОСОБА_11 залишив місце події та після повернення плював кров`ю навколо автомобіля на місці події.

Тому, стороною обвинувачення не доведено що сліди речовини бурого кольору (крові) утворилися на місці події безпосередньо під час конфлікту потерпілого та обвинуваченого.

Крім того, понятим під час проведення огляду місця події залучено ОСОБА_17 , який є родичем потерпілого, що прямо виключено ч.7 ст.223 КПК України.

Висновок №402/2014-ім від 11.04.2014р., згідно якого в слідах на відрізку марлі зі змивами речовини бурого кольору, яка вилучена в процесі огляду місця події майданчика біля будівлі ТзОВ «Промцентр» по вул.Львівська,1 в смт.Жвирка Сокальського району, виявлено кров людини групи «А» з ізогемаглютином «анти-В», яка може походити від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною ситсемою «АВ0», в тому числі і від потерпілого ОСОБА_9 .

Таким чином, зазначений протокол огляду від 27.03.2014р. та отримані в результаті проведення огляду змиви і висновок експерта не можуть слугувати належними та допустимими доказами вини ОСОБА_11 .

З висновку експерта №044/2014 від 16.04.2014р. вбачається, що у ОСОБА_9 виявлено переломи кісток носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та крововиливи в очних ділянках, в слизову оболонку зовнішнього кута правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів та могли мати місце 27.03.2014р.

Однак, у висновку одночасно зазначено посилання на опис рентгенограм черепа, кісток носа, ОГК від 27.03.2014р. (без номера), згідно якої пошкоджень кісток та патологічних змін не визначається та на опис рентгенограми №1002 від 27.03.2014р., згідно якого в боковій проекції відмічається щілиновидне просвітлення та перерив контурів спинки носа перелом спинки носа.

Допитаний експерт ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що дані описи можливо стосуються однієї і тієї ж рентгенограми.

Також зазначив, що йому було надано не пронумеровані рентгенограми, які він не мав права використовувати під час проведення судово-медичної експертизи, а тому особисто відніс їх до Сокальської центральної районної лікарні для нумерації та опису.

В той же час, експерт не наділений правом з власної ініціативи збирати матеріали для проведення судово-медичної експертизи.

Крім того, даним висновком встановлено лише можливість утворення у потерпілого тілесних ушкоджень внаслідок дії тупих твердих предметів, а не виключно внаслідок ударів рукою. Не відхилено можливості їх спричинення внаслідок падіння тощо.

З відеозапису від 27.03.2014р. вбачається, що ОСОБА_11 розмовляв по телефону поблизу автомобіля. ОСОБА_9 також озвучував (можливо в телефонній розмові), що ОСОБА_11 забрав у нього ключі від автомобіля.

Даний запис жодним чином не доводить заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Однак, з даного запису вбачається, що біля огорожі майданчика (сітки) ліворуч від в`їзду відсутні будь-які автомобілі, що ставить під сумнів присутність там під час конфлікту обвинуваченого з потерпілим - свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

З протоколу проведення слідчого експерименту від 11.06.2014р. вбачається, що ОСОБА_11 показав, що 27.03.2014р. він приїхав автомобілем марки «Рено Кенгу» на майданчик позаду адмінбудівлі ТзОВ «Промцентр» по вул.Львівська,1 в смт.Жвирка Сокальського району Львівської області, щоб віддати ОСОБА_21 запчастини. Також, вказав місце де попереду дещо справа від припаркованого навпроти гаражних воріт автомобіля марки «Меседес-Бенц Спрінтер» в нього з потерпілим ОСОБА_9 виникла суперечка, під час якої вони штовхнули один-одного в груди. Уточнив, що ніхто з них на землю не падав. Надалі він показав, як підійшов до багажного відділення та подивився чи немає там турбіни.

Після цього він вказав що вони вдвох перемістилися на ділянку ліворуч від зазначеного автомобіля, де продовжили суперечку.

Звідти він попрямував до свого автомобіля марки «Рено Кенгу», а потерпілий знімав його на камеру мобільного телефону, через відчинене вікно намагався схопити його за груди та стримати. Далі він поїхав з території майданчика, а ОСОБА_9 залишився.

Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частина 2 статті 87 КПК визначає обов`язок суду визнавати істотне порушення прав людини і основоположних свобод, зокрема, в разі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Враховуючи дані норми, протокол огляду від 27.03.2014р. отримані в результаті проведення огляду змиви, висновок експерта №402/2014-ім від 11.04.2014р. та висновок експерта №044/2014 від 16.04.2014р. слід визнати недопустимими доказами, так як вони здобуті з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України.

Тому, суд не приймає ці докази як такі, що доводять вину ОСОБА_11 , оскільки інакше буде допущено порушення принципу законності та верховенства права.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він повинен був привезти ОСОБА_22 запчастини до автомобіля. Коли він доставив запчастини в смт.Жвирка, то ОСОБА_11 втрутився в його з ОСОБА_23 розмову і сказав, що платити йому за доставку деталей не буде.

У зв`язку з цим, він відмовлявся віддати запчастини та поїхав геть.

Після цього він був в гостях в м.Сокаль і коли вийшов, то ОСОБА_11 зупинився позаду його автомобіля та погрожував йому, штовхав, зірвав номерний знак з його автомобіля та поїхав.

В березні 2014р. він ремонтував автомобіль в смт.Жвирка. ОСОБА_11 приїхав автомобілем, припаркував свій автомобіль позаду його автомобіля, так щоб він не зміг виїхати.

Надалі обвинувачений підійшов до нього, питав де він пропав, чому ховається, висловлювався нецензурно, штовхав, вимагав дати йому турбіну. Він відмовився, в результаті чого обвинувачений розізлився.

Він від ОСОБА_24 відходив, а останній ставав йому на ноги, вдарив головою.

Він заспокоював обвинуваченого, зателефонував своєму тестеві та повідомив, що в нього з ОСОБА_25 виник конфлікт з приводу запчастини, а останній в цей час забрав ключі із замка запалювання його автомобіля та сів в салон свого автомобіля. Він підійшов до ОСОБА_11 , вимагав повернути ключі, а той вдарив його один раз ліктем лівої руки в область грудей, після чого вийшов з автомобіля та наніс 2-3 удари правою рукою йому в обличчя (в ніс).

Після цього обвинувачений сів в автомобіль та поїхав з території. Поруч з ними під час конфлікту нікого не було. В гаражі був ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Коли ОСОБА_24 поїхав, ОСОБА_26 вийшов та запропонував йому тряпку витерти обличчя, оскільки в нього з носа капала кров.

Він був біля свого «буса» розмовляв по телефону зі своїм тестем та викликав поліцію. Виїжджав з території майданчика приблизно на 5-10хв. їздив з тестем до ОСОБА_24 забрати ключі від автомобіля. Він не хотів віддати, тікав від них. Вони взяли палиці, доганяли його та хотіли кинути йому в ноги, щоб він не втік. Ключів не забрали та повернулися на майданчик.

Працівники поліції приїхали на місце події після їх повернення.

ОСОБА_27 (понятий) є його дядьком рідним братом тестя. Свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 його односельчани.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що 27.03.2014р. він їхав разом з сусідом з м.Сокаль в м.Червоноград та зупинився поблизу воріт території підприємства Денеки. З відстані близько 20м він бачив, як невідоми йому чоловік на майданчику біля автомобілів «Берседес-Бенц Спрінтер» та «Рено» наносив удари по обличчі потерпілого, в якого було спухле обличчя, кров.

Потерпілий є його односельчанином.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що 27.03.2014р. разом з ОСОБА_19 їхали автомобілем останнього з м.Сокаль, зупинилися біля магазину в смт.Жвирка і в цей час побачили сутичку, а саме, як невідомий на той час йому чоловік наносив 2-3 удари в голову потерпілому, який є його односельчанином. До кінця бійки вони поїхали.

Однак, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 надали суперечливі покази з приводу того, де був розташований автомобіль, в якому вони спостерігали події, які відбувалися 27.03.2014р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.01.2016р. та схеми до нього, ОСОБА_19 показав де він з ОСОБА_20 знаходився у своєму автомобіля 27.03.2014р., а саме ліворуч від в`їзду на територію майданчика по вул.Львівська,1 в см.Жвирка Сокальського району на відстані близько 20м від автомобіля марки «Мерседес-Бенц Спринтер» білого кольору. Звідти їм було видно як поблизу зазначеного автомобіля невідомий йому чоловік наносив удари кулаками його знайомому ОСОБА_9 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.01.2016р. та схеми до нього, ОСОБА_20 показав де він з ОСОБА_19 знаходився в автомобілі останнього під час подій 27.03.2014р., а саме - ліворуч від в`їзду на територію майданчика по вул.Львівська,1 в смт.Жвирка Сокальського району на відстані близько 20м від автомобіля марки «Мерседес-Бенц Спринтер» білого кольору. Звідти їм було видно як поблизу зазначеного автомобіля невідомий йому чоловік наносив удари кулаками ОСОБА_9 .

При цьому, свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , які однозначно були присутні на місці події, ствердили, що автомобіля, в якому могли знаходитися ОСОБА_28 та Мигаль, ні на території майданчика, ні поблизу його огорожі не бачили. Також, відсутність такого автомобіля стверджується відеозаписом з мобільного телефону, наданим потерпілим ОСОБА_9

Враховую зазначене, а також ту обставину, що свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 добре знайомі з ОСОБА_9 , є його односельчанами, їх покази викликають сумнів у суду та такі не можуть прийматися як докази винуватості ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні показав, що він орендує «бокс» на території, де відбулася подія. 27.03.2014р. приїхав ОСОБА_11 та взяв деякі деталі. Після нього приїхав ОСОБА_9 та між ними відбулася розмова на високих тонах. Бійки він не бачив, оскільки час-від-часу заходив у бокс, чув лише гучну розмову між ними. Це тривало близько двох хвилин. Жодних автомобілів поблизу огорожі території підприємства в той час він не бачив.

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні показав, що в нього зламався автомобіль та 27.03.2014р. він заїхав до ОСОБА_34 де, він ремонтує автомобілі. Там був ОСОБА_9 .

Згодом приїхав ОСОБА_11 і припаркувався позаду автомобіля потерпілого.

Вони розмовляли на високих тонах про запчастину турбіну. Не бачив, щоб обвинувачений наносив потерпілому удари. Чи міг ще хтось бачити їх розмову він не може сказати. Жодних інших автомобілів на території майданчика та поблизу майданчика не було.

ОСОБА_35 поїхав автомобілем з території, а ОСОБА_36 розмовляв по телефону та відійшов у сторону, жодних ознак тілесних ушкоджень на його обличчі не було. Потім потерпілий пішов з території та був відсутній близько однієї години.

Згодом ОСОБА_9 повернувся з тестем. В нього з носа вже йшла кров, він плював цією кров`ю на землю поблизу автомобіля «Мерседес-Бенц Спринтер». Тесть потерпілого викрикував, вказував свідкам ,які пояснення давати, в тому числі і йому.

Показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 з приводу того, що вони були присутні на місці події та спостерігали конфлікт між обвинуваченим та потерпілим з салону автомобіля повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_37 , які безумовно перебували на території майданчика та в судовому засіданні ствердили, що поблизу огорожі (як в своїх показах зазначають Бокало та Мигаль) жодних автомобілів не було.

Також, ОСОБА_19 і ОСОБА_20 не змогли однозначно пояснити чому вони покинули дану територію, а з їх показів випливає, що вони прибули на початку конфлікту та покинули місце події одразу після нанесення ударів ОСОБА_11 .

Такі покази свідків для суду є сумнівними.

Також не зрозумілі зазначені ними обставини з приводу того, що вони, будучи знайомі з потерпілим, оскільки є його односельчанами, жодним чином (зважаючи на перевагу у кількості та силі) не завадили суперечці та нанесенню ударів, не повідомили правоохоронні органи про це, не запропонували допомоги потерпілому.

Експерт ОСОБА_18 в судовому засідання показав, що знімки представлені йому слідчим без нумерації і він направив в ЦРЛ для про нумерування, оскільки знімок без номера не можна досліджувати та брати до уваги при проведенні експертизи.

Повернули описи пронумеровані

Точний термін заподіяння тілесних ушкоджень встановити неможливо, могли бути нанесені раніше або пізніше ніж 17.00год. 27.03.2014р.

Діагноз в Червоноградської ЦМЛ перелом кісток носа.

При поступленні повинен був оглянути ЛОР.

Рентгенограми черепа, кісток носа, опис без номера від 27.03.2014р. і описи з номером стосуються одних і тих же самих рентгенограм. Він зробив роботу та заніс описи для їх нумерування.

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні показав, що 27.03.2014р. після обіду він заїхав на територію поблизу гуртівні «Євродім» по вул.Львівська,1 в смт.Жвирка (з правої сторони від в`їзду) та бачив як обвинувачений з потерпілим сварилися, розмовляли на високих тонах зліва на асфальтованому майданчику біля гаражів. Про що вони розмовляли він не чув, було лише чутно голосну розмову. Не бачив чи билися, лише підходили і відходили один від одного, припускає, що могли штовхатися. Даний конфлікт він спостерігав кілька хвили, протягом часу поки викурив сигарету.

На даному майданчику були також автомобіль марки «Мерседес-Бенц Спринтер» та «Рено Кенгу» позаду нього.

Жодних інших автомобілів поблизу майданчика не було та інших осіб з потерпілим та обвинуваченим також не було.

Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні показав, що під час проведення одночасного допиту ОСОБА_11 та одного із свідків ( ОСОБА_20 ) був конфлікт з тестем ОСОБА_9 ОСОБА_40 , який зайшов у кабінет та вимагав проводити слідчу дію з участю представника потерпілого. Було викликано чергового для врегулювання конфлікту.

Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні показав, що він 27.03.2014р. був вдома. ОСОБА_27 запропонував йому приїхати на місце події.

Коли приїхали, то був потерпілий, міліціонер, власник гаражу, невідома йому жінка. Це було на початку вечірніх сутінків та тривало близько 1-2 годин. Він був в якості понятого, оскільки міліціонер просив бути присутнім при проведенні огляду місця побиття його товариша ОСОБА_9 .

Крім нього також був понятим ОСОБА_27 . Там були плями крові. Все, що слідчий зазначив у протоколі огляду, відповідає дійсності.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що потерпілий є зятем його рідного брата.

27.03.2014р. зателефонував його брат та попросив приїхати в смт.Жвирка на «Сільгосптехніку», де побили його зятя. Він поїхав власним автомобілем разом з ОСОБА_42 .

На місці події були плями крові на землі поблизу «білого буса», зліва біля дверей та позаду. Все, що зазначено в протоколі огляду місця події, відповідає дійсності.

Покази свідків ОСОБА_41 та ОСОБА_17 стосуються лише процедури проведення огляду місця події, а тому жодним чином не доводять винуватості ОСОБА_11 .

Згідно з положеннями ст.62 Конституції особа вважається невинуватою в скоєнні злочину й не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Крім того, це положення закріплено в п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального правопорушення вважається невинним доти, доки його вина не буде встановлена в законному порядку.

Згідно ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Дані роз`яснення містяться також в постанові Пленуму Верховного суду.

Таким чином, вина особи повинна бути доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.373 ч.1 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284, зокрема, такими підставами є: відсутність події кримінального правопорушення, недоведеність того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим та відсутність в діянні складу кримінального правопорушення відповідно.

Так, в судовому засіданні не здобуто жодних доказів, здобутих у передбачений Кримінальним процесуальним законом спосіб, на підтвердження показів потерпілого з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_11 , з яким у нього були неприязні відносини з приводу автозапчастини.

Покази свідків, які стверджували, що були очевидцями нанесення ударів, повністю спростовані в судовому засіданні свідками, які однозначно були присутні на місці події 27.03.2014р. під час словесної перепалки між обвинуваченим та потерпілим. Крім того, відсутність під час конфлікту ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на зазначеному ними місці підтверджується показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також представленим потерпілим відеозаписом.

Також, не є безсумнівними покази свідка ОСОБА_16 , оскільки він був на значній відстані від ОСОБА_9 та ОСОБА_25 , відволікався та не спостерігав безперервно за ними.

Протокол огляду місця події та протоколи відтворення також жодним чином не доводять спричинення тілесних ушкоджень саме ОСОБА_11 .

Частина 3 ст. 373 визначає, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про практику застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема віднесені питання - чи містить діяння в якому обвинувачується особа склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання їх процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів умисного спричинення ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_9 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

За таких обставин, суд уважає необхідним виправдати ОСОБА_11 у зв`язку недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене саме обвинуваченим.

Керуючись ст.62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про практику застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст. ст. 369- 371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України визнати невинуватим та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.

Речові докази по справі оптичний диск , пакет із відрізком марлі зі змивами крові потерпілого ОСОБА_9 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1