Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 08 грудня 2016 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року.

Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2016 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права обіймати службові посади в органах Міністерства надзвичайного стану строком на 3 роки та зі спеціальною конфіскацією.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах того, хто її надає дій з використанням наданого їй службового становища.

ОСОБА_8 , займаючи з 23 квітня 2014 року посаду головного інспектора Дунаєвецького районного сектору головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Хмельницькій області (далі ГУ ДСНС), маючи спеціальне звання капітана служби цивільного захисту, являючись службовою особою, використовуючи своє службове становище, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 1000 грн. за наступних обставин.

16 липня 2015 року в першій половині дня ОСОБА_8 зателефонував жительці с. Гута Яцьковецька Дунаєвецького району ОСОБА_9 , на території домогосподарства якої за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться торгівельний кіоск, де вона як фізична особа - підприємець до 28 серпня 2014 року здійснювала торгівлю, а з 28 серпня 2014 року торгівлю здійснював фізична особа - підприємець її чоловік - ОСОБА_10 , та попросив про надання йому коштів у сумі 400 грн. за не проведення у даному кіоску позапланової перевірки щодо дотримання вимог протипожежної безпеки. Не бажаючи проведення такої перевірки та розуміючи її можливі наслідки, що можуть призвести до накладення адміністративних стягнень, ОСОБА_9 погодилась надати ОСОБА_11 ці кошти.

21 липня 2015 року в першій половині дня

під час телефонних розмов із ОСОБА_9 , ОСОБА_8 продовжуючи

свої протиправні дії, збільшив суму неправомірної вигоди до

1000 грн., про що повідомив останню. Погодившись, вони домовились про зустріч 24 липня 2015 року в м. Дунаївці.

24 липня 2015 року близько 17.00 год., під час зустрічі на вул. Д. Жлоби в м. Дунаївці з ОСОБА_9 в автомобілі ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , побоюючись бути викритим у одержанні неправомірної вигоди, вирішив одержати їі в завуальованій формі, шляхом надання недійсного договору страхування зі страховим платежем в сумі 1000 грн.
Маючи два чисті бланки серії 212/01 № 600 вказаних договорів з печатками Хмельницького обласного управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та підписами страховика, ОСОБА_8 власноручно заповнив один примірник бланку про нібито укладення договору добровільного страхування майна між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_13 , зазначивши у договорі його прізвище як ОСОБА_14 , на торгівельний кіоск в с. Гута Яцьковецька Дунаєвецького району. При цьому він вказав у графі «страховий платіж» зазначеного договору суму неправомірної вигоди, яку бажав одержати від ОСОБА_9 - 1000 грн., після чого передав примірник договору ОСОБА_9 , яка його не підписувала взагалі, а остання поклала кошти в сумі 1000 грн. за вказівкою ОСОБА_6 у відчинений ним підлокітник автомобіля. Одержавши таким чином неправомірну вигоду, ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_9 про відсутність у майбутньому зі свого боку перевірок дотримання вимог пожежної безпеки у її кіоску та пообіцяв сприяти їй в разі їх проведення іншими співробітниками ДСНС.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року вирок суду першої інстанції змінено. Виключено із вироку покарання у виді спеціальної конфіскації. Ухвалено вважати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати службові посади строком на 3 роки таким, що забороняє це право у Державній службі з надзвичайних ситуацій. В решті вирок суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування наведених вимог наводить доводи, якими не погоджується з оцінкою судами доказів, посилаючись, при цьому, на недопустимість деяких із них. Вказує, що вирок суду не відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України та зазначає про допущення ряду істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в справі. Стверджує, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України не доведена та крім того вважає, що при кваліфікації дій останнього допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Не погоджується з ухвалою апеляційного суду, посилаючись на її невідповідність вимогам ст. 419 КПК України через відсутність у ній належних відповідей на доводи його апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 на підтримання касаційних вимог сторони захисту, думку прокурора, який вважав, що оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що сторона захисту не погоджуючись із засудженням ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, оспорює правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду, наводить власну оцінку доказам, ніж ту, що дав суд першої інстанції.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень в апеляційному порядку згідно з ст. 409 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Виходячи із завдань судочинства та визначених КПК України загальних засад кримінального провадження, суд вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 не відповідає наведеним вимогам кримінального процесуального закону.

Як убачається зі справи, за результатами її розгляду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах того, хто її надає дій з використанням наданого їй службового становища.

Суб`єктивна сторона одержання хабара характеризується лише прямим умислом та наявністю корисливого мотиву. При чому, особливість суб`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що між умислом хабароодержувача та хабародавця є тісний, нерозривний зв`язок, бо і той хто дає хабар, і той, хто його одержує, усвідомлює, що має місце саме давання одержання хабара. Умислом хабароодержувача в усіх випадках має охоплюватися, крім іншого, і та обставина, що й сам хабародавець розуміє сутність того, що відбувається, і тим самим усвідомлює, що незаконна винагорода передається службовій особі й приймається останньою саме як хабар. Тому, якщо особа, передаючи службовій особі фактично незаконну винагороду, із тих чи інших причин не усвідомлює, що дає хабар, вона не може нести відповідальність за давання хабара, а службова особа за його одержання. Дії останньої за наявності до того підстав можуть кваліфікуватися в цих випадках як службове зловживання, шахрайство тощо.

Дослідивши нормативно-правові акти, якими регламентувався порядок здійснення планових та позапланових перевірок, проведення яких станом на липень 2015 року відповідними постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України були заборонені, що також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , який працює начальником Дунаєвецького районного сектору головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Хмельницькій області та встановивши, що з позиції займаної посади головного інспектора вказаної установи ОСОБА_8 не мав повноважень здійснювати відносно ОСОБА_9 будь-яких перевірок, суд не вмотивував належним чином з посиланням на відповідні докази наявність у ОСОБА_6 службових повноважень для здійснення дій з метою отримання неправомірної вигоди.

Відсутнє у вироку суду також спростування з посиланням на відповідні докази тієї обставини, що на час описуваних подій ОСОБА_9 не була фізичною особою підприємцем, а такою особою був її чоловік, про що також достовірно знав ОСОБА_8 , що ставить під сумнів ту обставину, що ОСОБА_9 розуміла сутність того, що відбувається, і тим самим усвідомлювала, що незаконна винагорода передається службовій особі й приймається останньою саме як хабар.

Крім того, з огляду на те, що суб`єктом вказаного злочину є лише службова особа публічного права, суд у вироку взагалі не навів доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 є службовою особою, обмежившись загальним посиланням на посаду, яку він займав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд при постановленні вироку в цій справі не дотримався вимог ч. 3 ст. 374 КПК України в частині необхідності наведення доказів на підтвердження встановлених судом обставин.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою захисника, в якій він наводив доводи, що за своїм змістом є аналогічними тим, що наведені в касаційній скарзі захисника, суд апеляційної інстанції не перевірив їх належним чином та не дав переконливих відповідей на всі доводи, безпідставно залишивши його без зміни.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Однак, суд апеляційної інстанції не дотримався наведених вимог кримінального процесуального закону та не перевірив належним чином наведених в апеляційній скарзі захисника доводів, рішення про законність вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 належним чином не обґрунтував.

Таким чином, на думку колегії суддів, вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законними, обґрунтованими і вмотивованими у зв`язку з чим на підставі п. 1 ч.1 ст. 438 КПК України вони підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду слід врахувати наведене в даній ухвалі, ретельно перевірити всі доводи, викладені в касаційній скарзі, в тому числі щодо недопустимості деяких доказів і прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIІ від 02 червня 2016 року, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3