АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3712/2015 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні виконувача обов`язки першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зобов`язано прибувати за кожною вимогою до суду або доГолосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві особу, щодо якої здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Згурівка Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2003 і 2006 років народження, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, покладення на ОСОБА_9 обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду або доГолосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києвімотивовано тим, що слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Разом з тим, слідчий суддя визнав необґрунтованими доводи прокурора, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Також слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного, а тому вирішив не застосувати щодо ОСОБА_9 будь-якого запобіжного заходу, а зобов`язати останнього, у відповідності до ч. 3 ст. 194 КПК України, прибувати за кожною вимогою до суду або доГолосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор у кримінальному провадженні виконувач обов`язки першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання і застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На думку апелянта, під час розгляду клопотання слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, ніде не працює та не навчається. Крім того, прокурор звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_9 з метою приводу останнього до суду для участі у розгляді клопотання про застосування щодо цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також автор апеляції стверджує, що прокурором під час розгляду клопотання було надано достатньо даних, які вказують на те, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а інші запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної його поведінки, однак слідчий суддя не оцінив відповідним чином такі дані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005060 від 22 травня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
04 серпня 2015 року слідчим складено повідомлення про зміну раніше повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
19 вересня 2016 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_10 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 . Це клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_9 з метою приводу останнього до Голосіївського районного суду міста Києва для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно протоколу від 11 жовтня 2016 року про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_9 було фактично затримано о 07 год. 25 хв. 11 жовтня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2016 року в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_10 було відмовлено, а ОСОБА_9 зобов`язано прибувати за кожною вимогою до суду або доГолосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні прокурора з доданими до нього матеріалами.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_9 підозри, чогось очевидно недопустимого чи безпідставного не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про непереконливість доводів прокурора стосовно можливого переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування або суду, вчинення останнім іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, а також перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином,оскільки в матеріалах провадження жодних доказів на підтвердження зазначених ризиків не міститься. При цьому колегія суддів звертає увагу, що в ухвалі слідчого судді на підставі повно, об`єктивно та всебічно досліджених матеріалів провадження наведено вмотивоване спростування кожного із ризиків, які вказані у клопотанні, а тому посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що вони є доведеними, не відповідає дійсним обставинам справи.

Крім того, прокурором не доведено і обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, слідчий суддя, в сукупності із обставинами кримінального провадження та ризиками, приведеними у клопотанні прокурора, для вирішення справи у відповідності до вимог закону врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що прокурором у клопотанні та в судовому засіданні була доведена тільки обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри, тобто обставина, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а обставини, передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, не були доведені. У такому випадку слідчому судді, згідно з ч. 3 ст. 194 КПК України, надається лише право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади і цієї норми закону слідчий суддя дотримався, обґрунтовано зобов`язавши підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або доГолосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві та належним чином мотивувавши своє рішення.

Отже, доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні виконувача обов`язки першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_10 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зобов`язано прибувати за кожною вимогою до суду або доГолосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві особу, щодо якої здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргупрокурора у кримінальному провадженні виконувача обов`язки першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4