Справа № 128/3827/16-к
Провадження №11-кп/772/447/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, до засудження непрацюючий, раніше судимий: 12.03.1987 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 188-1 КК України до 2 років виправних робіт; 19.07.1995 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 81, ст. 44 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 28.03.1997 року; відбуває покарання у виді 15 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна за вироком Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2005 року, яким засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 8, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 70, ч. 5 ст. 71 КК України,звернувся до суду першої інстанції з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2016 року відмовлено засудженому ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з огляду на те, що дані на особу засудженого свідчать, що своєю поведінкою він не довів своє виправлення.
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання його підзахисного. Вважає, що для звільнення є всі підстави, оскільки ОСОБА_8 став на шлях виправлення, має заохочення, відбув три чверті строку покарання.
Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення скарги, ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення. З такими висновками погоджується і апеляційний суд.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення умисних злочинів, вже звільнявся умовно-достроково від відбування призначеного покарання. Останній раз ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений 10.02.2005 року Апеляційним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 8, 9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 70, ч. 5 ст. 71 КК України до 15 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2016 року засудженому ОСОБА_8 , відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою з 08.04.2004 року по 24.05.2005 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_8 знаходиться з 08.04.2004 року. Під час тримання в СІЗО м. Києва до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз. Заохочень не мав. З 27.12.2009 року по 05.04.2012 року відбував покарання в Городищевській ВК № 96 м. Львів, де 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності та мав 1 заохочення. До Стрижавської ВК №81 прибув 05.04.2012 року, де за час відбування покарання зарекомендував себе позитивно, має 3 заохочення, дисциплінарні стягнення не застосовувались. Працевлаштований на виробництві установи в якості різноробочого.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви засудженого судом досліджено особову справу засудженого та враховано, що згідно протоколу №10 від 26.04.2012 року засуджений ОСОБА_8 не заслуговував переведенню до дільниці соціальної реабілітації згідно ст. 101 КВК України, як засуджений, що не став на шлях виправлення; згідно протоколу № 15 від 27.06.2014 року комісією відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким по відбуттю 2/3 частини строку покарання, як особі, що не стала на шлях виправлення та згідно протоколу 01.10.2015 року відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення. Також враховано рапорт від 27.03.2015 року начальника відділення СПС про порушення вимог режиму утримання, про те, що 19.03.2015 року ОСОБА_8 не виконав команду «підйом» та не вийшов на ранкову фізичну зарядку, на зроблене зауваження адміністрації колонії не відреагував; рапорт № 716 від 17.06.2015 року начальника відділення СПС про порушення вимог режиму утримання, про те, що 17.06.2015 року засуджений намагався вийти із свого локального сектору, начальник відділення обмежився профілактичною бесідою із ОСОБА_8 .
Зваживши на усі вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_8 не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, оскільки не довів свого виправлення.
При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не лише факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого.

Призначене ОСОБА_8 покарання на даний момент не досягло своєї мети виправлення засудженого.

Доводи апелянта перевірені судом та оцінені в сукупності з матеріалами провадження та обґрунтовано відкинуті.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, належним чином обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим з дня отримання копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно оригіналу.
Суддя: