Справа № 357/8978/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Центрально-експерементального господарства Гисарського району, Республіки Таджикистан, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, до засудження не працював, у теперішній час відбуває покарання у Білоцерківській ВК № 35 за вироком 12.03.2012 року Ясиноватського міського районного суду Донецької області за ст.ст. 309 ч. 1, 309 ч. 2, 121 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, початок строку покарання 19 січня 2012 р., кінець строку покарання 10 травня 2018 р. щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:
Із Білоцерківської виправної колонії надійшла заява засудженого ОСОБА_4 щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, мотивована тим, що він сумлінною працею та бездоганною поведінкою чесно заслужив умовно-дострокове звільнення.

Суд, заслухавши засудженого, який просить задовольнити його заяву, прокурора, який вважає клопотання не підлягає задоволенню, дослідивши документи надані ДУ «Білоцерківська ВК № 35», вважає клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді … позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно довідки стягнень та заохочень на засудженого ОСОБА_4 останній за період перебування у СІЗО, установах відбування покарання мав 48 стягнень, 4 заохочення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом 1995-2012 р. засуджений 4 рази.

Так, 27.10.1995 р. засуджений Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 117 ч.3, 213 ч.4, 42 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21.09.2001 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 день. Незважаючи на це ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, менш ніж через рік в період умовно-дострокового звільнення вчинив ряд злочинів у т.ч. віднесених до тяжких злочинів.

28.08.2002 р. засуджений Ясиноватським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 396 ч.1, 70,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

10.02.2003 р. засуджений Ясиноватським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1,4 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнений 9.06.2009 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 22 дні.

Незважаючи на це ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, знову вчинив злочини.

12.03.2012 р. засуджений Ясиноватським міськрайонним судом Донецької за ст.ст. 309 ч.1,2, 121 ч.1, 185 ч.2, 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі

Суд не знаходить підстав для задоволення заяви, оскільки поведінка засудженого ОСОБА_4 протягом всього періоду відбування ним покарання не була сумлінною, що не дозволяє суду дійти висновку, що він виправився.

Суд зважаючи на особу засудженого, який неодноразово судимий, у період відбування покарання у місцях позбавлення волі за вироком Ясиноватського міськрайонного суду Донецької області від 12.03.2012 р., тобто під час відбування покарання у місцях позбавлення волі, порушував вимоги режиму утримання/відбування покарання, приходить до висновку, що ОСОБА_4 не заслуговує умовно-дострокового звільнення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд визнає, що засудженим при зверненні із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання, не враховано всього періоду його знаходження у місцях позбавлення волі, його поведінку протягом усього періоду відбування ним покарання.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вказане у ст. 81 КК України слід розуміти як поведінку та ставлення до праці засудженим, тобто з часу коли особа набула зазначено статусу, її було засуджено - протягом всього часу відбування нею покарання, а не якогось певного періоду.

Згідно із ст. 50 ч.1, ст. 63 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Суд зазначає, що призначене особі покарання у виді позбавлення волі, яке відбувається особою у кримінально-виконавчій установі закритого типу (виправній колонії) має на меті виправлення засудженого, протягом всього часу його перебування у місці позбавлення волі, тобто з першого і до останнього дня.

Ігнорування засудженим покарання призначеного йому, порушення ним в місцях позбавлення волі умов утримання/відбування покарання є свідченням не бажання засудженого ставати на шлях виправлення, виправлятися навіть, перебуваючи в місцях позбавлення волі, незалежно коли таке мало місце на початку, всередині чи вкінці відбування цією особою покарання.

Саме на таке Пленумом Верховного Суду України звернуто увагу судів у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р.

Суд вважає неприпустимим звільнення засудженого який, порушував умови утримання/відбування покарання у місцях позбавлення волі, умовно-достроково, адже вказаним підривається у цілому сутність такого звільнення, оскільки це свідчить про ігнорування засудженим поняття покарання як заходу примусу від імені держави за вироком суду до особи, мети покарання - виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийняття такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,74,81 КК України, керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області