Провадження № 11-кп/779/12/2017
Категорія ч.1 ст.115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні заяви лікаря-психіатра Івано-Франківської обласної психоневрологічної клінічної лікарні №1 про заміну ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,-

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, -

відмовлено у задоволенні заяви лікаря-психіатра Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №1 ОСОБА_9 про заміну йому примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Своє рішення суд мотивував тим, що висновок комісії лікарів-психіатрів № 1441/2012 №8/2012 від 06.09.2016 року в сукупності з іншими доказами є непереконливим, а зроблені висновки щодо стабілізації психічного стану ОСОБА_8 , з врахуванням аналізу та оцінки всіх зібраних по справі доказів, є суперечливими, в тому числі по відношенню до раніше зроблених висновків.

В АС захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 покликається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам, а судовий розгляд був неповним, що вплинуло на правильність застосування Закону про кримінальну відповідальність, та на визначення виду примусових заходів медичного характеру. Окрім цього, зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки висновку комісії щодо психічного стану ОСОБА_8 , а поклав в основу мотивації ухвали попередні висновки суддів, які значення для даного провадження не мають.

Просить скасувати ухвалу Івано Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року та ухвалити нову ухвалу, за якою змінити примусові заходи медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, застосовані до хворого ОСОБА_8 , на амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану АС, просять ухвалу суду скасувати та ухватити нову, якою змінити примусові заходи медичного характеру; пояснення прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав доводи АС адвоката ОСОБА_7 , просить ухвалу скасувати а справу направити на новий судовий розгляд; перевіривши матеріали справи за заявою лікаря-психіатра, колегія суддів приходить до висновку, що АС захисника ОСОБА_7 слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Дане рішення суду першої інстанції не відповідає таким вимогам КПК

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.09.2010 року, у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, щодо ОСОБА_8 були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.07.2012 року були замінені ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.10.2012 року в задоволенні заяви лікаря Івано-Франківської обласної психоневрологічної клінічної лікарні №1 про заміну примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_8 відмовлено.

В подальшому, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.05.2013 року за заявою лікаря Івано-Франківської обласної психоневрологічної клінічної лікарні №1 було продовжено ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Надалі, ухвалами Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2013 року, від 14 травня 2014 року, від 07 жовтня 2014 року, від 09 липня 2015 року, від 06 жовтня 2015 року, та від 14 квітня 2016 року, які були залишені без змін за результатами їх перегляду судом апеляційної інстанції, в задоволенні заяв лікаря Івано-Франківської обласної психоневрологічної клінічної лікарні №1 про заміну примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_8 відмовлено.

Згідно ст.514 ч.2 КПК, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок зміни у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до вимог ст.95 КК, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно вимог ст. 92 КК, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого цим кодексом, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Зазначених положень закону при розгляді заяви лікаря психіатра щодо ОСОБА_8 про зміну останньому виду примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд належним чином не дотримався.

Так, із заяви лікаря-психіатра від 09 вересня 2016 року та висновку комісії лікарів психіатрів від 06 вересня 2016 року вбачається, що стан ОСОБА_8 , внаслідок медикаментозної терапії та реабілітаційних заходів протягом останніх трьох років залишається стабільним, що виражається в критичному ставленні до скоєного. Він є емоційно спокійний, врівноважений. Складає реальні плани на майбутнє. Усі інструкції виконує. Суїцидальні думки та наміри категорично заперечує. У відділенні підвищує свій рівень знань читає книжки, дивиться телевізор, переглядає сторінки в інтернеті, займається фізичними вправами, спілкується з іншими хворими. Враховуючи стійкі позитивні зміни в психічному стані та поведінці ОСОБА_8 , комісія лікарів та лікар психіатр дійшли до висновку, що медичних показань для подальшого лікування в умовах психіатричного стаціонару немає, але хворий потребує амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Разом з тим, суд першої інстанції, не перевіривши належним чином доводи про психічний стан ОСОБА_8 на час розгляду заяви лікаря психіатра, а критично оцінив висновок лікарів-психіатрів від 06.09.2016 року, порівнявши його з висновками судової психіатричної експертизи від 24 червня 2009 року та висновком лікарів-психіатрів від 29 жовтня 2012 року, та не зазначивши належної аргументації, передчасно відмовив у задоволенні заяви лікаря-психіатра про заміну хворому виду примусових заходів медичного характеру на менш суворий.

Про необхідність установлення психічного стану ОСОБА_8 на час прийняття оскарженого рішення свідчить покращення психічного стану останнього, яке відбувалося через один рік і майже 11 місяців примусового лікування у визначеній судом психіатричній установі, що дозволило суду 24 липня 2012 року змінити йому вид примусових заходів медичного характеру і він був переведений до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Примусове лікування, яке відбувалося протягом тривалого часу та яке лікарями психіатрами визнане ефективним через покращення психічного стану ОСОБА_8 , залишено поза увагою суду, йому не надана оцінка у сукупності з усіма матеріалами провадження, в тому числі із висновком судової психіатричної експертизи, проведення якої може призначити суд, в разі необхідності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевим судом були допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, і які не можуть бути усунуті при апеляційному розгляді, а тому необхідно призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді в суді першої інстанції необхідно врахувати вище наведене, ретельно перевірити доводи заяви лікаря-психіатра, та з урахуванням усіх встановлених обставин прийняти законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ст.ст. 404, 405, 407, 415, 418, 419 КПК, колегія суддів , -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4