Справа № 297/76/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті Берегово кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 15.12.2016 року, яке поступило з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за ст. 368 ч. 1 КК України,
встановив:
11.12.2016 року біля 11 годинимолодший сержант ОСОБА_5 знаходячись на автовокзалі в м. Берегове, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою незаконного збагачення, прийняв пропозицію від невстановленої слідством особи за грошову винагороду посприяти шляхом сприяння у незаконному переміщенні тютюнових виробів через державний кордон України в районні НОМЕР_1 прикордонного знаку ( АДРЕСА_2 ) ділянки відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за що повинен був отримати по 30 доларів США (що в перерахунку на національну валюту України за курсом Національного банку України станом на час вчинення кримінального правопорушення становило 783,30 грн.) за кожний переміщений через кордон ящик тютюнових виробів. У подальшому, біля 14:30 годин 14.12.2016 ОСОБА_5 перебуваючи в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на напрямку 172-177 прикордонних знаків, у порушення вимог ст. ст. 12, 14, 69, 74, 78 Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби державної прикордонної служби України затвердженої наказом АДПС України №1040 від 29.12.2009 року, частина ІІ, перебуваючи старшим вказаного прикордонного наряду, шляхом зловживання своїм службовим становищем, організував залишення неохороняємою ділянку державного кордону в районі 177 прикордонного знаку, тим самим забезпечив можливість безперешкодного переміщення невстановленими слідством особами через державний кордон України в районі 177 прикордонного знаку пакунків, в яких згідно вищезазначених домовленостей повинні були знаходитися тютюнові вироби.
Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 368 ч. 1 КК України, як прийняття пропозиції, обіцянки неправомірної вигоди службовою особою за вчинення в інтересах того, хто пропонує, обіцяє неправомірну вигоду дії з використанням свого службового становища.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосив обвинувальний акт та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 12 січня 2017 року між прокурором та підозрюваним, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри та сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ст. 368 ч. 1 КК України у вигляді арешту на строк три місяці з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, пов`язаною з виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративного-господарських функцій на строк три роки.
Обвинувачений ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості та ствердив, що з її змістом повністю погоджується, вину свою беззастережно визнає.
Захисник ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає вимогам КПК України та є добровільною.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого визнає себе винуватим ОСОБА_5 є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4, ч. 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом роз`яснені прокурору та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості у відповідності до ст. 473 ч. 2 КПК України.

Також, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 ..
Керуючись ст.ст. 374 ч. 4, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України,
засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 12 січня 2017 року в м. Ужгород у кримінальному провадженні №0000114 від 15.12.2016 року, між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 368 ч. 1 КК України та призначити йому покарання за ст. 368 ч. 1 КК України у вигляді арешту строком три місяці з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, пов`язаною з виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративного-господарських функцій на строк три роки.
На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1