№1-кс/760/4779/17
(№760/3822/17)

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Досудовим слідством встановлено, що невстановлені особи, діючи умисно, шляхом обману (шахрайства) використовуючи підроблені документи, заволоділи комунальним майном (нежитловими приміщеннями) розташованими на території Солом`янського району м. Києва за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , чим завдали територіальній громаді м. Києва, шкоди в особливо великих розмірах.
У рамках досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що нежитлова адміністративна будівля АДРЕСА_5 загальною площею 743,8 кв.м. належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва на підставі рішення Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» (додаток № 9, таблиця 6 до рішення Київської міської ради), передана до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 12.05.2015 № 715 «Про окремі питання виконання розпорядження виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації) та від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами у місті Києві» та закріплена на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» згідно з розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.05.2015 № 279 (з відповідними змінами від 11.11.2016 № 838).
Нежитлова адміністративна будівля АДРЕСА_5 загальною площею 743,8 кв.м. тривалий час використовується комунальним підприємством для розміщення підрозділів житлово-експлуатаційної дільниці для обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва.
Крім того, на підставі рішення Київської міської ради від 23.10.2013 № 270/9758 «Про питання, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, що належить до комунальної власності міста Києва», комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на даний час проводяться організаційно-правові заходи, підготовка документів, передбачених пунктом 44 Постанови Кабінету Міністрів від 25 грудня 2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення процедури державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю.
Разом з тим встановлено, що будь-яких рішень Київської міської ради про відчуження чи припинення права власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_4 до Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації не надходило.
Однак, згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №81599119 від 02.03.2017 року встановлено, що нежитлові приміщення, загальною площею 848,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані за ОСОБА_4 на підставі рішення від 27.12.2013 №2/270/264/2014 Центрально - міського районного суду м. Макіївки Донецької області та 11.04.2016 проведена державна реєстрація прав на вищевказане майно управлінням державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві без надання відповідної згоди Київською міською радою.
У Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація щодо вказаного рішення, справи та провадження.
Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 року, Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області було повідомлено, що у проваженні №2/270/264/2014 було прийнято заочне рішення від 28.02.2014 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дитину та надано копію вказаного судового рішення.
Прокурор зазначав, що в ході слідства отримано достатні дані, які вказують на те, що нежитлові приміщення, загальною площею 848,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , оформлено у власність в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Нежитлові приміщення, загальною площею 848,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктом вчинення протиправних дій, на сьогодні існує небезпека їх відчуження та подальшої реалізації.
В зв`язку із зазначеним прокурор просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Нежитлові приміщення, загальною площею 848,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктом вчинення протиправних дій, а тому на даний час існує небезпека їх відчуження та подальшої реалізації.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи на викладене вище, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки прокурором було обґрунтовано правову підставу для арешту майна, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора та може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням про арешт майна, в зв`язку з чим вважаю за можливе клопотання задовольнити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нежитлові приміщення, загальною площею 848,9 кв.м. розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , які на праві приватної власності зареєстровані за ОСОБА_4 , встановивши заборону на розпорядження, відчуження та користування вказаним майном.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1