Справа № 128/1251/17
УХВАЛА
Іменем України
18 травня 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурорі ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця заяву засудженого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Татарбунари Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , цигана, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні дітей немає, до засудження непрацюючого, раніше судимого:

1)29.03.1996 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 141, ч.2 ст. 17, ч. 2 ст. 142, 42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 21 серпня 1998 року по амністії;

2)09.07.2007 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки4
3)05.03.2012 року Васильківським районним судом Київської області від за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 травня 2012 року вирок змінений вважати засудженим за ч.3 ст. 187, 69 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

-про застосування ст.81 КК України, -

Встановив:
13 квітня 2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про застосування відносно нього ст. 81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення.

По даній заяві засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком 05.03.2012 року Васильківським районним судом Київської області від за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 травня 2012 року вирок змінений вважати засудженим за ч.3 ст. 187, 69 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 березня 2016 року згідно ч.5 ст. 72 КК України зараховано залік з 19 січня 2011 року по 24 травня 2012 року.
ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про застосування ст.81 КК України, в якій зазначив, що змінив свою поведінку на краще, просить врахувати його відношення до праці, та зміну поведінки на краще, застосувати до нього, ст.81 КК України.

До судового засідання засуджений ОСОБА_4 надав суду заяву, якою свою заяву підтримує повністю, просить її задоволити, просить слухати справу у його відсутність, без технічної фіксації та послуг адвоката не потребує.

Представник СВК №81 в судове засідання не з`явився, надали суду заяву, якою у вирішенні клопотання покладаються на думку суду.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, просить врахувати, що засуджений має неодноразові дисциплінарні порушення протягом всього строку відбування покарання, що засуджений має більше дисциплінарних стягнень, ніж заохочень та не довів своє право на застосування ст.81 КК України.

З`ясувавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд враховує, що частиною другою ст.81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-достроково звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно роз`яснень, наданих постановою Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (п.2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).
Таким чином, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.
Судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 до Стрижавської ВК №81 прибув 02.07.2012 року із СІЗО м. Києва, під час відбування покарання засуджений зарекомендував себе посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, на виробництві установи працевлаштований в бригаді №2 у якості різноробочого. За час відбування покарання характеризується позитивно, на початку відбування покарання за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, дані стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, 3 рази заохочувався правами начальника установи. Не приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь в реалізації програми диференційного виховного впливу на засуджених «Духовне відродження». Початок строку 19.01.2011 р., кінець строку- 13.09.2017 р. Переведенню до дільниці соціальної реабілітації за формальними ознаками підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 13.09.2013 року (протокол № 5 від 02.02.2015 року - комісією відмовлено як особі яка не стає на шлях виправлення). Заміні не відбутої частини покарання засудженому на більш м`яке за формальними ознаками підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 13.01.2015 року. Умовно достроковому звільненню за формальними ознаками підлягав по відбуттю 3/4 частини строку покарання 13.09.2015 року. На профілактичному обліку не перебуває.

З довідки Стрижаської ВК-81 про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого від 18.05.2017 року, вбачається, що за час перебування у вказані установі засуджений ОСОБА_4 отримав 5 дисциплінарних стягнень - 04.04.2012 р., 08.02.2014 р., 01.07.2014 р., 08.08.2014 р., 26.09.2014 р. ( тричі у вигляді доган) та 4 заохочення - 24.09.2015 р., 30.12.2015 р. ,31.03.2016 р. та 06.06.2016 р. за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Враховуючи вище вказане, відсутність сумлінної поведінки під час всього відбуття покарання, наявність неодноразових дисциплінарних стягнень, той факт, що засуджений працевлаштований на виробництві установи не за власним бажанням, ту обставину, що відносно ОСОБА_4 застосовувалися стягнення у вигляді неодноразових доган, характеристику засудженого, який допустив дисциплінарні стягнення, тяжкість вчинених ним злочинів, заохочення малозначні, суд вважає, що засуджений не довів достатність підстав для застосування до нього умовно-дострокового стягнення, в зв`язку з чим клопотання засудженого до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.539 КПК України, суд, -

Ухвалив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1