Справа № 351/1206/16-к
Провадження № 11-кп/779/247/2017
Категорія ч.2 ст.289 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Снятинського районного суду від 24 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.09.2015 р. Коломийським міськрайсудом за ч.1 ст.185 КК України до штрафу 850 грн.,

визнано винуватим і призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді 2 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді 1 рік позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України - у виді 3 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого більш суворим остаточне покарання ОСОБА_8 визначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Зараховано йому в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 15.12.2016р. по день набрання вироком законної сили за правилами ст. 72 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з 15.12.2016 р.

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 . уродженця та жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого

визнаний винуватим і призначено покарання :

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 роки позбавлення волі.

- а ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_9 визначено 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням терміном 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 відповідні обов`язки.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду на 7200,00 грн. та 2789,37 грн. документально підтверджених витрат на лікування.

На користь ОСОБА_13 стягнуто із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно 135000,00 грн. матеріальної шкоди та по 5000,00 грн. моральної шкоди. Стягнуто із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 2508 грн. витрат за проведення експертиз.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.05.2016 приблизно ОСОБА_8 в смт. Заболотів Снятинського району із салону автомобіля марки «GEELY» повторно викрав майно та кошти потерпілої ОСОБА_12 на загальну суму 7 200 гривень.

01.11.2016 року він в смт. Заболотів Снятинського району проник до житлового будинку ОСОБА_14 , звідки викрав майна на 3795 грн.

11.12.2016 приблизно о 20:00 год. ОСОБА_8 під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_15 його мобільний телефон марки "Nokia", моделі 2700с-2 і шахрайським способом заволодів ним, чим завдав матеріальні збитки на 725 гривень.

14.12.2016 приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_8 разом за попередньою змово гою з обвинуваченим ОСОБА_9 в селищі Заболотів Снятинського району з гаража ОСОБА_16 повторно викрали велосипед марки «Staiger», вартістю 1500 грн.

14.12.2016 приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 в селищі Заболотів незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем «Фольксваген-Т-4», який на праві власності належить ОСОБА_13 . Під час керування автомобілем ОСОБА_9 в м. Коломия не справився з керуванням та допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки «Scania», чим завдали збитків на 135090,0 грн.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок таким, що підлягає скасуванню. Прокурор посилається на те, що суд не зазначив у вироку за ч.1 ст.70 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Також прокурор вказує, що суд не врахував показання обвинувачених про те, що вони вчинили злочини у стані алкогольного сп`яніння, та не зазначив у вироку вказану обставину як обтяжуючу. Суд не врахував прохання потерпілого ОСОБА_13 про покарання обох обвинувачених з ізоляцією від суспільства і безпідставно прийшов до переконання про можливість призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.75 КК України. Просить скасувати вирок Снятинського районного суду від 24.03.2017 року та ухвалити новий вирок, яким:

ОСОБА_8 призначити покарання : за ст.185 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі; за ст.185 ч.3 КК України 3 роки позбавлення волі; за ст.190 ч.2 КК України 1 рік позбавлення волі; за ст.289 ч.2 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна (із застосування ст.69 КК України). На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_9 призначити покарання: за ст..185 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі; за ст..289 ч.2 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити;

- обвинувачені ОСОБА_8 й ОСОБА_9 та їх захисники просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Оскаржений вирок цим нормам в певній мірі не відповідає.

Кваліфікація дій обвинувачених, їх вина в апеляційній скарзіх не оспорюється, а тому вирок в цій частині не перевіряється.

Апеляційні доводи прокурора про окремі порушення при постановленні вироку є обґрунтованими.

Зокрема, суд у резолютивній частині вироку за сукупністю злочинів щодо обох обвинувачених не вказав, що остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено без конфіскації майна, хоча при призначенні його за окремий злочин за ст. 289 ч.2 ККУ, що входить у вказану сукупність, така вказівка була. Таке порушення є підставою для зміни вироку в цій частині щодо обох обвинувачених. Тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Твердження прокурора про м`якість покарання ОСОБА_8 є формальними з проханням застосувати за новим вироком лише конфіскацію майна, яка судом не застосована. В решті прокурор просить залишити такі ж покарання, які визначив суд. Колегія суддів не вбачає підстав для такого посилення його покарання, оскільки суд при призначенні йому покарання в повній мірі врахував тяжкість вчинених ним злочинів, дані про його особу, зокрема, що перший епізод крадіжки ним вчинено в неповнолітньому віці, вказані у вироку пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин.

Доводи прокурора про необхідність визнання обтяжуючою покарання обвинувачених перебування їх в час вчинення злочинів у стані сп`яніння колегія суддів відхиляє. Вказаний стан сп`яніння має підтверджуватись у передбаченому законом порядку встановленими актами медичного огляду. Показань обвинувачених, які заперечують свій стан сп`яніння, для цього не достатньо.

Посилання прокурора на те, що суд не врахував думки потерпілого ОСОБА_17 щодо суворого покарання обвинувачених, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки при визначенні їм остаточного покарання суд належним чином врахував тяжкість вчиненого, дані про особу винних, їх вік, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Твердження прокурора про безпідставність застосування до покарання ОСОБА_9 ст. 75 ККУ є необґрунтованими. Згідно ст. 75 ККУ суд має право звільнити винного від відбування покарання, якщо дійде до висновку, що його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Обгрунтовуючи таке звільнення ОСОБА_9 суд належним чином навів підстави й мотиви для цього. Зокрема, суд врахував тяжкість вчинених злочинів, дані про його особу та пом`якшуючі обставини, а саме те, що він вперше судиться, визнав вину, щиро розкаявся, сприяв слідству, є особою молодого віку, частково відшкодовано збитки, має намір працевлаштуватись. Обтяжуючих обставин немає.

Доводи прокурора про те, що на обвинуваченого ОСОБА_9 є ще не розглянуте судом обвинувачення, не може бути підставою для посилення йому покарання за даним провадженням. При розгляді нового обвинувачення суд відповідно до вимог закону вправі призначати йому законне, обґрунтоване й справедливе покарання.

За таких обставин звільнення ОСОБА_9 від покарання буде сприяти його перевихованню й запобіганню вчинення нових злочинів.

Таким чином колегія суддів не вбачає підстав для інших змін чи скасування вироку.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Снятинського районного суду від 24.03.2017 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого більш суворим остаточне покарання ОСОБА_8 визначити 3 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна ;

ОСОБА_9 вважати засудженим:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

- за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_9 визначити 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Вважати його звільненим від покарання на підставі ст.ст. 75, 76 ККУ з іспитовим строком на 3 роки з накладенням на нього вказаних у вироку обов`язків.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до ВССУ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - з моменту отримання ним її копії.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_5

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3