Справа №216/708/17
Провадження№1-кп/216/271/17
29 березня 2017 року
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, раніше не судимого, військослужбовця військової строкової служби військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного знаходження: АДРЕСА_2
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.406 КК України, -

ОСОБА_5 , призваний 31.05.2016 року Жовтнево-Тернівським ОРВК міста Кривого Рогу на строкову військову службу, яку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 , за №211 від 24.06.2016 року (по стройовій частині) став проходити у вказаній військовій частині (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на посаді водія у військовому званні солдата, а з 12.12.2016 року у військовому званні старшого солдата.
У цій же військовій частині на посаді хіміка у військовому званні старшого солдата строкову військову службу згідно наказу командира частини за №191 від 08.06.2016 року (по стройовій частині) проходить ОСОБА_4 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 20.05.2016 року.
За військовим званням і посадою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у відносинах підлеглості не перебувають.
Згідно ст.24 ч.1 п.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року, з 31.05.2016 року ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03. 1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримува-тись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Так, 15.01.2017 року, близько о 10.15 год., ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та іншими військовослужбовцями за вказівкою командування в народознавчій світлиці казарми № НОМЕР_3 , розташованої на території військової частини НОМЕР_4 , у АДРЕСА_4 , виконувалися господарчі роботи з клейміння військового майна.
У ході виконання цих робіт між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з даного приводу, тобто у зв`язку з проходження ними військової служби, виникла словесна суперечка, під час якої ОСОБА_5 , у порушення зазначених вимог Статутів Збройних Сил України, у присутності інших військовослужбов-ців, діючи з метою продемонструвати свою уявну перевагу та завдати фізичний біль останньому, знаходячись на відстані приблизно 2 метрів від ОСОБА_4 і супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою на адресу останнього, взяв руками дерев`яний стілець, що стояв поруч, та умисно кинув його в обличчя ОСОБА_4 . Своїми незаконними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран обличчя.
Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.406 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що з 24.06.2016 року він проходить строкову військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , місце дислокації якої: АДРЕСА_2 , на посаді водія, у військовому званні солдата, з грудня 2016 року, - старшого солдату. 15.01.2017 року, близько о 10.00 год., він разом з іншими військослужбовцями знаходились у народознавчій світлиці казарми АДРЕСА_5 , де виконувались господарчі роботи з клейміння військового майна. Під час розмови між ним ( ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 виникло непорозуміння з приводу виконання робіт, розмовляючи, стали сваритися, і він (обвинувачений), не стримався, та кинув у бік ОСОБА_9 , який стояв на відстані, приблизно 2 метрів від нього, дерев`яний стілець, той попав у потерпілого. Він бачив, що на обличчі ОСОБА_9 від удару стільцем, виступила кров. Між собою він та потерпілий у відносинах підлеглості не перебувають. У скоєному кається, вибачився перед ОСОБА_9 , просить суд не карати його суворо.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що з 08.06.2016 року проходить строкову військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , на посаді хіміка, у військовому званні старшого солдата. До подій, що сталися, відносини з ОСОБА_8 були нормальні. За своїм родом служби він з ОСОБА_8 у відносинах підлеглості не перебуває. Зранку 15.01.2017 року, він разом з ОСОБА_10 , та іншими військослужбовцями, готувались до перевірки, та повинні були зробити інвентаризацію майна у казармі. ОСОБА_11 розказував їм, що слід роботи, він (потерпілий) запитав: «Навіщо це роботи?», той йому, щось відповів, внаслідок виникла між ними сварка. Потім ОСОБА_12 схопив стілець, та кинув його у бік потерпілого. Удар прийшовся у обличчя. Внаслідок чого, було дві забійні рани на носу та обличчі. Після скоєного, ОСОБА_11 вибачився перед ним, він (потерпілий) його простив, просить суд суворо обвинуваченого не наказувати, претензій матеріального, або морального характеру, до ОСОБА_5 , не має.
Суд, приймає до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою провину, підтвердив обставини скоєння злочину; з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що дає суду підстави не сумніватись у добровільності їх позиції, визнає недоцільним досліджувати докази щодо фактичних обставин справи, та вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.2 ст.406 КК України, за ознаками: порушення статутних правил взаємовідносин між військослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у спричинені легких тілесних ушкоджень.
Обговорюючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочин
середньої тяжкості), характеристику особи винного, який уперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби (том 1 а.с.42), обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю скоєного злочину, думка потерпілого про не суворе покарання відносно останнього, та вважає сукупність пом`якшувальних обставин, такими, що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, з призначенням іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного санкцією частини 2 статті 406 КК України, у вигляді арешту, з урахуванням положень Загальної частини цього Кодексу.
Вимог щодо відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370, 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.406 КК України, призначивши йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді арешту на гауптвахті, строком на 1 (один) місяць.
Обраний в рамках зазначеного кримінального провадження захід забезпечення, у вигляді особистого зобов`язання, залишити колишнім до набрання вироком законної сили.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1