Справа № 361/4438/16-к
Провадження № 1-кп/361/287/16
У Х В А Л А

12 грудня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
В Броварському міськрайонному суді Київської області загалом з 04.08.2016, а в провадженні судді ОСОБА_1 з 19.09.2016 перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні 22.11.2016 прокурор ОСОБА_7 заявила клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дозвіл на її затримання з метою приводу для розгляду вищеназваного клопотання, з оголошенням розшуку останньої. Свою позицію мотивувала тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, при цьому після звільнення з місць обмеження волі вона жодних висновків для себе не зробила, оскільки 14.01.2016 була засуджена Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, 14.06.2016 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, однак вказані вироки не набрали законної сили та перебувають в судах апеляційних інстанцій у зв`язку з розшуком засудженої. Крім того, обвинувачена, яка фактично удалась до протиправних дій в період іспитового строку, не працює, зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя, уникає явок до місцевого суду для розгляду двох кримінальних проваджень, систематично на різні періоди залишає постійне місце проживання, не повідомляючи батькам про своє місцеперебування, тобто відносно вказаної особи наявні ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, які полягають в можливості переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що в сукупності з обґрунтованою підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину середньої тяжкості є переконливою підставою для тримання її під вартою.
В клопотанні прокурор ОСОБА_7 просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням обгрунтованої підозри в кваліфікованій крадіжці та наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, які полягають у можливості переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки остання неодноразово засуджувалась за вчинення умисних злочинів проти власності, зловживає алкогольними напоями, не працює та не має засобів до існування, веде маргінальний спосіб життя, систематично залишала місце проживання без повідомлення батькам і правоохоронним органам про своє місцеперебування.
Ознайомившись з матеріалами клопотання, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , яка просила обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та даних про репутацію обвинуваченої, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, веде антигромадський спосіб життя, не вирішує питання про працевлаштування, не проживає за місцем реєстрації, у зв`язку з чим оголошувалась в розшук, що в сукупності свідчить про існування відносно неї ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України; вислухавши думки ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 , які просили відмовити в задоволенні клопотання з огляду на те, що обвинувачена, лікуючись від наркоманії, на даний час проходить двохмісячний курс замісної терапії в приватній клініці «Медико-Фарм» у м. Бровари, обрання їй найсуворішого запобіжного заходу з поміщенням до СІЗО унеможливить закінчення курсу лікування та позбавить реалізації права на отримання медичної допомоги, суд задовольняє клопотання, виходячи з наступного.
Частинами першою-третьою статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Із частини другої статті 177 цього Кодексу вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За змістом частини першої статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.
З урахуванням відсутності у суду на етапі розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу права оцінювати докази з точки зору їх достатності й допустимості для підтвердження чи спростування винуватості особи у вчиненні злочину та кваліфікації її дій, обов`язку суду на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити вірогідність і достатність причетності певної особи до вчинення злочину для застосування щодо неї обмежувального заходу, наведені стороною обвинувачення докази є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_4 злочину, з чим закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При цьому репутація ОСОБА_4 , яка має незняту і не погашену в установленому законом порядку судимість за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2010, засуджувалась 14.01.2016 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України і 14.06.2016 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, однак вироки відносно неї не набрали законної сили внаслідок неявки засудженої до судів апеляційної інстанції для розгляду апеляційних скарг, за період з 19.09.2016 проігнорувала виклики до суду на 29.09.2016 і 06.10.2016, що двічі унеможливлювало проведення підготовчого засідання, не з`явилась у судові засідання 08.11.2016, 17.11.2016, 22.11.2016, у зв`язку з чим була оголошена в розшук та 12.12.2016 затримана на підставі ухвали суду, періодично залишає місце проживання, не повідомляючи батькам і правоохоронним органам про своє місцеперебування, свідчить про недостатність у обвинуваченої моральних цінностей, котрі стимулюватимуть її від подальшої протиправної поведінки, що дає суду достатні підстави вважати очевидними існування стосовно неї ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, які полягають в можливості переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. За змістом пункту 5 частини другої статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
З урахуванням досліджених матеріалів, попри те, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи та матір`ю малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає з батьком, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать запобігання ризикам, які існують відносно обвинуваченої, та дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду, тому викладене в сукупності з потребами слідства виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні.
Одночасно на виконання вимог частини третьої статті 183 КПК України суд вважає необхідним визначити ОСОБА_4 заставу для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, що дорівнює 24 000 грн.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183-184, 193-194, 196-197, 331, 372 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора задовольнити. Застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бровари Київської області, жительки АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 09 лютого 2017 року та утримувати її в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Одночасно визначити ОСОБА_4 розмір застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, в межах 15 мінімальних заробітних плат, що становить 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн.
Роз`яснити обвинуваченій, що в разі внесення заставодавцем застави у визначеному в ухвалі суду розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Броварського міськрайонного суду Київської області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО УДПтСУ в м. Києві та Київській області. Після отримання й перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_4 та повідомити про це Броварському міськрайонному суду Київської області.
Оскільки з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення в разі внесення застави згідно з ухвалою суду роз`яснити обвинуваченій її обов`язки і наслідки їх невиконання. Уповноважена службова особа місця ув`язнення також має роз`яснити заставодавцю, у вчиненні якого злочину обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченої та її явок за викликами, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки не відлучатися з м. Бровари Київської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначити в межах строків досудового слідства; після закінчення строку, на який на підозрюваного покладено відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу та може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1