Справа № 474/878/16-к Провадження № 1-кп/474/70/16
УХВАЛА
Іменем України
23.12.16 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження № 0000385 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гражданівка Врадіївського району Миколаївської області, гр. України, освіта середня-спеціальна, непрацюючого, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст.162, ч. 1 ст. 129 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, освіта середня, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст.126, ч. 3 ст. 357 КК України, -

встановив:
09.12.2016р. до Врадіївського районного суду від прокурора Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст.129 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст.126, ч. 3 ст. 357 КК України.

В обвинувальному акті зазначено, що 10 жовтня 2016 року близько 01 год. 50 хв. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшли до території домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де без реєстрації проживає ОСОБА_6 . Знаходячись на території домоволодіння ОСОБА_6 у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник умисел направлений на незаконне проникнення до житла ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне проникнення до житлового будинку ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підійшов до вхідних дверей та скориставшись тим, що вхідні двері до приміщення літньої кухні були не зачинені на навісний гачок, самостійно, без дозволу господаря відчинив їх. Далі реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 та ОСОБА_7 грубо порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла та іншого володіння особи, з мотивів явної неповаги до суспільства та встановлених суспільних правил та норм поведінки, через відчинені ОСОБА_7 двері проникли до приміщення літньої кухні.
Далі між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які знаходились в кімнаті літньої кухні, на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово зав`язалась сварка. В ході вказаної сварки у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 наніс останньому один удар головою в область лоба. У результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілому спричиненні тілесні ушкодження у вигляді садна лоба, які згідно висновку експерта №700 від 11.10.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В ході вказаної сварки ОСОБА_7 з метою завдання фізичного болю ОСОБА_6 наніс останньому удар кулаком правої руки по обличчю в область лівої щоки. У результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_6 відчув сильний фізичний біль.
Продовжуючи свої злочинні дії та знаходячись в приміщенні кімнати вказаного житлового будинку у ОСОБА_4 виник умисел направлений на погрозу вбивством ОСОБА_6 . Реалізуючи свій раптово виниклий умисел на погрозу вбивством, ОСОБА_4 взяв до правої руки кухонний ніж, який знаходився на столі та його лезо приставив до шиї ОСОБА_6 , висловлюючи при цьому погрози його вбити. ОСОБА_6 висловлені ОСОБА_4 погрози сприйняв як реальні, оскільки в нього були реальні підстави побоюватись здійснення вище зазначених погроз через те, що ОСОБА_4 напередодні спричинив йому тілесні ушкодження.
Продовжуючи свої злочинні дії та знаходячись в приміщенні кімнати вказаного житлового будинку, ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір спрямований на викрадення паспорту, який він шляхом вільного доступу, дістав з дерев`яної тумбочки, незаконно заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , виданого 13.09.2016р. Центральним РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, яким розпорядився ним на власний розсуд.

Під час попереднього судового засідання потерпілий звернувся до суду із письмовою заявою, в якій, в зв`язку з примиренням з обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , відмовляється від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 162 КК України. Просив провадження закрити, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Прокурор не заперечує проти закриття провадження по справі в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 129 КК України та ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проти закриття провадження за ч. 1 ст.125, ч. 1 ст.162, ч. 1 ст. 129 КК України не заперечують, з потерпілим примирилися.

Розглянувши заяву потерпілого, заслухавши думку прокурора, обвинувачених та потерпілого, судом встановлено наступне.

Як вбачається з ст. 477 КПК України, злочини, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 129 КК України, відноситься до кримінальних правопорушень у формі приватного обвинувачення. Потерпілий має право по вказаній категорії справ відмовитися від обвинувачення, в тому числі під час підготовчого судового засідання.

При цьому слід наголосити на тому, що норма ст. 477 КПК України містить кілька пунктів, у яких визначено види кримінальних правопорушень, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення. Зокрема, у пункті першому йдеться про ряд статей КК, у тому числі і ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129 та ч. 1 ст. 162 КК України, кримінальне провадження за якими за відсутності обтяжуючих обставин здійснюється у формі приватного обвинувачення, тобто може бути розпочато лише на підставі заяви потерпілого, який в подальшому вправі відмовитись від обвинувачення, наслідком якого, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, є закриття кримінального провадження.

Доктринально, законодавчо та в судово-слідчій практиці термін обтяжуючі обставини використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто кваліфікуючі ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання зазначені у частині першій ст. 67 КК України.
Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів у ст. 477 КПК України свідчать про таке.
Пункт 1 ч. 1 ст. 477 КПК України передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК України, тобто визначається за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачений. Ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 162 КК України у диспозиціях передбачають склади злочинів без кваліфікуючих ознак.
У пунктах 2 і 3 ч. 1 ст. 477 КК України стосовно певних складів злочинів закон прямо передбачає окремі види кваліфікуючих ознак, визначених саме в статтях Особливої частини КК України обтяжуючими обставинами (наприклад, ч. 2 ст. 126, ст. 185, 186, 189, 190, 191 КК України), наявність яких унеможливлює здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Ці ознаки не співвідносяться з частиною першою статті 67 КК України.
Також у п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України використовується поняття особливо обтяжуючі обставини, що не є складовою призначення покарання.
Крім того, в ст. 477 КПК України в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК України, а посилання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК України, немає.
Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК України застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК України кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення.

Вказана позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України від 08.10.2015р. у справі № 5-132кс15.

Суд переконався, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст.129 КК України, примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 284, ч. 4 ст. 286, п. 2 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369-372 КПК України, суд -

ухвалив:
Заяву потерпілого ОСОБА_6 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 129 КК України та щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 129 КК України - закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162 КК України - закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

На ухвалу суду до апеляційного суду Миколаївської області може бути подана апеляційна скарга, яка подається через Врадіївський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1