АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
заявника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року,
в с т а н о в и л а :

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року заяву ОСОБА_7 про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальній справі відносно нього за ч. 3 ст. 368 КК України задоволено, та стягнуто з Управління Державної Казначейської служби України у Дарницькому районі міста Києва за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з казначейського рахунку на користь ОСОБА_6 226000 гривень у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
На вказану постанову прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року скасувати та призначити новий розгляд заяви ОСОБА_6 в суді першої інстанції, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, зазначав, що ОСОБА_6 не довів належними та допустимими доказами розмір понесених витрат за надання юридичної допомоги та не дотримався вимог Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» в частині звернення до Генеральної прокуратури України для визначення розміру шкоди, завданої у зв`язку з оплатою правової допомоги. Однак суд першої інстанції вказані обставини залишив поза увагою, унаслідок чого постановив незаконну та необґрунтовану ухвалу.
Від ОСОБА_6 надійшли заперечення на зазначену апеляційну скаргу прокурора, в яких він, посилаючись на законність та обгрунтованість постанови суду першої інстанції, зазначав, що подана прокурором апеляційна скарга не підлягає розгляду, оскільки, у порушення вимог ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», подана особою, яка не має права її подавати.
Крім того зазначав, що у апеляційній скарзі відсутні посилання на норми закону, які були порушені судом першої інстанції при розгляді його заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, а сам апелянт був присутній під час розгляду зазначеної заяви судом першої інстанції та не висловлював заперечень щодо її задоволення.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції, доводи ОСОБА_6 , який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Як убачається з матеріалів судового провадження, постановою Дарницького районного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року провадження у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України закрито на підставі ст. 282 КПК України 1960 року, у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Вказана постанова набрала законної сили 13 листопада 2014 року/а.с. 3-5/.
09 листопада 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із заявою, в якій просив постановити ухвалу про відшкодування витрат у сумі 226000 гривень, сплачених ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги у вказаній кримінальній справі.

Доводи заяви ОСОБА_6 обґрунтував тим, що провадження у кримінальній справі відносно нього за ч. 3 ст. 368 КК України постановою суду першої інстанції закрите на підставі ст. 282 КПК України 1960 року у зв`язку з відмовою прокурора від обвинувачення, оскільки прокурор дійшов переконання, що наявні у справі докази не підтверджують пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення. Унаслідок цього, на думку заявника, йому підлягають відшкодуванню суми, сплачені ним захисникам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у зв`язку з наданням останніми юридичної допомоги у межах закритої кримінальної справи.
Розглянувши заяву ОСОБА_6 , суд першої інстанції постановою від 09 серпня 2016 року її задовольнив, та постановив стягнути з Управління Державної Казначейської служби України у Дарницькому районі міста Києва за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з казначейського рахунку на користь ОСОБА_6 226000 гривень у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
Визначаючи розмір суми, сплаченої ОСОБА_6 у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, суд першої інстанції прийняв до уваги долучені до заяви ОСОБА_6 документи: договір про надання юридичних послуг від 27 вересня 2011 року, укладений між ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_9 ; довідку №256 від 02 грудня 2014 року, з якої убачається, що ОСОБА_6 було сплачено адвокату ОСОБА_9 гонорар за юридичні послуги захисника у розмірі 2500 гривень; договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні від 28 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_8 ; розрахунок вартості правової допомоги, наданої адвокатом ОСОБА_8 для ОСОБА_6 , згідно якої, загальна вартість правової допомоги становить 92500 гривень; акт виконаних робіт адвокатом ОСОБА_8 до договору від 28 вересня 2011 року; договір про надання юридичної допомоги, укладений між ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_10 від 05 грудня 2012 року, з додатком до цього договору, у якому зазначений перелік виконаних робіт адвокатом ОСОБА_10 , загальною вартістю 131000 гривень; та звіт адвоката ОСОБА_8 про результати витрат робочого часу на виконання умов договору від 28 вересня 2011 року.

На підставі зазначених документів суд першої інстанції встановив загальну суму у розмірі 226000 гривень, що виплачена ОСОБА_6 на користь адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 , які надали йому юридичну допомогу у межах кримінальної справи відносно нього за ч. 3 ст. 368 КК України, та яка підлягає виплаті ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої шкоди.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
Згідно статті 130 КПК України, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.
Порядок відшкодування такої шкоди регламентовано Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» N 266/94-ВР від 01 грудня 1994 року (далі Закон), та Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом №6/5/3/41 Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 1 Закону, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана

шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповдіно до п. 4 ст. 3 Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені ним у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Згідно ч. 3 п. 10 Положення, відповідно до п. 4 ст. 3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до

касаційної та наглядної інстанції.

Згідно п. 11 Положення, для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи заяву ОСОБА_6 у відповідності до вимог п.п. 10,11 Положення, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини справи, дав належну оцінку долученим до заяви документам, та дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_6 підлягають відшкодуванню суми, сплачені останнім у зв`язку з наданням йому юридичної

допомоги у кримінальній справі.
Доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 не довів належними та допустимими доказами розмір понесених витрат за надання юридичної допомоги, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, у відповідності до вимог пункту 10 Положення, на підставі долучених ОСОБА_6 до заяви договорів про надання правової допомоги та розрахунків вартості виконаних робіт вірно визначив розмір сум, сплачених ОСОБА_6 у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 не дотримався вимог Положення в частині звернення до Генеральної прокуратури України для визначення розміру шкоди, завданої у зв`язку з оплатою правової допомоги, не відповідають вимогам закону.
Згідно пункту 11 Полження, для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися:

1) при закритті провадження в справі органами дізнання або

слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і

Служби безпеки України - відповідно до цих органів;
2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи

судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку -

до суду, який розглядав справу по першій інстанції;
3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді)

про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або

виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до

судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи, що провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України закрито постановою Дарницького районного суду міста Києва від 06 листопада 2014 року, ОСОБА_6 у відповідності до підпункту 2 пункту 11 Положення, вірно звернувся із заявою про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальній справі відносно нього до суду.
Інші наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальній справі відносно нього такою, що підлягає задоволенню.
З огляду на наведене та враховуючи, що по справі колегією суддів не встановлено порушень кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 407, 419, ст. ст. 11, 12 розділу XI Перехідних положень КПК України, п.п. 10,11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 1-3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції

С у д д і:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3