Кузнецовський міський суд Рівненської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді

ОСОБА_1

при секретарі Бірук Н.С.

за участю:

прокурора Брящея Р.І.

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Кузнецовську кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, який народився 2-го липня 1988 року у с.Цміни Маневицького р-ну Волинської області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, військовозобов»язаного, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2, засудженого 13.07.2009 р. Маневицьким районним судом Волинської області за ч.1 ст. 190 КК України до 1 (одного) року виправних робіт з відрахуванням щомісячно в доход держави двадцяти відсотків із суми заробітної плати, 30.03.2010 р. Маневицьким районним судом Волинської області за ч.2 ст. 389 КК України до 6 (шести) місяців арешту,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_3, раніше засуджений 13.07.2009 р. Маневицьким районним судом Волинської області за ч.1 ст. 190 КК України до 1 року виправних робіт під час відбуття покарання призначеного за вказаним вироком повторно вчинив крадіжку чужого майна. Так, 17 грудня 2009 року о 22 год. підсудний ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в гостях в свого знайомого ОСОБА_4, за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, м-н Вараш, буд. 10 А, кв.59, скориставшись відсутністю власника, з вішалки для одягу, яка знаходилась в коридорі вказаної квартири, викрав куртку потерпілого ОСОБА_2, вартістю з урахуванням зносу 250 грн.. Вказаними діями підсудного ОСОБА_3 потерпілому завдано майновий збиток.

Допитаний під час судового засідання підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав наступні показання.17 грудня 2009 р. вдень він приїхав в м.Кузнецовськ Рівненської обл., і зайшов в гості до свого товариша, ОСОБА_4, який проживає в кв. 59 буд. 10-А по м-ну ОСОБА_1 м.Кузнецовська. Там вони розпивали спиртні напої. Близько 21 год. у квартиру ОСОБА_4 прийшов його знайомий потерпілий ОСОБА_2, який пройшов до кухонної кімнати де вони втрьох продовжили розпивання спиртного. В ході розмови між підсудним ОСОБА_3 і потерпілим ОСОБА_2 виникла сварка. Потім у підсудного ОСОБА_3 виник намір помститися потерпілому за образу, викравши куртку останього. Тоді підсудний вийшов з кухонної кімнати, зачинив за собою двері, пройшов до вішалки в коридорі, забрав куртку потерпілого ОСОБА_2 і непомітно втік з квартири. На вулиці він одягнув викрадену куртку, і пішов до магазину. За ним у магазин зайшли свідок ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_2, який забрав у ОСОБА_3 свою куртку. Потім підсудний ОСОБА_3 був доставлений в міліцію де йому було пред»явлено обвинувачення у крадіжці куртки потерпілого.

При вирішенні питання про обсяг дослідження доказів, у порядку ч. 3 ст. 299 КПК України, прокурор, підсудний та потерпілий погодились з недоцільністю дослідження доказів, які підтверджують вчинення підсудним злочину та тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому підсудному розяснено наслідки його згоди та неможливість в подальшому оспорювати ці обставини в апеляційному порядку. Сумнівів у добровільності такої згоди та істинності позицій учасників судового розгляду у суду немає.

Заслухавши учасників судового розгляду, оцінивши досліджені у справі і викладені у вироку докази, у результаті всебічного та обєктивного їх дослідження, на підставі закону, суд прийшов до наступного висновку.

Показання підсудного про те, що він викрав куртку з мотивів особистої неприязні до потерпілого і відсутності у його діях корисливого мотиву спростовуються дослідженими під час судового засідання доказами. Так, підсудний ОСОБА_3 вказав, що він відразу після викрадення перебуваючи в магазині був вдягнутий у викрадену куртку. На думку суду, якщо б підсудний ОСОБА_3 викрав куртку з мотивів особистої неприязні до потерпілого, то він повинен був викинути або заховати куртку. У даному випадку, підсудний ОСОБА_3 відразу після вчинення крадіжки одягнув викрадену куртку і пішов в ній у магазин. Суд вважає, що така поведінка підсудного ОСОБА_3 свідчить про його прагнення протиправно обернути чуже майно на свою користь, тобто на корисливий мотив вчиненого підсудним діяння.

На думку суду, вина Підсудного ОСОБА_3 у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, діючи із прямим умислом на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з корисливого мотиву, таємно від власника, повторно, викрав чуже майно вартістю 250 грн., чим завдав потерпілому майнового збитку на зазначену суму, повністю доведена. Вказані дії підсудного ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України - крадіжка, вчинена повторно.

Підсудний ОСОБА_3 засуджений вироком Маневицького районного суду Волинської області від 30.03.2010 року до покарання у виді арешту на строк шість місяців за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України. При постановленні вказаного вироку Маневицький райсуд приєднав до покарання у виді арешту невідбуте підсудним покарання, призначене вироком Маневицького районного суду Волинської області від 13.07.2009 року за ч.1 ст. 190 КК України, застосувавши положення ч.1 ст.71, п.п. «а» та «в» п.1 ч.1 ст.72 КК. До постановлення Маневицьким районним судом вироку від 30.03.2010 року підсудний ОСОБА_3 17.12.2010 року вчинив інший злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК. Тому, на думку суду, при призначенні підсудному ОСОБА_3 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК, слід застосувати положення ч. 4 ст.70 КК України.

При призначенні підсудному ОСОБА_3 покарання суд врахував те, що він під час відбуття покарання призначеного за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК, повторно вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, негативну характеристику підсудного за місцем проживання та обставини, які помякшують та обтяжують покарання а також відсутність матеріальних та інших претензій до підсудного з боку потерпілого ОСОБА_2.

Обставин, які помякшують покарання підсудного ОСОБА_3 під час судового розгляду не встановлено.

До обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3, згідно із п. 1 та п.13 ст. 67 КК, суд відносить рецидив злочинів та вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного спяніння.

Виходячи з наведеного суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Тому слід призначити підсудному ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті за якою кваліфіковані його дії із поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Вирішуючи питання про речові докази, керуючись ч.1 ст.80 КПК, суд дійшов висновку про необхідність їх зберігання до набрання вироком законної сили.

У відповідності із п.3 ст.91 КПК понесені по справі органами досудового слідства витрати у сумі 37 (тридцять сім) гривень 80 коп., згідно розрахунку органу досудового слідства, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3.

На підставі наведеного та керуючись статтями 321-339 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк один рік і три місяці.

На підставі ч.1 ст.70 та ч.4 ст.70 КК України менш суворе покарання у виді 6 (шести) місяців арешту, яке призначене засудженому ОСОБА_3 вироком Маневицького районного суду Волинської області від 30.03.2010 року, поглинається більш суворим у виді позбавлення волі на строк один рік і три місяці. Остаточне покарання засудженому ОСОБА_3 призначити у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 3 (три) місяці.

На підставі ч.4 ст.70, п.п. «а» п.1 ч.1, ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання час тримання засудженого ОСОБА_3 під вартою та під арештом у співвідношенні: однин день позбавлення волі однин день тримання під вартою, арештом. Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття під варту 30 березня 2010 року.

Понесені по справі органами досудового слідства витрати у сумі 37 (тридцять сім) гривень 80 коп. стягнути із засудженого ОСОБА_3 у доход держави.

Речовий доказ по справі: куртку червоно-синього кольору, що належить потерпілому ОСОБА_2 зберігати в кімнаті речових доказів Кузнецовського МВ УМВСУ в Рівненській області до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили речовий доказ повернути потерпілому.

Учасники судового розгляду можуть подати апеляцію на вирок до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення вироку, а засуджений ОСОБА_3,- в той самий строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий