Справа № 351/2210/13-к
Провадження № 11-кп/779/311/2017
Категорія ст.80 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , поданою в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника засудженої ОСОБА_8 про звільнення її від відбування покарання, призначеного вироком Снятинського районного суду від 15 жовтня 2013 року за ч. 1 ст. 203-2 КК України у виді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Своє рішення суд мотивував тим, що клопотання засудженої спрямоване на неправомірне ухилення від виконання призначеного їй судом покарання, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 просила призначити їй штраф за вчинений нею злочин, передбачений ч.1 ст.203-2 КК України, який зобов`язувалася сплатити, а в подальшому засуджена звернулася до суду про розстрочку даного штрафу, однак і після розстрочки не сплачувала штраф. На думку суду, про ухилення ОСОБА_8 від сплати штрафу також свідчить звернення її до суду із заявою про звільнення від відбування вище призначеного покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році», під дію якого вона не підпала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах засудженої ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року та постановити нову, про задоволення клопотання про звільнення засудженої від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_8 ухилялась від виконання вироку. Зокрема, відповідно до позиції Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.12.2015 року у справі №5-324кс15, особа, яка засуджена до штрафу і добровільно його не сплатила, звільняється від сплати штрафу, якщо держава протягом двох років цей штраф не стягнула і це не вважається ухиленням від відбування покарання згідно ст.389 КК України. Вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.3, 4 вказаної статті, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвала суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання менш суворого, ніж обмеження волі, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки.

Під час розгляду справи було встановлено, що вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2013 року ОСОБА_8 було засуджено за ч.1 ст.203-2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 130000 грн. з конфіскацією грального обладнання. Вказаний вирок набрав законної сили 24 грудня 2013 року та мав бути виконаний в строк 2 роки з дня набрання ним чинності.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2014 року було задоволено клопотання засудженої ОСОБА_8 та розстрочено виконання вищевказаного вироку у частині сплати засудженою штрафу в сумі130000 грн. щомісячно рівними платежами по 10833,34 грн. строком на 1 рік. Проте, засудженою штраф так і не сплачувався.

06.02.2015 року Снятинським районним судом ОСОБА_8 направлялось нагадування про необхідність сплати штрафу, призначеного вироком суду (Т.2 а.п. 235).

В матеріалах справи міститься лист голови Снятинського районного суду від 16.09.2015 року, адресований прокурору Снятинського району, з інформацією про несплату засудженою ОСОБА_8 штрафу у розмірі 130000 грн., призначеного їй вироком суду, для відповідного реагування згідно норм кримінально-процесуального законодавства (Т.2 а.п. 237).

За умовами ч.3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Враховуючи правові позиції Верховного Суду України від 24.12.2015 р. по справі №5-324 кс 15 ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

При цьому, Верховний Суд в правових позиціях зазначив, що до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно.

Проте, в матеріалах провадження немає інформації про ухвалення стосовно ОСОБА_8 обвинувального вироку за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу).

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Разом з тим, давність виконання обвинувального вироку застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення передбачених ч.1 ст.80 КК України строків давності; 2) неухилення засудженого від відбування покарання (відсутній перебіг давності); 3) невчинення засудженим до закінчення передбачених законом строків давності нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (відсутнє переривання давності).

При цьому, з матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУ НП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000215 від 03.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України (Т.2 а.п.238).

Зі місту заперечення прокурора на клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 про звільнення її від відбування покарання, вбачається, що прокуратурою Івано-Франківської області до суду направлено кримінальне провадження №0000215 від 03.09.2015 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.27 ч. 3, ст.28 ч.2, ст.203-2 ч.1, ст.209 КК України, а 02.02. 2017 року Снятинським районним судом винесено ухвалу про призначення зазначеної справи до судового розгляду.

Однак, суд першої інстанції не перевірив існування обставин, які мають наслідком зупинення чи переривання перебігу давності виконання вироку Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2013 року.

Суд першої інстанції вказавши на те, що засуджена ОСОБА_8 неправомірно ухилялась від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду не встановив чи дійсно остання притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу).

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

При цьому, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Положеннями п.6 ч.1 ст.407 КПК встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід повно та всебічно дослідити всі докази, дати їм належну оцінку та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,409,415 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , подану в інтересах засудженої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5