АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1382/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/5/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту майна, а саме автомобіля марки Опель Віваро д.н.з. НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_9 , який був накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 серпня 2016 року.

Слідчий суддя задовольняючи клопотання ОСОБА_9 виходив з того, що відпала потреба накладення арешту на даний автомобіль.

В апеляційній скарзі потерпілий просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу від 25 жовтня 2016 р. та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_9 . Також просить поновити йому строк оскарження мотивуючи тим, що про судове засідання 25 жовтня 2016 року його повідомлено не було і копії ухвали не надіслано, про оскаржувану ухвалу дізнався 26 грудня 2016 року. Вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_9 є безробітнім і не має іншого майна на забезпечення його цивільної відповідальності за позовом про відшкодування витрат на лікування, матеріальної та моральної шкоди. Зазначає, що судом не наведено підстав скасування ухвали від 29 серпня 2016 року та не обґрунтовано таке рішення. Вважає, що слідчий суддя порушив вимоги процесуального права, оскільки розглянув клопотання підозрюваного про скасування арешту майна без його участі.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, представника потерпілого, який підтримав подану скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який вважає оскаржену ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до переконання, що вона задоволенню не підлягає.

Частиною 3 ст.395 КПК України передбачено, що якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Також, згідно частини другої вказаної статті апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_8 29 грудня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій стверджує, що дізнався про винесену без його участі ухвалу 26 грудня 2016 року. Інших даних про дату вручення потерпілому копії вказаної ухвали в матеріалах провадження немає, а тому колегія суддів приходить до переконання, що строк на апеляційне оскарження ухвали ОСОБА_8 не пропустив.

Щодо доводів потерпілого про порушення слідчим суддею при винесенні оскарженої ухвали норм процесуального права то вони є безпідставними.

Так, згідно ч.2 ст.174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Встановлено, що ухвала про накладення арешту на майно 29 серпня 2016 року була винесена за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором.

Отже, в даному випадку не було підстав для виклику потерпілого в судове засідання.

Також, безпідставними є наведені в апеляційній скарзі твердження про те, що слідчий суддя не навів підстав для скасування ухвали від 29 серпня 2016 року, оскільки в даному випадку слідчий суддя не скасовував вказаної ухвали, а скасував накладений цією ухвалою арешт майна.

Так, зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що в її мотивувальній частині слідчий суддя вірно зіслався на положення частини 1 ст.174 КПК України, якою передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ухвали від 29 серпня 2016 року арешт на належний ОСОБА_9 автомобіль було накладено з метою забезпечення проведення судових автотехнічних і трасологічних експертиз.

Як вбачається з матеріалів провадження підставою скасування арешту автомобіля ОСОБА_9 вказував те, що на даний час всі експертизи у кримінальному провадженні проведені і слідчий та прокурор в судовому засіданні з цього приводу не заперечували.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що на даний час відпала потреба у зв`язку з якою було накладено арешт автомобіля і немає підстав для його зберігання на території Бучацького відділу поліції.

Доводи потерпілого щодо відсутності у ОСОБА_9 іншого майна на забезпечення його позову про відшкодування витрат завданої злочином шкоди не спростовують висновків слідчого судді і не є підставою для скасування оскарженої ухвали у зв`язку з наступним.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Встановлено, що в даному випадку арешт автомобіля був накладений з метою проведення судових експертиз, тобто для збереження речових доказів, а потерпілий в своїй апеляційній скарзі необхідність арешту обґрунтовує іншими підставами з приводу яких судовий розгляд у першій інстанції не проводився.

Також, відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Разом з тим, в апеляційній скарзі та доданих до неї матеріалах відсутні відомості про подання потерпілим цивільного позову та його розмір.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що в даному випадку ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно ч.1 ст.171 КПК України цивільний позивач з метою забезпечення цивільного позову має право звернутися з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Беручи до уваги вищенаведене, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2