Справа № 522/8063/17
№ 1-кс/522/7753/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2017 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на процесуальне рішення прокурора щодо закриття об`єднаного кримінального провадження № 002230, -

В С Т А Н О В И В:

До місцевого Приморського районного суду міста Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 , у якій просить зобов`язати Одеську місцеву прокуратуру № 3, кримінальне провадження, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в його діях події кримінального правопорушення, закрити.

16 березня 2017 року Одеською місцевою прокуратурою №3 прийнято процесуальне рішення та винесена постанова про закриття об`єднаного кримінального проводження №002230 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Закриття зазначеного об`єднаного провадження за відсутності в його діях складу злочину не відповідає фактичним обставинам справи й суттєво порушує права й вимоги кримінального процесуального закону.

Матеріали об`єднаного кримінального проводження №002230 містять матеріали двох кримінальних проваджень № 000060 і № 0002230.

По матеріалам провадження №000060 за ч.2 ст.364 КК України він обвинувачувався в зловживанні службовим становищем - директора і засновника господарчого товариства TOB «ЗТМ «БАЗОЙЛ» й спричиненні матеріальної шкоди другому засновнику того ж господарчого товариства ОСОБА_4 , шляхом привласнення майна вказаного підприємства. За ч.2 ст.366 КК України він обвинувачувався в службової підробці документів для отримання рішення Господарчого суду Одеської області про визнання ТОВ «ЗТМ «БАЗОЙЛ» банкрутом з метою привласнення майна даного підприємства.

Кримінальна справа відносно нього за ч.2 ст.364 і ч.2 ст.366 КК України була порушена в результаті неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме штучного трансформування корпоративного спору між засновниками господарчого товариства в його кримінальну відповідальність. За сім років дізнання, досудового, судового і додаткового розслідування його вина не була доведена в законному порядку та не встановлена обвинувальним вироком суду. Штучно створені на досудовому слідстві докази його обвинувачення в заподіянні шкоди були спростовані висновками повторних, комісійних судових економічних експертиз фахівців Одеського та Київського науково дослідного інституту судових експертиз. Взаємовідносини між засновниками господарчого товариства стосовно розподілу доходів від його діяльності і майна вирішуються тільки на підставі нормативно-правових норм Господарського кодексу України, а не як кримінального.

Відповідно до положення ст.62 Конституції України і завдання кримінального провадження, викладених у ст.2 КПК України, кримінальне провадження по обвинуваченню його в вчиненні злочинів за ч.2 ст.364 і ч.2 ст.366 КК України повинно бути закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутності в його діях події кримінального правопорушення.

Що стосується матеріалів кримінального провадження №0002230, відкритого 07.03.2013 року за попередньою правовою кваліфікацією по ч.1 ст.358 КК України по наданим відомостям в його заяві щодо вчинення громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень - підробка та використання завідомо підроблених документів, внаслідок чого йому заподіяні матеріальні збитки в крупному розмірі. По даному провадженню він визнаний потерпілим.

В постанові Одеської місцевої прокуратури №3 про закриття кримінального провадження №0002230 від 16 березня 2017 року, жодним словом не згадується матеріали щодо факту скоєння злочину за ч.1 ст.358 КК України. Однак, супротив положень ч.5 ст.110 КПК України - без обґрунтування і мотивування процесуального рішення, в резолютивної частині зазначеної постанови значиться закриття провадження щодо вчинення громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, що також не відповідає вимогам ст.2 КПК України, бо «кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини».

10.04.2017 року Приморським районним судом міста Одеси при розгляді його скарги щодо зміни правової кваліфікації закриття кримінального провадження щодо його обвинувачення у вчиненні злочинів за ч.2 ст.364 і ч.2 ст.366 КК України, винесена ухвала про скасування постанови Одеської міської прокуратури №3 про закриття кримінального провадження №0002230 від 16.03.2017 року. Мотивом скасування зазначеної постанови є невиконання слідчим СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одеса ГУНП України в Одеської області вказівок процесуального керівника ОСОБА_7 - зокрема не були допитані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не здійснювалась перевірка обгрунтованості та відповідності законодавству зробленого ліквідаційного балансу та звіту.

Відповідно до положення ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. 09 березня 2017 року Європейський суд з прав людини залучивши мою заяву до розгляду, направив до Уряду України скаргу про порушення прав людини в результаті неймовірно тривалого незаконного кримінального переслідування й дуже продовжного, понад розумного строку кримінального судового провадження й відсутності в національному праві будь-якого ефективного способу захисту прав людини і основних свобод щодо його обвинувачення за ч.2 ст.364 і ч.2 ст.366 КК України.

Положенням п.4 ч.1 ст.303 КПК України надає право на оскарження рішення прокурора про закриття кримінального провадження підозрюваному. На протязі тривалого строку - з 19.08.2010 до прийняття остаточного рішення - винесення постанови про закриття об`єднаного кримінального проводження №002230 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, він перебував в якості не тільки підозрюваного, а обвинуваченим та підсудним. Його вина у вчиненні злочинів на протязі неймовірно тривалого незаконного кримінального переслідування не була доведена в законному порядку та не встановлена обвинувальним вироком суду та двічі закривались кримінальні провадження за реабілітуючую ознакою - п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Згідно положень ч.3 ст.43 та п.16 ч.1 ст.42 КПК України він маю права на оскарження рішення прокурора.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора.

Матеріали закритого кримінального провадження на неодноразові запити суду органом досудового розслідування не надано.

Ненадання прокурором та слідчим матеріалів закритого кримінального провадження для дослідження під час судового розгляду скарги є фактично невикористання цими суб`єктами права довести безпідставність тверджень заявника про незаконність оскаржуваної постанови.

Тому з урахуванням наданих заявником матеріалів, з метою дотримання передбачених законом скорочених строків розгляду скарги, суд ухвалив рішення про здійснення судового розгляду за відсутності матеріалів закритого кримінального провадження.

Дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 25 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зазначені вимоги КПК України слідчим виконано не в повному обсязі, рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме прокурор та слідчий мали забезпечити особисту явку та подання доказів на спростування доводів, викладених у скарзі.

Вважаючи терміни розгляду вказаних скарг, а також відсутність прокурора і його не бажання приймати участь у розгляді скарги і спростувати доводи приведені ОСОБА_3 , суд вважає за можливим прийняти рішення на користь скаржника і скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

За таких обставин оскаржувана постанова підлягає скасуванню з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 303-307, 314-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на процесуальне рішення прокурора щодо закриття об`єднаного кримінального провадження № 002230 задовольнити частково.

Скасувати постанову Одеської місцевої прокуратури № 3 від 16.03.2017 року про закриття кримінального провадження № 002230, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Поновити проведення подальшого досудового розслідування по кримінальному провадженню № 002230.

Кримінальне провадження № 002230 направити до Одеської місцевої прокуратури № 3 для проведення подальшого досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

30.06.2017