Справа № 216/8452/15-к
1-кп/214/461/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

за участю потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю захисника ОСОБА_8

за участю обвинуваченого ОСОБА_9

за участю представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

за участю перекладача ОСОБА_12

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0002193 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування клопотання зазначив наступне. Під час проведення досудового слідства 15 серпня 2015 року ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, відносно обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без встановлення розміру застави. Даний вид запобіжного заходу наразі не змінений. Вважає, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до обвинуваченого слід було б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Стаття 183 КПК України встановлює, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу. Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. ОСОБА_9 не переховувався від органів досудового розслідування та/або суду; не знищував, не переховував, не спотворював будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не впливав незаконно на інших учасників справи; не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином; не вчиняв інших кримінальних правопорушень. Також вказує, що потерпілі в даному кримінальному провадженні ніяких претензій до обвинуваченого не мають, а тому немає підстав вважати про наявність даного ризику і в подальшому. Вказує, що при розгляді питання про застосування запобіжних заходів необхідно враховувати вимоги ст. 178 КПК України, якою встановлено перелік обставин, що мають бути оцінені при обранні запобіжного заходу. Наполягає, що аналіз поведінки обвинуваченого в аспекті вказаних обставин, також свідчить про відсутність потреби застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та заміну його більш м`яким. Вважає, що вказана обставина підтверджується наступним. Відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України були внесені до ЄРДР 26.07.2013 року за № 002193. Запобіжний захід відносно обвинуваченого було обрано у вигляді тримання під вартою ще 15 серпня 2015 року та строк якого продовжено й досі. З матеріалів кримінального провадження видно очевидне затягування процесу розслідування та розгляду даного кримінального провадження. Зазначає, що слідчим не наведено жодного достатнього доказу, а лише самі припущення відносно того, що існують ризики з приводу перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального провадження та незаконний вплив на свідків, потерпілого та ін. Підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але в жодному випадку не припущення слідчого. При обранні виду запобіжного заходу слід враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Вказує, що слідчим суддею повинно бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі "Смирнова проти Росії", скарги № 46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі "Ягчі і Саргін проти Туреччини)), від 23.09.2008 у справі "Вренчев проти Сербії" тощо). Наполягає, що подальше тримання під вартою обвинуваченого є необґрунтованим, так як відсутні будь-які умови та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, як підстави для застосування такого запобіжного заходу. Також вказує, що громадянин України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , дає свою згоду на надання обвинуваченому ОСОБА_9 місця постійного проживання в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах даного кримінального провадження доказами. Зазначає, що є всі підстави вважати, що зазначені факти дають змогу об`єктивно розцінювати відсутність ризиків, зазначених ст. 177 КПК України, та дають змогу змінити винятковий обраний запобіжний захід на більш м`який, а саме, на домашній арешт. Згідно ст.181 КПК України запобіжним заходом також є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

У судовому засіданні захисник підтримав клопотання та його зміст. Крім того, пояснив, що обвинувачений не завдавав тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , потерпілим шкода частково відшкодована.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав клопотання. Незважаючи на те, що не працює, в нього є особи, які будуть йому допомагати матеріально. ОСОБА_13 це його далекий родич. До подій, пов`язаних з даною справою, проживав у м. Києві.

Прокурор у судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання. При цьому пояснив, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимий за насильницький корисливий злочин, не має постійного місця проживання, тому може знову вчинити злочин.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу. Під час вчинення протиправних дій обвинувачений до нього, потерпілого, зброю не застосовував. Обвинувачений в момент пострілів знаходився поряд, не казав при цьому щоб в нього, потерпілого, стріляли. Від обвинуваченого погроз під час слухання справи не надходило.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу, їм відшкодована шкода у сумі 70000 грн. Під час вчинення протиправних дій обвинувачений зброю не застосовував, з пістолета не стріляв. Обвинувачений наніс їй, потерпілій, декілька ударів по тулубу, голові. Від обвинуваченого погроз під час слухання справи не надходило, намагалася на неї вплинути інша особа.

Представник потерпілого ОСОБА_10 не заперечує проти зміни запобіжного заходу.

Представник потерпілого ОСОБА_11 не заперечує проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу, просить застосувати цілодобовий домашній арешт з обов`язковим насінням електронного засобу контролю. Обвинувачений при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою покладається на думку суду.

Під час вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу судом також допитаний свідок ОСОБА_13 , який пояснив, що обвинуваченого та потерпілих знає, стосунки нормальні. Він є власником будинку АДРЕСА_2 кв.м. Обвинуваченого знає 4-5 років, останній є його далеким родичем. Договір оренди з захисником підписав, є приватним підприємцем, забезпечить обвинуваченого харчуванням. Бажає допомагати обвинуваченому.

У судовому засіданні також досліджені надані стороною захисту письмові докази: розписка (т.№4, а.с.95), домова книга (т.№4, а.с.96-97), паспорт ОСОБА_13 (т.№4, а.с.98-100), договір оренди (т.№4, а.с.110-112).

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони захисту, має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Згідно ст. 201 КПК України, обвинувачений, його захисник, мають право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких.

15 серпня 2015 року ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, відносно обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без встановлення розміру застави.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. Заарештовувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід.
Відповідно до ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Такі заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що зазначені особи будуть намагатися ухилитися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатимуть встановленню істини у справі або продовжуватимуть злочинну діяльність.
Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 судом було встановлено, що маються ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тобто що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може знищити докази та незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних; може вчинити новий злочин.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, суд також враховує, що по справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини 10 лютого 2011 року висловив думку про те, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Суд приходить до переконання, що у судовому засіданні на підставі наданих стороною захисту доказів встановлено, що після обрання обвинуваченому запобіжного заходу ступень ризиків, які були встановлені судом, змінився.

У судовому засіданні на підставі наданих стороною захисту доказів встановлено, що ОСОБА_14 забезпечений житлом у м. Кривому Розі, його родич бажає надавати йому матеріальну допомогу, матеріальну шкоду потерпілим частково відшкодував у значній сумі 70000 грн., погроз до потерпілих обвинувачений не застосовує, потерпілий ОСОБА_6 стверджує, що обвинувачений не причетний до завдання йому тяжких тілесних ушкоджень, не причетний до застосування пістолету. Також встановлено, що потерпілі не вбачають за необхідне застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Також суд враховує, що обвинувачений тримається під вартою близько 1 року 10 місяців, рішення по даній справі не прийнято.

Крім того, суд враховує, що до вчинення злочину, за який обвинувачений був засудженим 8 листопада 2011 року, останній, як це вбачається з вироку, характеризувався позитивно.

Суд приймає до уваги також, що після відбуття покарання 20 червня 2014 року обвинувачений не вчиняв будь-яких протиправних дій.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що на даний час не існує такого, передбаченого ст. 177 КПК України ризику, визначеного судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, як наявність підстав вважати, що обвинувачений вчинить новий злочин. При цьому суд враховує, що після відбуття покарання на протязі більш одного року обвинувачений не вчиняв протиправних дій, його захисником вжиті заходи для відшкодування шкоди, завданої потерпілим, родич обвинуваченого має намір допомагати йому матеріально, надав житло, з часу вчинення дій, в яких обвинувачується ОСОБА_9 пройшов значний час, потерпілий заперечує безпосередню причетність ОСОБА_9 до завдання йому тяжких тілесних ушкоджень, потерпілі не вбачають необхідності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, потерпілі зазначаються, що погроз з боку обвинуваченого не існує.

Також суд, з урахуванням викладеного приходить до переконання, що на даний час не існує такого, передбаченого ст. 177 КПК України ризику, визначеного судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, як наявність підстав вважати, що обвинувачений буде впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних, знищити докази. При цьому суд враховує, що захисником обвинуваченого вжиті заходи для відшкодування шкоди, завданої потерпілим, потерпілий заперечує безпосередню причетність ОСОБА_9 до завдання йому тяжких тілесних ушкоджень, потерпілі не вбачають необхідності подальшого тримання обвинуваченого під вартою, потерпілі зазначаються, що погроз з боку обвинуваченого не існує. Крім того, суд враховує, що стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачений намагається вплинути на свідків, знищити докази. Також суд враховує, що будь яких інших обвинувачених, на яких би міг вплинути ОСОБА_9 , по даній справі не мається.

Разом з тим, приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що є наявним ризик того, що обвинувачений, побоюючись покарання в разі визнання його винним, може ухилитися від суду.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
Суд вважає, що показання потерпілих, надані під час вирішення клопотання, є вагомими доказами вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Обвинувачений має вік 23 років, раніше судимий, не одружений, дітей не має, родич обвинуваченого має намір допомагати йому матеріально, надав житло. На переконання суду, вказані обставини свідчать про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого в місці, де він буде проживати, що виключає можливість вчинення ним нового злочину, впливу на потерпілих, свідків.

З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, наявності передбаченого ст. 177 КПК України ризику, а саме, що ОСОБА_9 може ухилитися від суду, даних про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що на даний час не мається раніше визначених судом ризиків про те, що обвинувачений може вчинити новий злочин, вплинути на свідків, потерпілих, підозрюваних, знищити докази, а тому вважає, щодля запобігання встановленого судом ризику, достатнім буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати цілодобово місце проживання та з застосуванням електронного засобу контролю.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідність у такому запобіжному заході як тримання під вартою відпала, процесуальну поведінку ОСОБА_9 забезпечить запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати цілодобово місце проживання та з застосуванням електронного засобу контролю, а тому відносно обвинуваченого належить замінити раніше обраний запобіжний захід. Суд також вважає, що домашній арешт буде достатнім для запобігання обвинуваченому спроби незаконно впливати на свідка ОСОБА_15 .

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; зазначені обов`язки, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Суд вважає, що на обвинуваченого, з урахуванням визначеного ризику, необхідно покласти наступні обов`язки: не відлучатися за межі м. Кривого Рогу без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Дійшовши такого висновку, суд також враховує, що стороною обвинувачення не доведено, що існують інші, крім визначеного судом ризику. Суд вважає, що сторона обвинувачення не довела, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не буде достатнім для запобіганню визначеного судом ризику.

Керуючись ст.ст. 369-372, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника про зміну запобіжного захисника - задовольнити.
Змінити обвинуваченом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- не відлучатися без дозволу суду за межі м. Кривого Рогу;

- повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- не залишати приміщення будинку АДРЕСА_1 цілодобово.

Застосувати до обвинуваченого електронний засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 з під варти негайно в залі суду.

Виконання ухвали покласти на КВП ГУ НП в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

суддя: ОСОБА_2

суддя: ОСОБА_3