печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000941 від 18.09.2014р., -

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із заявою про скасування накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2014 року у справі №761/30807/14-к арешту на належні ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 17 200 доларів США, 1 500 Євро, вилучені в його службовому кабінеті, та грошові кошти у розмірі 7 130 500 грн та 430 880 доларів США, вилучені за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_1 , яку ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2014 року залишено без змін.
06.01.2016р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва задоволено клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, який накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2014 року, на належні ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 17200 доларів США, 1500 Євро, які вилучені у його службовому кабінеті, та грошові кошти у розмірі 7130500 грн та 430 880 доларів США, вилучені за місцем його проживання.
22.02.2016 ухвалою Апеляційного суду м. Києва скасовано ухвалу слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва від 06.01.2016р. та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000941 від 18.09.2014р.
В обґрунтування поданої клопотання заявником зазначено, що грошові кошти, на які накладено арешт, належать ОСОБА_4 та мають законне походження, з моменту постановлення ухвали про накладення арешту на майно ОСОБА_4 минуло понад 1 року 7 місяців, однак, за перебігом цього строку органом досудового розслідування та процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000941, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2014р., в рамках якого накладено арешт на грошові кошти, жодного рішення про злочинне походження вилученого майна ОСОБА_4 не прийнято, ОСОБА_4 не повідомлено про підозру у вчинені будь-якого кримінального правопорушення, крім того накладений арешт майна призвів до обмеження права власності ОСОБА_4 , а відтак заявник просив клопотання задовольнити та скасувати накладений арешт.
У судовому засіданні заявник та представник заявника подане клопотання підтримали у повному обсязі, на його задоволенні наполягали.
Слідчий, за клопотанням якого було накладено арешт, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, поважності причин неявки суду не надав. У зв`язку з чим судом відповідно до вимог ст. 174 КПК України визнано за можливе розгляд кримінального провадження здійснювати за його відсутністю.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2014 року у справі №761/30807/14-к накладено арешт на грошові кошти у розмірі 17 200 доларів США, 1 500 Євро, вилучені у службовому кабінеті ОСОБА_4 , та грошові кошти у розмірі 7 130 500 грн та 430 880 доларів США, вилучені за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.11.2014 року залишено без змін ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2014 року.
06.01.2016р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва задоволено клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, який накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2014 року на належні ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 17200 доларів США, 1500 Євро, які вилучені у його службовому кабінеті, та грошові кошти у розмірі 7130500 грн та 430 880 доларів США, вилучені за місцем його проживання. 22.02.2016 ухвалою Апеляційного суду м. Києва скасовано ухвалу слідчого судді Солом,янського районного суду м. Києва від 06.01.2016р. та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000941 від 18.09.2014р.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Таке клопотання слідчого слідчому судді не представлено, тому при розгляді клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя виходить із тих даних, які надані заявником за матеріалами клопотання.
Підстави та порядок накладення арешту під час кримінального провадження регулюється главою 17 «Арешт майна» КПК України.
З урахуванням вимог ст. 5 КПК України, якою передбачено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, слідчий суддя вважає за необхідне при розгляді клопотання керуватися вимогами КПК України щодо порядку накладення арешту на майно та скасуванню арешту майна в редакції Закону України від 18.02.2016р. № 1019-VIII, який діє на момент прийняття рішення у кримінальному провадженні слідчим суддею.
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна. За матеріалами кримінального провадження №0000941 від 18.09.2014р даних про заявлення цивільного позову суду не представлено, також не представлено даних про повідомлення про підозру осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення. Тобто накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не відповідає вимогам ч. 6 ст. 170 КПК України в даному кримінальному провадженні.
Між тим, за вимогами п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна будь-якої фізичної або юридичної особи допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
А відтак, враховуючи той факт, що арешт на грошові кошти було накладено як на предмет та доказ злочину з метою запобігання їх відчуження, зникнення або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, підстав для скасування арешту на зазначені грошові кошти у слідчого судді на даному етапі досудового розслідування не має.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Тому, доводи заявника про те, що у слідчого судді не було правових підстав для накладення арешту на зазначені грошові кошти, оскільки в рамках даного кримінального провадження підозру про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не пред`явлено, є безпідставними.
Посилання заявника на ті обставини, що накладення арешту на грошові кошти, призвело до надмірного обмеження права власності ОСОБА_4 в повній мірі не обґрунтовані, оскільки переконливі докази у матеріалах провадження відсутні та в судовому засіданні заявником та його представником не представлені.
Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження вжитих заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на зазначені грошові кошти.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Даних, які б свідчили про те, що в застосуванні такого заходу як арешт майна відпала потреба, представником заявника не надано, також в судовому засіданні не доведено належність вилучених грошових коштів заявнику ОСОБА_4 , а відтак клопотання слідчий суддя вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати майна, настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні наразі триває.
Керуючись ст.ст. 132, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту грошових коштів у розмірі 17200 доларів США, 1500 євро, вилучених у службовому кабінеті ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , та грошових коштів у розмірі 7130500 грн та 430880 доларів США, вилучених за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2014р., залишити без задоволення.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1