ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, утриманців не має, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
29.11.2010 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
24.11.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;
14.03.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
01.09.2015 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
29.09.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України 2 років 6 місяців позбавлення волі,
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:
ОСОБА_6 15.07.2016 року близько 02 год. 30 хв., перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно, повторно таємно викрав із салону належного ОСОБА_4 автомобіля ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 , автомагнітолу марки «Sony» моделі 2000 U, вартістю 368,22 грн., калькулятор марки «Electronic calculator» моделі «CD-402», вартістю 18 грн., флеш-накопичувач марки «SP», ємкістю 8 GB вартістю 72 грн., чоловічу туалетну воду з надписом «Individual blue», дві викрутки блакитного кольору, два ключа, коробку із гачками, які цінності для потерпілого не становлять, після чого покинув автомобіль та намагався зникнути з місця події, однак був зупинений працівниками поліції, Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не зміг закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.
Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.
03 листопада 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , укладено угоду про примирення на таких умовах:
обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, примирився з потерпілим та добровільно відшкодував завдану шкоду;
потерпілим цивільний позов не заявлявся у зв`язку з відсутністю претензій;
сторони погодили призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч.1, ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 1 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України, та просить затвердити угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено.
Узгоджена потерпілим і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, примирився з потерпілим та відшкодував завдану шкоду, що пом`якшує йому покарання.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, відповідно акту проведеного огляду ХОНД у ОСОБА_6 наркоманія опійна ІІ ступеня. Нестійка ремісія. Примусового лікування не потребує, судимий, а також наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд дійшов висновку укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , угоду про примирення затвердити та призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч.1, ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави відповідно до ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд
засудив:
Укладену 03 листопада 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 угоду про примирення затвердити.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1, ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Судові витрати в розмірі 615,72 грн. за проведення товарознавчих експертиз № 760т від 21.07.2016 року та №957т від 03.10.2016 року стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.
автомагнітолу марки «Соні», калькулятор, чоловічі духи та флеш-карту пам`яті на 8 Гб, передані під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у його розпорядженні.
резинові перчатки в кількості 3 пари, та металеві ножиці, передані на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Хмельницького ВП, знищити.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 17 липня 2017 року, зарахувавши час перебування під вартою з 14.12.2016 року (згідно протоколу затримання) по 16.07.2017 року включно Час перебування під вартою з 14.12.2016 року по 20 червня 2017 року перерахувати у відповідності з ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя