Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
Справа № 1-193/11
В И Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2011 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівськоі області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька в залі суду справу про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Неслухів Кам`янка-Бузького району Львівської області, жителя м. Львів, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, працює вчителем фізкультури у ЗОШ № 99 АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

зач.1 ст. 185 КК України,

встановив:

Підсудний ОСОБА_4 03.09.2010 року близько 14.00 год. шляхом вільного доступу проник в сад, який відноситься до Державногс підприємства дослідного господарства Львівської дослідної станції садівництва, що знаходиться в с. Неслухів Кам`янка-Бузького району, де із плодоносного ягідника чорної смородини, таємно викрав 108 пагонів смородини та порічок. Згідно довідки, виданої Державним підприємством дослідного господарства ЛДСС, вартість одного пагона чорної смородини становить 1 гривня, вартість одного пагона порічки - 1 гривня. Сума швданих підприємству збитків становить 108 гривень.

У відкритому судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю та після роз`яснення йому змісту ст. 299 КПК України погодився на скорочений розгляд справи та пояснив, що 03.09.2010 року близько 10.00 год. він попросив свого сина ОСОБА_5 , який має у власності автомобіль марки «Мазда», червоного кольору, номерного знаку він не пригадує, щоб той підвіз його до саду, що відносить до Державного підприємства дослідного господарства Львівської станції садівництва в с. Неслухів Кам`янка-Бузького району, щоб він там зміг нарізати пагонів смородини та порічок. Син погодився і приблизно за годину часу він поїхав до цього саду. Із собою він взяв садовий секатор для обрізки дерев, за допомогою якого планував нарізати пагони смородини та порічок, щоб посадити в саду, біля будинку, який знаходиться в с. Вирові Кам`янка-Бузького району. Даний будинок належав його покійній дружині. ОСОБА_5 зупинив автомобіль на дорозі, що веде в сторону с. Вирів, він вийшов з автомобіля та направився на територію, де знаходиться сад, син пішов разом з ним, проте на територію саду не заходив. ОСОБА_5 залишився стояти поблизу дороги та перед цим запитав його чи можна заходити у сад без дозволу, на що він відповів, що йому дозволили нарізати декілька пагонів смородини і порічок. Хто самз дозволив, його син не запитував. Після цього він перейшов дорогу сполученням «Київ-Чоп», навпроти дороги, що повертає сторону с. Неслухів, зайшов на територію станції, тобто саду та почав зрізати за допомогою секатора пагони смородини та порічок, які складав у поліетиленовий пакет. Скільки зрізав пагонів він не рахував. Секатор він поклав у кишеню своїх штанів. В цей час до нього підійшов ОСОБА_6 , якого він знає з вигляду та запитав «Що ви тут робите?» Він відповів, що нарізав собі пагонів смородини та порічок. ОСОБА_6 сказав, що в саду не можна зрізати пагони смородини та порічок, оскільки даний сад віднзситься до Державного підприємства дослідного господарства Львівської станції садівництва. Його син направився в сторону свого автомобіля. Він послухав цього чоловіка та пішов до дороги, оскільки ОСОБА_6 йому нічого не говорив, щоб повернути йому пагони. Йдучи по саду чи по дорозі, точно не пригадує, йому з кишені вилетів секатор. Це він виявив, коли приїхав до себе додому. Коли він пішов до повороту на с. Вирів, до нього під`їхав автомобіль марки «Волга», білого кольору, з якого вийшли троє чоловік, в тому числі там був ОСОБА_6 . Невідомий йому чоловік запитав у нього, що він тут робить та повідомив, що даний сад відносгться до Державного підприємства дослідного господарства Львівської станції садівництва. Він зрозумів, щс> дана особа являється директором Державного підприємництва дослідного господарства Львівської станції садівництва і зараз йому відомо, що його прізвище ОСОБА_7 . Він відповів, що не знав, що в саду не можна різати пагонів. Крім цього, директор підприємства сказав до нього, щоб він віддав йому пагони та повідомив, що викличе дільничного інспектора міліції. Почувши ці слова, він висипав пагони смородини та порічок , які нарізав на території саду, з поліетиленового пакета та сказав до нього, щоб той забирав їх собі. Його сина ОСОБА_5 вже не було, так як він поїхав своїм автомобілем в невідомому йому напрямку. Він пішов до автобусної зупинки, зупинив маршрутне таксі та поїхав в м. Львів. В подальшому обіцяє, що більше не буде вчиняти злочини і просить суд суворо її не карати, не позбавляти волі.

На підставі зазначених вище доказів :уд вважає доведеним пред`явлене підсудному ОСОБА_4 обвинувачення і вірною кваліфікацією вчиненню ним злочину передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.

Кваліфікуючою ознакою ст. 185 ч. 1 КК України в діях підсудного ОСОБА_4 є таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи підсудному вид і розмір покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно /а.с.52/, щире каяття у вчиненому як пом`якшуючу обставину, відсутність обтяжуючих обставин, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває /а.с.53,54/ й те, що підсудний ОСОБА_4 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності і вважає за необхідне обрати йому покарання у виді штрафу.

Речовий доказ - повернути у власність потерпілого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України й призначити йому покарання у виді штрафу ЗО неоподаткованих мінімумів доходів громадян 510 (п`ятсот десят) гривень.

Речовий доказ - повернути у власність потерпілого ОСОБА_7 ..

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя :

Оригінал вироку.