Провадження № 1-кп/331/27/2017
ЄУН 331/8085/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, дітей не має, працює військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не засуджувався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України,

за участю

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
14 січня 2015 року ОСОБА_3 , який займав посаду старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та постійно здійснював функції представника влади, тобто був службовою особою правоохоронного органу, стало відомо про причетність ОСОБА_6 до вчинення крадіжки чужого майна з автомобіля ЗАЗ-1102, розслідування якої провадилось слідчим відділом Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України, відомості про яку було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003902 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Після отримання цих відомостей у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за невжиття заходів щодо інформування слідчого, який розслідує кримінальне провадження, про виявлення співучасника вчиненого кримінального правопорушення та не залучення її до проведення необхідних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні.

З метою реалізації свого злочинного умислу 14 січня 2015 року у вечірній час ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 20 по вул. Новокузнецькій у Запоріжжі, діючи умисно, з використанням свого службового становища та наданої влади працівника міліції, з корисливих мотивів, попрохав ОСОБА_6 надати йому грошові кошти у сумі 3000 грн. у якості неправомірної вигоди за приховування інформації щодо її участі у вчиненні таємного викрадення чужого майна від слідчого, на що вона погодилась. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_3 підшукав банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_7 , та повідомив її номер ОСОБА_6 для перерахування останньою на неї грошових коштів, якими він би зміг розпорядитися на власний розсуд. Однак, здійснити переказ грошових коштів на вказану банківську картку ОСОБА_6 не вдалось через її блокування з технічних причин.

Не зупиняючись на досягнутому, бажаючи отримати неправомірну вимогу від ОСОБА_6 , ОСОБА_3 за допомогою ОСОБА_7 підшукав іншу банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , відкриту на ім`я ОСОБА_8 , та надіслав на мобільний телефон ОСОБА_6 смс-повідомлення з номером вказаної банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк», після чого о 12 годині 16 хвилин зателефонував останній та підтвердив їй свою незаконну вимогу перерахувати грошові кошти у сумі 3000 грн. на вказаний номер банківської картки.

28 січня 2015 року приблизно о 12 годині 36 хвилин ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_3 , перебуваючи у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр.. Соборний, 86, здійснила переказ грошових коштів у сумі 3000 грн. на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , у якості неправомірної вигоди за неповідомлення останнім відомостей про її причетність до вчинення злочину, які у подальшому за допомогою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були зняті з банківського рахунку та передані ОСОБА_3 при невстановлених обставинах.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у скоєнні злочинну не визнав та пояснив, що у 2014-2015 роках він працював на посаді оперуповноваженого карного розшуку Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області. У грудні 2014 року він займався розшуком злочинців за фактом крадіжки із автомобіля, із якого у тому числі була викрадена банківська карта ПАТ КБ «Приватбанк». У відділенні банку він дізнався, що гроші з викраденої картки намагалась зняти невідома дівчина, яку він упізнав як ОСОБА_10 , яку знав як особу, яка вчиняє крадіжки та вживає наркотичні засоби. У січні 2015 року він зустрів ОСОБА_11 у райвідділі та вирішив поспілкуватися із нею з приводу крадіжки із авто. Спочатку вона визнала свою провину у вчиненні цієї крадіжки та написала викривальні себе пояснення, але у подальшому з`ясувалось, що крадіжку вчинив хлопець на ім`я ОСОБА_12 , а вона лише допомагала йому зняти гроші у банкоматі. На його пропозицію взяти участь у розшуку ОСОБА_12 вона погодилась. Оскільки у перший день його знайти їм не вдалось, він запропонував ОСОБА_11 купити у ОСОБА_12 наркотичні засоби, але у неї не було для цього грошей. Тоді він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_13 , який був йому винен гроші, щоб він повернув йому борг. У цей же день, перебуваючи у власному автомобілі разом із ОСОБА_11 , він передав останній грошові кошти у розмірі 3000 грн. для закупки наркотичних засобів та наказав шукати ОСОБА_12 та повідомити про його місце перебування. Декілька разів після цього він приїздив додому до ОСОБА_11 , спілкувався із її матір`ю та з нею особисто та отримував відповідь про те, що вона шукає ОСОБА_12 , але знайти не може. Тоді від свого агента ОСОБА_14 він дізнався, що ОСОБА_12 боїться спілкуватися із ОСОБА_11 , після чого він вирішив проводити операцію щодо розшуку ОСОБА_12 не за участю ОСОБА_11 , а за участю ОСОБА_14 , про що повідомив ОСОБА_11 та наказав повернути йому отримані від нього грошові кошти на банківську картку для подальшого їх використання у службовій діяльності, що вона і зробила. Грошові кошти зняв з картки його знайомий ОСОБА_7 , однак куди вони у подальшому поділись, йому невідомо. Вважає, що ОСОБА_11 обмовляє його щодо отримання неправомірної вигоди, оскільки вона має неприязнені відносини щодо усіх працівників міліції та є особою, яка вживає наркотичні засоби. Ніяких грошей у ОСОБА_11 він не вимагав та не отримував, інкримінованого йому злочину не вчинював.

Не дивлячись на невизнання своєї провини у вчиненні інкримінованого йому злочині, винуватість ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що приблизно у грудні 2014 року або у січні 2015 року вона перебувала у кабінеті слідчого у Жовтневому відділенні поліції та надавала пояснення з приводу крадіжки із магазину, коли до кабінету зайшли двоє оперативних працівників та запросили її на спілкування з приводу крадіжки майна із автомобіля. У кабінеті ОСОБА_3 став її звинувачувати у співучасті у крадіжці, оскільки працівники поліції мають беззаперечні докази того, що вона знімала гроші із банківської картки, яка була викрадена із автомобіля. ОСОБА_3 та інший працівник поліції спілкувалися дуже грубо та зухвало, через що вона злякалась та підписала викривальні себе пояснення. Коли вона виходила із ОСОБА_3 на вулицю палити, вона намагалась пояснити йому, що не вчинювала ніякої крадіжки, тоді ОСОБА_3 став вмовляти її повідомити місце перебування чоловіка, який дійсно вчинив цю крадіжку та дав їй банківську картку. Ввечері вони усі разом намагались знайти цього чоловіка, однак не змогли, тоді ОСОБА_3 підійшов до неї та запропонував передати йому 3000 грн. за непритягнення її до кримінальної відповідальності за вказаним епізодом крадіжки. Через декілька днів ОСОБА_3 знову приїздив до неї додому, намагався розшукати ОСОБА_12 , який вчинив крадіжку, та зауважив, що пізніше розповість їй про умови передачі грошей. Спочатку вона вирішила заплатити гроші, однак потім вирішила піти до прокуратури та написати заяву про вимагання неправомірної вимоги з неї, оскільки вона нічого протизаконного не робила, тому не розуміла, за що вона повинна сплачувати гроші. Наступного дня ОСОБА_3 повідомив, що грошові кошти буде необхідно перерахувати на банківську картку. Коли вона пішла до банку, то із перерахуванням коштів виникла якась проблема, ОСОБА_3 декілька разів телефонував їй та за допомогою смс повідомив номер іншої картки, на яку вона перерахувала 3000 грн. через касу . Пізніше вона зустрілась із ОСОБА_3 , який підтвердив, що передав гроші слідчому та знищив пояснення, які вона написала, тому її не будуть притягувати до кримінальної відповідальності та їй нічого боятися.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що приблизно у січні 2015 року до них додому приходили працівники поліції, які розшукували її доньку ОСОБА_16 . Від останньої вона дізналась, що правоохоронці підозрюють її у вчиненні краджки разом із якимось чоловіком, оскільки вона користувалась банківською карткою, яка була викрадена. Потім ОСОБА_16 поскаржилась, що оперативні праівники вимагають у неї грошові кошти у розмірі 3000 грн. за закриття справи щодо неї. Вона просила ходити із нею до райвідділу, оскільки вона боялась працівників поліції, які їй погрожували та примушували визнати свою провину у вчиненні злочину, якого вона не вчинювала.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що у неї у провадженні перебувала справа за фактом крадіжки майна із автомобіля, ніяких доручень працівникам оперативних підрозділів щодо вчинення дій, спрямований на розкриття вказаного злочину, вона не давала, підозрюваних за вказаним епізодом не було. Про те, що у ОСОБА_6 при собі була банківська картка, викрадена із автомобіля, їй нічого не відомо. Письмових пояснень від ОСОБА_6 за фактом крадіжки із автомобіля у матеріалах кримінального провадження не було. Крім того, пояснила, що вона особисто допитувала ОСОБА_6 за фактом крадіжки товарів із магазину, про вчинення нею інших злочинів їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що у нього у підпорядкуванні у Жовтневому районному відділі міліції м. Запоріжжя працював ОСОБА_3 . Йому було відома ОСОБА_6 , яка мала певне відношення до вчинення крадіжки із автомобіля та обіцяла допомогти знайти чоловіка, який був виконавцем вказаного злочину. ОСОБА_3 особисто брав участь у розкритті вказаного злочину. Про те, що ОСОБА_3 вимагає грошову винагороду від ОСОБА_6 , йому нічого не відомо. Після проведеного обшуку ОСОБА_3 пояснював, що ОСОБА_6 , його обмовила, він від неї нічого не вимагав та не отримував.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він працював у Жовтневому районному відділі міліції на посаді оперативного уповноваженого. ОСОБА_3 повідомив йому, що є дівчина, яка має відношення до викрадення майна із автомобіля, оскільки вона знімала гроші із банкомата з викраденої картки. ОСОБА_3 запросив її до себе до кабінету для спілкування, яке проходило нормально без будь-якого примусу або погроз. Після розмови ОСОБА_3 повідомив, що він буде готувати операцію з встановлення хлопця на ім`я ОСОБА_12 , який нібито вчинив крадіжку з автомобіля за допомогою ОСОБА_6 . З цією метою ОСОБА_6 повинна була придбати у ОСОБА_12 наркотичні засоби з метою викриття його місця знаходження. Грошові кошти ОСОБА_6 давав ОСОБА_3 , звідки він їх брав, йому невідомо. У подальшому ОСОБА_3 просив у нього дати номер якої-небудь картки Приватбанку для того, щоб ОСОБА_6 повернула отримані від нього кошти. Оскільки ОСОБА_6 є особою, яка вживає наркотичні засоби, вважає, що вона обмовляє ОСОБА_3 з приводу вимагання останнім у неї грошових коштів, оскільки він знає ОСОБА_3 як порядну та чесну людину.

Свідок ОСОБА_7 , будучи допитаним у судовому засіданні, пояснив, що з ОСОБА_3 він працював у Жовтневому РО ЗМУ УМВС України у Запорізькій області. У січні 2015 року ОСОБА_3 попросив надати йому номер банківської картки для того, щоб перерахувати на неї кошти. Однак з невідомих йому причин платіж через банк не проходив. Тоді він дав ОСОБА_3 номер іншої картки. У подальшому він особисто зі своїм знайомим зняли 3000 грн. з банківської картки. У той же день ввечері біля під`їзду будинку за місцем його проживання до нього підійшов невідомий чоловік, який сказав передати йому 3000 грн., на що він погодився та передав. Однак, хто саме це був, він не знає, та кому саме хлопець у подальшому передав гроші, йому також невідомо.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що у січні 2015 року на його банківську картку надходив платіж на 3000 грн. Однак, вказаною карткою за усною домовленістю користувався ОСОБА_20 , тому пояснити походження вказаних грошових коштів він не може.

Крім того, провина ОСОБА_3 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.01.2015 року, згідно якої ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності співробітника Жовтневого РВ ЗМУ ОСОБА_3 за вимагання неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн;

- протоколом огляду, помітки та вручення грошових коштів від 28.01.2015 року, а саме: грошових коштів у розмірі 3000 грн., які були вручені ОСОБА_6 ;

- протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 10.02.2015 року, згідно якого зафіксована телефонна розмова між ОСОБА_3 та жінкою 20.01.2015 року, зі змісту якої вбачається, що жінкою є мати ОСОБА_6 , із якою ОСОБА_3 обговорює деталі начебто вчиненого ОСОБА_21 злочину крадіжки із авто. 27.01.2015 року о 08.58 годин відбувається розмова між ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 , під час якої останній питає: «Что там у тебя, получается или нет?» ОСОБА_6 , відповідає: «Сегодня-завтра получится». Ввечері ОСОБА_3 надає ОСОБА_6 телефоном номер картки ПАТ КБ «Приватбанку», який остання записує. 28.01.2015 року ОСОБА_6 телефоном повідомляє ОСОБА_3 про те, що вона перерахувала на банківську картку 3000 грн. за мінусом комісії.

- протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 10.02.2015 року, згідно якого була знята інформація про телефонні переговори ОСОБА_3 27.01.2015 року, з яких вбачається, що ОСОБА_3 отримує номер картки ПАТ КБ «Приватбанк» та передає її реквізити ОСОБА_6 , при цьому зазначає: «Завтра до обеда пойди в «Приватбанк» и положи на этот карточний счет то, что мы говорили». На запитання ОСОБА_6 : «Будет все нормально вот с тем?», відповідає: «Да». З телефонних розмов 28.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 на протязі дня намагається вирішити питання про перерахування грошових коштів на картку банку, оскільки у ОСОБА_6 платіж не проходить, та надає ОСОБА_6 реквізити іншої картки.

- протоколом про результати аудіо-, відео контролю за особою від 11 лютого 2015 року, згідно якого 31.01.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зустрічаються на вул. Анголенко біля кофейного кіоску та обговорюють подальші дії ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_12 . ОСОБА_3 пропонує їй підтримувати зв`язок із ОСОБА_12 за можливості зустрітися із ним та розпитати, де він перебуває, а після затримання ОСОБА_12 він допитає ОСОБА_6 у якості свідка по вказаній справі. Далі ОСОБА_6 запитує: «А что с объяснениями? Вы их порвете или как?» ОСОБА_3 відповідає: «Уже порвал» та запевняє її, що зі слідчим також все буде нормально. Далі ОСОБА_6 зауважує: «Мама переживает, три тысячи это же немаленькие деньги». Далі продовжує: «Мне так тяжело денежки достались». ОСОБА_3 запевняє: «Я за тебя заступился, я взял на себя ответственность, дальше я все разрулю. Я тебе сказал, что все нормально».

- протоколом про результати спостереження за особою від 14.02.2015 року ОСОБА_6 28.01.2015 року, а саме: у відділенні Приватбанку пр..Соборний, 86, та 31.01.2015 року біля підземного переходу вул. Анголенко, де вона протягом 8 хвилин спілкувалась із ОСОБА_3

- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 10.03.2015 року, під час якого були зафіксовані дії ОСОБА_6 щодо перерахування грошових коштів, наданих їй працівниками правоохоронного органу на картку Приватбанку,

- протоколом про тимчасовий доступ до речей та документів від 08.04.2015 року, під час якого були вилучені копії документів на відкриття карткого рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк» на ім.»я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та випискою з карткового рахунку, згідно якої 28.02.2015 року на картковий рахунок надішли грошові кошти у розмірі 2998 грн;

- протоколом обшуку від 06.03.2015 року службового кабінету № 9 у приміщенні Жовтневого РВ ЗМУ, під час якого були виявлені та вилучені письмові пояснення ОСОБА_6 , мобільний телефон та блокнот ОСОБА_3 та протоколом огляду вилучених речей.

- копіями матеріалів кримінального провадження № 0003902 від 24.12.2014 року за ч.1 ст. 185 КК України за фактом крадіжки із автомобіля ЗАЗ, яке перебувало у провадженні слідчого ОСОБА_17

- копіями документів про призначення ОСОБА_3 на посаду та про проходження служби.

На підтвердження невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину захисником та обвинуваченим було надано суду такі докази.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він працював разом із ОСОБА_3 у карному розшуку Жовтневого РВ ЗМУ, вони спільно здійснювали оперативно-розшукові заходи за фактом крадіжки із автомобіля та встановили ОСОБА_6 як особу, причетну до вказано злочину. ОСОБА_3 попросив його надати йому допомогу у розкритті цього злочину. Тоді вони спільно із ОСОБА_6 їздили по мікрорайону Південному з метою відшукання ОСОБА_12 , якого знала ОСОБА_6 як особу, яка вчинила крадіжку. ОСОБА_6 повідомила, що необхідні гроші для того, щоб придбати у ОСОБА_12 наркотичні засоби. ОСОБА_3 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_13 , який у той же день привіз гроші, які ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 . Це було приблизно 3000 грн. Більше у розкритті вказаного злочину він участі не брав, чому ОСОБА_3 затримали працівники СБУ, він не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , пояснив, що у листопаді 2014 року він позичив у ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 3000 грн та повинен був віддати у січні 2015 року. В один із днів січня 2015 року ОСОБА_3 зателефонував та попросив повернути борг. Вони домовились зустрітися у районі кафе ОСОБА_12 . У службовому автомобілі ОСОБА_3 він передав грошові кошти у розмірі 3000 грн. Пам`ятає, що в авто ще сиділа якась дівчина та інший працівник міліції ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що на початку січня 2015 року він зустрівся із ОСОБА_3 , який став питати про ОСОБА_12 , який мешкав на Песках у м. Запоріжжі та попросив з ним зустрітися, передати «привіт» від ОСОБА_16 та повернути від неї борг. Однак ОСОБА_12 відмовився зустрічатися, оскільки хвилювався, що ОСОБА_6 його викриє перед працівниками міліції. На той момент вже були готові гроші для передачі ОСОБА_12 , однак він відмовився їх брати. Пізніше від ОСОБА_3 він дізнався, що гроші з банківської картки ОСОБА_25 хтось забрав собі, хто саме, йому невідомо.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні зауважував, що грошові кошти, які ОСОБА_6 перерахувала на банківську карту раніше належали йому, він їй передав 3000 грн для здійснення операції щодо викриття ОСОБА_12 у своєму службовому автомобілі, а у подальшому попросив повернути гроші через те, що ОСОБА_12 не бажав із нею зустрічатися, а він залучив до проведення вказаної операції ОСОБА_24 .

Перевіряючи версію сторони захисту про належність грошових коштів, перерахованих ОСОБА_6 на банківську картку за вказівкою ОСОБА_3 , йому, та невчинення обвинуваченим ніяких дій щодо отримання неправомірної вигоди, суд вважає її неправдоподобною та такою, що спростовується наданими стороною обвинувачення доказами з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що після звернення ОСОБА_6 до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину ОСОБА_3 , її було залученно до проведення слідчого експерименту у формі контролю за вчиненням злочину, що підтверджується відповідною постановою, та 28.01.2015 року надано грошові кошти у розмірі 3000 грн., що оформлено протоколом огляду, помітки та вручення грошових коштів у присутності понятих та у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства. Крім того, свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона отримала саме від працівників СБУ грошові кошти, які у подальшому перерахувала на банківську картку, номер якої їй дав ОСОБА_3 .

Оцінюючи пояснення свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_24 та ОСОБА_13 про те, що вони були очевидцями факту передання ОСОБА_3 грошових коштів ОСОБА_6 для закупки наркотичних засобів суд відкидає їх як такі, що не є об`єктивними, оскільки вказані особи є знайомими ОСОБА_3 та зацікавлені у звільненні останнього від кримінальної відповідальності, та з огляду на те, що вони спростовуються іншими зазначеними вище судом доказами.

Із дослідженого у судовому засіданні протоколу відеоспостереження за особою вбачається, що 31.01.2015 року тобто через три доби після перерахування ОСОБА_26 коштів ОСОБА_3 зустрічається із нею та обговорює подальші дії щодо встановлення місця перебування особи на ім"я ОСОБА_12 . Зміст зазначеної розмови свідчить про те, що ОСОБА_3 станом на 31.01.2015 року не мав іншого плану щодо викриття злочинця на ім`я ОСОБА_12 , ніяких даних про намір використання під час цієї операції ОСОБА_24 або інших осіб ОСОБА_3 не повідомляв, що також підтверджує неправдивість пояснень свідка ОСОБА_24 , допитаного у судовому засіданні.

Аналізуючи зміст телефонних розмов між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на протязі січня 2015 року суд приходить до висновку, що останній завуальованими фразами вимагає від ОСОБА_6 перерахувати на картковий рахунок суму коштів, що свідчить про намір приховати свої дії від можливих сторонніх слухачів, однак повернення боргу при звичних життєвих обставинах між боржником та кредитором не пов`язаний із застосуванням таких заходів конспірації. Зазначені факти спростовують версію сторони захисту про те, що прокурором не надано суду переконливих доказів про вимагання ОСОБА_3 неправомірної вигоди, оскільки такі розмови під час проведення негласних слідчих дій не зафіксовані.

Також суд зазначає, що 31.01.2015 року під час розмови із ОСОБА_6 , зафіксованої у протоколі про результати аудіо та відеоконтролю за особою, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 обговорюють дії ОСОБА_3 щодо знищення письмових пояснень ОСОБА_6 , останній запевняє, що ніяких негативних наслідків для неї з боку правоохоронних органів не настане, на зауваження ОСОБА_6 , що гроші досталися їй важко, повторює: «все будет нормально». Така розмова підтверджує, що ОСОБА_3 знав та очікував від ОСОБА_6 отримання грошових коштів за нерозголошення відомостей про її причетність до вчинення злочину та знищення її письмових пояснень, запевнивши її, що тепер (після отримання грошей від ОСОБА_6 ) він знищив її пояснення, тобто виконав ті дії, які від нього вимагались за отримання неправомірної вимоги як представника правоохоронного органу. Зазначена розмова спростовує і доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_3 не отримав від ОСОБА_6 грошових коштів, а вони були зняті з банківської картки та привласнені невідомими особами, оскільки це не відповідає дійсності з огляду на поведінку ОСОБА_3 під час зустрічі.

Суд оцінює критично доводи захисника про те, що пояснення ОСОБА_6 у якості свідка не відповідають дійсності та є неправдивими через те, що вона має мотиви для обмовляння працівників правоохоронних органів, оскільки є особою, яка неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності та вживає наркотичні засоби, та зауважує на те, що пояснення свідка ОСОБА_26 були оцінені судом у сукупності з іншими зібраними та наданими суду для дослідження доказами, не мають суперечностей між собою, тому приймаються судом як об`єктивні.

Відкидає суд і твердження захисника про те, що по вказаному кримінальному провадженню мала місце провокація вчинення злочину, оскільки зі змісту досліджених у судовому засіданні телефонних розмов між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_3 був ініціатором необхідності перерахування грошових коштів саме на банківську картку, тривалий час вживав заходів щодо надання ОСОБА_6 , номеру картки, яка є активною, та з якої у подальшому буде можливо здійснити зняття готівкових коштів, при цьому поведінка ОСОБА_6 була спрямована на виконання вказівок обвинуваченого та не містила характеру активних повокаційних тдій.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.368 КК України - прохання надати та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-психіатра або лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, за яким характеризується позитивно, одружений, на теперішній час бере участь в антитерористичній операції у якості солдату військової частини НОМЕР_4 .

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання не повязане з позбавленням волі, у межах санкції статті 368 ч.1 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та відповідатиме цілям призначення покарання.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі пятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 гривень (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) із позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України строком на два роки.

Речові докази:

- блокнот ОСОБА_3 синього кольору повернути за належністю ОСОБА_3 ;

- копію матеріалів кримінального провадження № 0003902, оригінал пояснень ОСОБА_6 , витяг з пошукової системи зберігати у матеріалах провадження суду.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1