№ 5-2199км14
П О С Т А Н О В А

22 травня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінальної справи судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 11 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в:
зі змісту касаційної скарги прокурора вбачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Постановами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня та 05 квітня 2017 року прокурору було відмовлено у витребуванні матеріалів кримінальної справи щодо ОСОБА_2 із зазначенням недоліків та строку їх усунення.

При цьому йому роз`яснювалося, що в силу ч. 2 ст. 387 КПК України 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 цього Кодексу, відповідно до якої в скарзі, крім іншого, зазначаються вказівки на те, у чому полягає незаконність судових рішень, доводи на обґрунтування такої позиції, а також конкретне прохання з урахуванням того, яке рішення може ухвалити суд касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, підставами для скасування вказаних судових рішень касаційним судом є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК України 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК України 1960 року) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 КПК України 1960 року).
Проте, як видно зі змісту повторно поданої касаційної скарги, прокурор не усунув недоліків, зазначених у постанові від 05 квітня 2017 року та його касаційна скарга знову не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.

Так, у касаційній скарзі прокурор, як і попереднього разу, фактично крім іншого, просить суд касаційної інстанції провести переоцінку доказів кримінального провадження щодо ОСОБА_2 та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту та однобічність досудового і судового слідства, що згідно з ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Згідно зі ст. 388 КПК України 1960 року, справа не витребовується, якщо скарга, відповідно до вимог статей 350, 398 КПК України 1960 року, не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України,
п о с т а н о в и в:
відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінальної справи судами першої та апеляційної інстанцій, у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 .
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у цій постанові недоліків і якщо вона надійде в межах строку, визначеного ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи (скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущений цей місячний строк при повторному зверненні до суду).
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1