Дата документу Справа № 331/1601/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/997/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/1601/17
Категорія ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000531 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Добровеличківка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, українця, який має неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

1) 03.10.2012 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік;

2) 04.11.2013 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до 4 років 2 місяці позбавлення волі;

3)14.03.2014 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст.71 КК України до 4 років 3 місяці позбавлення волі, умовно-достроково звільнений 31.10.2016 року , невідбутий термін складає 1 рік 3 місяці 7 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;
за участю: прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить зменшити йому призначений термін покарання, вказує при цьому, що він розкаюється та став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах захисника, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України невідбуту частину покарання за вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 14.03.2014 року частково приєднано до призначеного покарання та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 17 лютого 2017 року.

Зараховано ОСОБА_6 до строку призначеного покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17 лютого 2017 року до моменту набрання вироком суду чинності, у порядку передбаченому ч.5 ст. 72 КК України.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 17 лютого 2017 року, о 19.35 годин, ОСОБА_6 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, знаходячись біля будинку № 24 по вул. Залізничній в м. Запоріжжя побачив ОСОБА_9 , яка прямувала до місця свого мешкання. У цей час у ОСОБА_6 раптово виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Так, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підбіг до ОСОБА_9 , яка в цей момент знаходилась біля будинку АДРЕСА_2 , після чого шляхом ривку вихопив із руки потерпілої жіночу сумку, яка їй належить, в якій знаходилось майно потерпілої, а саме: жіноча сумка, вартістю 100 грн.; мобільний телефон Nokia X2-01, в корпусі чорного кольору, вартість якого складає 500 грн.; флеш накопичувач об`ємом 8 гігабайт, вартістю 100 грн.; грошові кошти у сумі 619 грн.; гаманець сірого кольору, матеріальної цінності не представляє, а всього викрав майна на загальну суму 1319 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що останній щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, а тому суд призначив йому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, яке передбачене санкцію ч. 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення ОСОБА_6 остаточно призначеного місцевим судом покарання, оскільки, будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення не встав, про що свідчить те, що цей тяжкий корисливий злочин їм було скоєно через короткий проміжок часу після попереднього осудження за корисливі злочини, а тому призначене покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: