УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/2044/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
скаржника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27.02.2017 р.,
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_8 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
В клопотанні слідчого вказано, що 01.10.2016 р. до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області надійшла ухвала слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.09.2016 р. про зобов`язання внесення СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області до ЄРДР відомостей, що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, стосовно протиправних дій невстановлених осіб, які всупереч волевиявленню власника, самовільно зайняли належне ПАТ «ПУМБ» нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , в якому здійснюють незаконну господарську діяльність.
У зв`язку з невиконанням впродовж 2010-2016 років позичальником ОСОБА_8 вимог по погашенню боргу банк, після письмових повідомлень, направлених останній, звернув стягнення на іпотеку, шляхом реєстрації приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 права власності банку на вищевказаний об`єкт нерухомого майна загальною площею 240,4 квадратних метрів. Про даний акт ОСОБА_8 повідомлено цінним листом від 24.05.2016 року №61-01-236, яким і встановлено термін для звільнення приміщення, що перейшло у власність банку, не зважаючи на що остання вживає заходів по блокуванню можливості ПАТ «ПУМБ» користуватись своїм майном. Таким чином на даний час невідомими особами відбувається користування та розпорядження приміщенням, яке є власністю банку, що може призвести до його пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, зменшення його вартості.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомості, що розташований по АДРЕСА_1 зареєстровано за банком ПАТ «ПУМБ».
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про накладення арешту на вказане майно, дослідив у повному об`ємі необхідні матеріали провадження.
Разом з тим, згідно ст.173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчим суддею при постановленні ухвали не достатньо були дотримані всі вимоги ст.ст.170, 173 КПК України.
Рішення слідчого судді про наявність підстав накладення арешту на вказане в клопотанні слідчого поліції нерухоме майно є обґрунтованим. Проте, не було взято до уваги, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя повинен був врахувати необхідність застосування найменш обтяжливого способу арешту. Слідчий суддя зобов`язаний був застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як вбачається з матеріалів провадження у володінні ОСОБА_8 перебуває нежитлове приміщення, яке вона використовує у здійсненні своєї підприємницької діяльності.
Між ОСОБА_8 та ПАТ «ПУМБ» з приводу права власності на вище вказане нежитлове приміщення існують спірні цивільно-правові відносини, які тривалий час не знаходять свого остаточного вирішення в судах загальної юрисдикції.
За даних обставин, рішення слідчого судді про накладення арешту на вказане нежитлове приміщення, з передачею його на відповідальне зберігання ПАТ «ПУМБ», ухвалено без врахування розумності та співрозмірності обмеження права володіння ОСОБА_8 та наслідків такого арешту. Рішення слідчого судді про передачу майна на відповідальне зберігання ПАТ «ПУМБ» виходить за межі вимог клопотання слідчого поліції та є передчасним, оскільки стосується питань, які ще підлягають встановленню та ретельному дослідженню в ході досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні.
Апеляційний суд переконаний, що буде достатнім при накладенні арешту на майно ОСОБА_8 , залишити їй право розпоряджатися та користуватися нерухомим майном нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, зважаючи на фактичні обставини кримінального провадження, апеляційний суд вважає необхідним накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , способом позбавлення права на відчуження зазначеного майна.
Відповідно до ст.410 КПК України, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, тягнуть скасування судового рішення, а з урахуванням вимог ст.407 цього Кодексу зі скасуванням ухвали слідчого судді й постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27.02.2017 р., якою накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною розпоряджатися та користуватися ним будь-яким чином та передачею його на відповідальне зберігання ПАТ «ПУМБ», як його власнику, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , із забороною його відчуження, з покладенням обов`язку його зберігання на ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :