АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного йому за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2014 року.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування поданої скарги зазначає, що суд, ухваливши рішення про відмову в задоволенні клопотання, прийшов до неправильного висновку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання подане особою, що не входить до переліку осіб, уповноважених на таке звернення. При цьому суд не врахував, що орган виконання покарань, за наявності права засудженого на умовно-дострокове звільнення, не звернувся із таким клопотанням до суду в установлений законом строк, як того вимагає положення ч.3 ст.154 КВК України, що змусило захисника самостійно звернутись до суду з відповідним клопотанням.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк.

Захисником також подане клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст ухвали він отримав лише 12.06.2017 року, після чого зміг підготувати обґрунтування апеляційної скарги та подати її до суду.

Колегія суддів визнає обґрунтованим клопотання захисника про те, що строк на оскарження ухвали суду першої інстанції ним пропущено з поважних причин, оскільки повний текст судового рішення ним отримано лише 12.06.2017 року та, з урахуванням необхідного часу для підготовки апеляційної скарги, подав 14.06.2017 року. З цих підстав колегія суддів задовольняє клопотання захисника та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2014 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Вирок набув законної сили та звернутий до виконання. Призначене покарання ОСОБА_6 відбуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся захисник ОСОБА_7 із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання. Подане клопотання захисник обґрунтував тим, що комісія ДУ «Київський слідчий ізолятор» 11.01.2017 року незаконно відмовила ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні, а тому він змушений самостійно звернутись до суду з відповідним клопотанням.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотанням захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного йому за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2014 року.
Рішення суду мотивоване тим, що за змістом ст.154 КВК України та ст.ст.81, 82 КК України саме орган або установа виконання покарань має право звернутися з клопотанням про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання до суду у порядку, встановленому КПК України. З огляду на це суд прийшов до висновку, що захисник не є особою, яка наділена правом звертатись з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженої особи від відбування покарання, а тому відмовив в задоволенні поданого клопотання.
Колегія суддів не погоджуються з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

За існуючого правового регулювання, з урахуванням положень ст.154 КВК України, клопотання про застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким може бути заявлено органом або установою виконання покарань. Питання про можливість розгляду та задоволення відповідного клопотання, поданого засудженим, його захисником, залежить від таких обставин, як: виконання/невиконання органом або установою виконання покарань обов`язків, визначених ч.3 ст.154 КВК, встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності суб`єктів, визначених у ч.3 ст.154 КВК щодо своєчасності звернення до суду із відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого або заміни призначеного судом покарання більш м`яким, що порушує права засудженого на вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання тощо.

Колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи захисника про те, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , не перевірив обставини, які зумовили звернення з таким клопотанням до суду. Зокрема, незважаючи на те, що захисник обґрунтовував подання ним клопотання незаконною відмовою адміністрації ДУ «Київський слідчий ізолятор» у представленні ОСОБА_6 до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, судом не з`ясовано правових підстав такої відмови та можливих передумов порушення законних прав особи на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Оскільки суд першої інстанції, ухваливши рішення про відмову в задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, припустився порушень вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу захисника, скасовує ухвалу суду та призначає у даному судовому провадженні новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 410, 411, 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотанням захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного йому за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2014 року, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3