Справа № 135/794/17
Провадження № 1-в/135/50/17
УХВАЛА

Іменем України

30.08.2017 року Ладижинський міський суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання,-
ВСТАНОВИВ:
До Ладижинського міського суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Згідно клопотання засуджений просить зарахувати йому в строк покарання періоди з 18.09.2013 року по 18.12.2013 року, з 25.03.2016 року по 25.04.2017 року.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 клопотання підтримали. Засуджений додатково пояснив, що просить зарахувати йому в строк покарання попереднє ув`язнення за періоди з 18.09.2013 року по 18.12.2013 року, коли він перебував в СІЗО м. Києва для участі в розгляді касаційної скарги. Також зазначив, що на даний час в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя триває розгляд провадження про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, тому просив зарахувати період з дня відкриття провадження 25.03.2016 року. При цьому, вважає, що таке зарахування має проводитись судом незважаючи на те, що питання про зарахування строку попереднього ув`язнення за час розгляду справи про перегляд вироку за нововиявленими обставинами вже вирішувалось судом.
Прокурор вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, оскільки таке ж клопотання вже розглядалось судом, крім того, перебування в слідчому ізоляторі засудженого на час розгляду справи з перегляду вироку за нововиявленими обставинами не є попереднім ув`язненням.
Заслухавши прокурора, засудженого, захисника, вивчивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню зважаючи на таке.
Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187,ч.3 ст.187,ч.1 ст.263,ч.3 ст.289,ч.1 ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
02 квітня 2013 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.11.2012 року змінено. Застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно за сукупністю злочинів призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.11.2012 року, з урахуванням внесених апеляційним судом змін, набрав законної сили 02.04.2013 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11.03.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.11.2012 року з 26.10.2010 року по 02.04.2013 року включно.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.04.2016 року вказану ухвалу суду змінено та постановлено у відповідності до ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 25.10.2010 року по 02.04.2013 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, судом достеменно встановлено, що засудженому ОСОБА_4 у відповідності до ч.5 ст.72 КК України по кримінальному провадженню в межах якого до нього застосовувалось попереднє ув`язнення, та за вироком якого ОСОБА_4 , відбуває покарання, строк попереднього ув`язнення зараховано в строк відбування покарання.
В процесі розгляду справи було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 раніше звертався до Ладижинського міського суду Вінницької області із клопотанням, згідно якого просив, зокрема, зарахувати йому в строк відбування покарання строк перебування в слідчому ізоляторі в зв`язку з переглядом вироку за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Ладижинського міського суду від 16.03.2017 року, яка набрала законної сили, уже відмовлялось в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього увязнення в строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22.06.2017 року вказана ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2017 року засудженому зараховано в строк покарання із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі періоди з 18.09.2013 року по 18.12.2013 року та з 25.03.2016 року по 21.02.2017 року.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18.04.2017 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2017 року. При цьому відмовлено в задоволенні клопотання засудженого щодо зарахування йому в строк покарання час знаходження в Київському СІЗО з 18.09.2013 року по 18.12.2013 року та час знаходження в Запорізькому СІЗО з 25.03.2016 року по 21.02.2017 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Згідно ст.21 КПК України наявність рішення, що набрало законної сили в порядку, визначеному КПК України, є обов`язковим і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Вирок, яким засуджено ОСОБА_4 набрав законної сили 02.04.2013 року. Таким чином, після набрання вироком законної сили припинилось і попереднє ув`язнення, як запобіжний захід.
Відтак, суд вважає безпідставними посилання засудженого на необхідність зарахування строку перебування в слідчому ізоляторі в зв`язку з переглядом вироку за нововиявленими обставинами в строк покарання після набрання вироком законної сили.
Розгляд справи про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 року триває в суді першої інстанції. Розгляд даного питання в суді на даний час саме по собі не може свідчити про продовження чи виникнення нового періоду попереднього ув`язнення.
Враховуючи викладене, доводи засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього положень ч. 5 ст. 72 КК України є безпідставними, відтак клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, ст. 5, ч. 5 ст. 72 КК України, ст. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.
Суддя: