Справа № 157/1125/17 Провадження №11-кп/773/261/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2017 року місто Луцьк
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року, яким -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта базова середня, не працює, неодружений, в силу ст.89 КК України судимості немає,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та йому призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він 04 грудня 2016 року близько 21.00год. шляхом відкриття навісного замка, проник до господарського приміщення по АДРЕСА_1 , що належить потерпілій ОСОБА_12 , звідки умисно таємно викрав належні останній кінний культиватор вартістю 840 грн. та дорожній велосипед марки «Україна» вартістю 368 грн. 75 коп., чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1208 грн. 75 коп.
У поданій апеляції прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій та міру покарання, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону. Вказує, що судом при вирішенні цивільних позовів потерпілої не дотримано вимог ч.4 ст.374 КПК України, оскільки в резолютивні частині не зазначено рішення суду про цивільний позов. Просить вирок суду першої інстанції змінити та вирішити цивільний позов щодо матеріальних збитків та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, представника потерпілої, яка просила залишити вирок без змін, при цьому підтвердила надходження коштів потерпілій, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, просили застосувати положення вимог ст.75 КК України та не позбавляти волі обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

У відповідності до вимог ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Окрім того, згідно вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивні частині вироку зазначається вт ому числі і рішення про цивільний позов.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини вироку суду, суд першої інстанції розглянув цивільний позов з дотримання вимог кримінального та цивільного законодавства, однак не вказав про це рішення в резолютивні частині, як це передбачено п.2 ч.4 ст.374 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд задовольняє скаргу прокурора, при цьому вносить в резолютивну частину вироку суду відповідні рішення щодо цивільного позову потерпілої.

У відповідності до вимог ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Суд першої інстанції правильно встановив ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, відсутність пом`якшуючих обставин, та наявність обтяжуючої вчинення злочину щодо особи похилого віку, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_9 хоча і вважається несудимим, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Окрім того, обвинуваченим добровільно перераховано потерпілій суму коштів в розмірі 2500 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Таким чином, встановлено, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані дані про особу обвинуваченого, розмір викраденого майна, та інші обставини, зокрема встановлені в суді апеляційної інстанції щодо відшкодування 2500 гривень, при вирішенні питання про можливість звільнення останнього від відбуття покарання з випробовуванням на підставі ст.75 КК України.

Перераховані вище обставини, на думку апеляційного суду, є такими, які, в силу ст.75 КК України, дають підстави для звільнення від відбування покарання, разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, суд призначає максимальний іспитовий строк.

Апеляційний суд вважає, що призначене покарання з випробовуванням буде достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання ОСОБА_9 , відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 змінити.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Резолютивну частину вироку Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 доповнити рішенням наступного змісту «Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 в частині відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду у зв`язку з відмовою від позову в цій частині. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень».

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий /підпис/

Судді /підпис/ /підпис/
Згідно з оригіналом
Рішення набрало законної сили 29 серпня 2017 року
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2

Помічник судді ОСОБА_13