Справа № 308/1483/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , та представника заявника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність заступника начальника СВ СУ ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність заступника начальника СВ СУ ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_6 , яку мотивує тим, що на розгляді заступника начальника слідчого відділу СУ ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 перебувають матеріали кримінального провадження № 0000240 від 29.12.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження на підставі ухвал Ужгородського міськрайонного суду було проведено обшуки за наступними адресами:

- АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 .

Приміщення за вказаними адресами знаходяться в орендному володінні ФОП ОСОБА_4 і використовуються для надання послуг доступу до мереж Інтернет (діяльність компютерних клубів). Договори оренди, що посвідчують право користування, наявні у матеріалах провадження. Компютерна техніка, розміщена в зазначених приміщеннях (системні блоки ПК, монітори, клавіатура, миші, інша ПК-периферія, тощо), перебуває на балансі ФОП ОСОБА_8 . Він є єдиним володільцем і користувачем зазначеного майна.

Під час обшуків вищевказані предмети були вилучені, як такі що можуть бути частиною апаратно-програмного комплексу, який може використовуватися для зайняття гральним бізнесом.

06.02.2017 року на адресу заступника начальника СВ ОСОБА_6 шляхом надсилання поштовою кореспонденцією було подано клопотання про повернення вилученого майна володільцю.

Станом на 13.02.2017 р. жодної відповіді від ОСОБА_6 на адресу ФОП ОСОБА_4 не надходило.

Представник заявника ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив суд її задовольнити, пояснив, що слідчим проведені всі необхідні слідчі дії ,а саме проведені експертизи та наявні висновки експертів НДЕКЦ, відповідно до яких вилучене і надане на дослідження майно не придатне для використання у гральному бізнесі тане містить ознак кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Як вбачається з матеріалів справи на розгляді заступника начальника слідчого відділу СУ ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 перебувають матеріали кримінального провадження № 0000240 від 29.12.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження на підставі ухвал Ужгородського міськрайонного суду було проведено обшуки за наступними адресами:

- АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 .

Приміщення за вказаними адресами знаходяться в орендованому володінні ФОП ОСОБА_4 і використовуються для надання послуг доступу до мережі Інтернет. Комп`ютерна техніка, розміщена в зазначених приміщеннях (системні блоки ПК, монітори, клавіатури, миші, інша ПК-периферія, тощо) перебуває на балансі ФОП ОСОБА_4 . Він є єдиним володільцем і користувачем зазначеного майна.
Під час обшуків вищевказані предмети були вилучені, як такі що можуть бути частиною апаратно-програмного комплексу, який може використовуватися для зайняття гральним бізнесом
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Згідно п.1 ч.6 ст. 100 КПК України Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, у нездійсненні інших процесуальних дій володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно з ч.2 ст167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.
Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол , копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Проаналізувавши зміст вищезазначених норм чинного кримінально-процесуального закону з врахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене у ОСОБА_4 майно є тимчасово вилученим майном в розумінні ст. 167 КПК України, оскільки відповідає критеріям визначеним в частині другій вказаної статті (є предметом кримінального правопорушення).
Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною пятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.
Аналізуючи правовий зміст ч.7 ст.236, ч.1 ст.98 КПК України, та ч.2 ст.168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають один з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.
Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи, що слідчим проведені всі необхідні слідчі дії (проведені експертизи та наявні висновки експертів НДЕКЦ, практичної необхідності у зберіганні вилученого майна немає.
Крім цього, майно, яке було вилучено у ФОП ОСОБА_4 жодного доказового значення не становить, але одночасно з тим спричиняє примусовий простій заявленої легальної підприємницької діяльності.
На підставі наведеного суд вважає, скрагу обґрунтованою, мотивованою та також що підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 100, 169, 171,173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність заступника начальника СВ СУ ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Зобов`язати заступника начальника СВ СУ ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_6 повернути на відповідальне зберігання вилучене майно фактичному володільцю ФОП ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_9