№ 204/2229/17
№ 1-в/204/551/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника установи ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -
ВСТАНОВИВ
До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла зазначена заява засудженого.
В судовому засіданні засуджений просив заяву задовольнити, замінити невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке покарання.

Представник установи заперечував щодо задоволення заяви засудженого, оскільки останній має ряд стягнень, які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Прокурор заперечував щодо задоволення заяви за відсутності належних підстав.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами особової справи, приходить до наступного.
Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2015 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 08.04.2016 року, кінець 08.04.2018 року. Станом на 18.05.2017 року, засуджений відбув 1 рік 1 місяць 10 днів, тобто фактично третину строку призначеного покарання.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право зокрема вирішити питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.
Статтею 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді, позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.
Відповідно до матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в складі господарчої обслуги Дніпровської УВП № 4, за період відбування покарання характеризується задовільно, але має ряд стягнень за порушення режиму утримання.
Виходячи з того, що застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням до засудженої особи є правом, а не обов`язком суду, а факт відбуття ним третини строку покарання, не є для цього достатньою правовою підставою, приймаючи до уваги неналежну поведінку ОСОБА_5 в установі виконання покарання, відсутність в матеріалах справи достатніх даних, які б свідчили про його виправлення, суд приходить до висновку, що засуджений належним чином не довів своє виправлення, в зв`язку з чим його заява задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 72, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .