Справа №574/486/17
Номер провадження 1-кп/573/102/17

УХВАЛА
і м е н е м У к р а ї н и
29 червня 2017 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
На розгляді Білопільського районного суду Сумської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

В судовому засіданні 29 червня 2017 року прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів та про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави на 60 днів.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 просили змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 просили відмовити прокурору в задоволенні клопотання за необгрунтованістю, обрати для ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 07 березня 2017 року ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 80000 грн. строком на 60 діб до 18 год. 30 хв. 04 травня 2017 року.

09 березня 2017 року ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 80000 грн. строком на 60 діб до 15 год. 25 хв. 04 травня 2017 року. 13 березня 2017 року він був звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Ухвалою Білопільського районного суду від 04 травня 2017 року запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжений на 60 днів до 02 липня 2017 року включно, ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді застави в розмірі 80000 грн., яка вже раніше була внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА в Сумській області, на весь часу розгляду справи в суді.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 176 КПК України одним із видів запобіжних заходів є особисте зобов`язання.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини і утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; чи застосовувались до підозрюваного, обвинуваченого раніше запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає в внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконння цих обов`язків.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до п. 1, п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Як зазначено у справах ЄСПЛ "Харченко проти України" (заява №40107/02) рішення від 10 лютого 2011 року (п.п. 79, 70), "Єлоєв проти України" (заява №17283/02) рішення від 06 листопада 2008 року (п. 60), продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Для продовження строку тримання під вартою саме існування обгрунтованої підозри перестає бути підставою позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судом.

У пункті 103 рішення ЄСПЛ від 17 квітня 2014 року у справі "Анатолій Руденко проти України" (заява №50264/08) зазначено, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.
У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 26 червня 2014 року у справі "Ливада проти України" (заява №21262/06) зазначено, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою.

За змістом ч. 5, ч. 6 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Судом встановлено, що запобіжний захід ОСОБА_5 у виді застави обраний на весь час судового розгляду, тому підстав прмиймати рішення про його продовження на 60 днів немає.

Стосовно ОСОБА_9 , то суд зазначає, що кримінальне провадження відносно нього на даний час ще не розглянуто, останній обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років.

В той же час ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має хронічне захворювання.

На даний час всі заявлені свідки та потерпіла в даному провадженні допитані, тому підстав вважати, що ОСОБА_9 може впливати на потерпілу та свідків або переховуватися від суду немає.

Тому суд вважає, що ризики, які існували на момент обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відпали, а тому йому необхідно змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання на весь час судового розгляду з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України на с трок 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 331, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Прокурору ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави на строк 60 днів відмовити, оскільки застава останньому обрана на весь час судового розгляду.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Києва, мешканцю АДРЕСА_1 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання на весь час судового розгляду.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 :

- прибувати за першим викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Строк дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого ОСОБА_4 , визначити терміном на 60 днів з дня винесення даної ухвали, тобто до 27 серпня 2017 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених судом обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_4 зазначених обов`язків покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає чинності з моменту її проголошення.

Суддя