Справа № 159/1266/17
Провадження № 1-кп/159/145/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000490 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Синове Старовижівського району Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, тимчасово безробітного, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
обвинувачений ОСОБА_4 , 02.03.2017 року, близько 03 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї поблизу багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , підійшов до автомобіля ВАЗ 21061, р.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 та, діючи умисно, з корисливих мотивів, відчинив дверцята салону, звідки шляхом вільного доступу таємно викрав наступні предмети: підлокітник автомобільний з написом «DAEWOO» вартістю 150 гривень, два динаміки до автомагнітоли марки «SHUTLE SKYLOR» загальною вартістю 200 гривень, чохол для мобільного телефону з шкірозамінника з написом «ЕХРЕRT S» вартістю 70 гривень, металевий вороток вартістю 50 гривень, ключ колісний металевий вартістю 50 гривень, кабель для заряджання мобільного телефону вартістю 30 гривень, ручку для регулювання віконного скла автомобіля, яка для потерпілого майнової цінності не становить, що належать потерпілому ОСОБА_5 , чим завдав останньому майнової шкоди на загальну суму 550 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразилися в у таємному викраденні чужого майна, скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході досудового розгляду справи між обвинуваченим та потерпілим укладено угоду про примирення.

За умовами вказаної угоди ОСОБА_4 визнає свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення і заявляє про повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному.

Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому покарання за скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, для обвинуваченого відповідає положенням п. 1-2 ч. 1 ст. 65 КК України та визначена в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення. Виходячи з викладеного угода про примирення підлягає затвердженню.

Заходи забезпечення кримінального провадження обвинуваченому не обиралися.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 468, 469, 475 КПК України, суд,
ухвалив:
Угоду про примирення від 30.03.2017 року у кримінальному провадженні № 0000490 укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази, які передано на зберігання до камери схову Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області: підлокітник автомобільний з написом «DAEWOO», два динаміки до автомагнітоли марки «SHUTLE SKYLOR», чохол для мобільного телефону з шкірозамінника з написом «ЕХРЕRT S», металевий вороток, ключ колісний металевий, кабель для заряджання мобільного телефону, ручку для регулювання віконного скла автомобіля, які належать потерпілому ОСОБА_5 повернути останньому, а викрутку металеву та плоскогубці знищити, як такі, що становлять матеріальної цінності.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1