Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А :
До суду надійшла відмова адвоката ОСОБА_6 від захисту обвинуваченого ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні. Свою відмову захисник обґрунтовує тим, що не має можливості узгодити правову позицію захисту з обвинуваченим через відсутність зв`язку із ним, а відтак, на думку захисника, не може надавати обвинуваченому якісно та в необхідному обсязі безоплатну вторинну правову допомогу. Зазначені обставини, як вважає захисник, унеможливлюють захист ним обвинуваченого ОСОБА_7 в суді по суті пред`явлених йому обвинувачень, оскільки захиснику не відома позиція обвинуваченого по суті обвинувачень в обвинувальному акті, у зв`язку з чим він не може здійснювати захист ОСОБА_7 , виходячи із його інтересів, не може займати у справі позицію всупереч його волі. Захисник вважає, що його участь у справі на стадії судового розгляду обвинувального акту через конкретні об`єктивні причини відсутності зв`язку з клієнтом може потягнути суттєве порушення прав і законних інтересів цього клієнта, що є неприпустимим згідно з правилами адвокатської етики. Обґрунтовуючи зазначені обставини, адвокат ОСОБА_6 вказує, що 01.06.2016 року направляв лист ОСОБА_7 з проханням зв`язатися із ним, відповідно до листа ТОВ «КСД-Київ-2013» від 17.06.2016 року отримувач відмовився приймати відправлення; той самий лист був направлений адвокатом електронною поштою та факсом на робочу адресу обвинуваченого; 01.06.2016 року захисник направляв адвокатський запит у Міністерство оборони РФ та отримав відповідь, що його питання не належать до компетенції цього департаменту; 23.07.2016 року був направлений адвокатський запит в посольство РФ в Україні, відповіді не надійшло; 23.07.2016 року захисник направив адвокатський запит в Слідчий комітет РФ, відповіді не надійшло.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав зазначену відмову, послався на ч. 4 ст. 47 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні вважає відмову адвоката ОСОБА_6 від захисту обвинуваченого ОСОБА_7 необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам законодавства.
Колегія суддів, вислухавши думки сторін, приходить до наступного.
За матеріалами кримінального провадження убачається, що адвокат ОСОБА_6 виступає у якості захисника обвинуваченого ОСОБА_7 за призначенням відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС ГВП ГПУ ОСОБА_8 від 27.05.2016 року про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням, виданого Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві від 30.05.2016 року № б/н.
Згідно зазначеного Доручення, яке діє до: закриття кримінального провадження; закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень; використання всіх національних засобів правового захисту, адвокат ОСОБА_6 призначений для надання безоплатної вторинної правової допомоги у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст.ст. 46, 47 КПК України, протягом дії такого доручення ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокату забороняється відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.
Відповідно до пункту 7 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають, зокрема, особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.
Крім того, відповідно до положень статті 21 зазначеного Закону, після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом. Під час призначення адвоката враховуються його спеціалізація, досвід роботи, навантаження, складність справ, у яких адвокат бере участь.
В той же час, відповідно до ст. 23 зазначеного Закону, надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі якщо:
1) обставини чи підстави, за наявності яких особа була віднесена до категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону, припинили своє існування;
2) встановлено факт подання особою неправдивих відомостей або фальшивих документів, що стали підставою для віднесення особи до категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, та прийняття рішення про надання їй безоплатної вторинної правової допомоги;
3) особа користується захистом іншого захисника (захисників) у справі, за якою їй призначено захисника відповідно до цього Закону;
4) особа використала всі національні засоби правового захисту в справі.
Надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється у разі повного виконання суб`єктом надання безоплатної вторинної правової допомоги своїх зобов`язань, передбачених договором про її надання.
За матеріалами справи убачається, що розгляду даного кримінального провадження, з урахуванням п. 20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідворотності покарання осіб, які переховуються на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції», здійснюється у порядку спеціального судового провадження на підставі ухвали суду від 26.09.2016 року.
Положеннями статей 52, 323 КПК України передбачено, що участь захисника у спеціальному судовому провадженні є обов`язковою.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.
Судовою колегією враховано, що у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше.
З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність вмотивованого аргументування адвокатом щодо його посилань у своїй відмові на п. 4 ч. 4 ст. 47 КПК України, колегія суддів не вбачає обґрунтованих правових підстав для прийняття відмови адвоката ОСОБА_6 від захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, що здійснюється у порядку спеціального судового провадження.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 47, 49, 52, 297-1, 323, 350, 369-372, 376, 379, п. 20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідворотності покарання осіб, які переховуються на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції», колегія суддів, -
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Суддя
Суддя