Справа № 357/6866/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/369/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 30.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
30 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою опікуна ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню №0003106 від 15.06.2017,-

В С Т А Н О В И Л А:
До слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду звернувся слідчий із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене нерухоме майно у кримінальному провадженні №0003106. Відповідно до клопотання, 02 лютого 2017 року ОСОБА_9 звернувся із заявою про те, що в період з грудня 2016 року по лютий 2017 року невстановлена особа незаконно придбала квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку належить його батькам ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яку в подальшому було продано без відома власників.

Ухвалою слідчого судді від 10 лютого 2017 року накладено арешт на вказану квартиру, яка станом на лютий 2017 року належала ОСОБА_7 , визначивши заборону відчуження арештованого майна в якості способу обтяження.

Апеляційним судом Київської області від 20 лютого 2017 року ухвалу слідчого судді від 10 лютого 2017 року змінено в частині заборони користування житлом, в решті ухвалу залишено без змін. 12 травня 2017 року ОСОБА_7 уклав договір дарування вказаної квартири своїй малолітній дочці ОСОБА_8 . Відомості щодо казаних дій внесено до ЄРДР за №0003106 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року накладено арешт на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 із забороною відчуження вказаної квартири.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя зазначив про те, що вказане нерухоме майно має значення в кримінальному провадженні для встановлення обставин злочину, може бути використано як доказ, потребує детального дослідження у даному кримінальному провадженні, а також для забезпечення кримінального провадження.

Не погоджуючись із таким рішенням, опікун ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

На думку апелянта, ухвала слідчого судді є необґрунтованою та винесена із суттєвими порушеннями норм КПК України. Зазначає, що слідчим не доведено, що нерухоме майно набуте кримінально-протиправним шляхом або може бути використано в якості доказу в кримінальному провадженні. Реєстрація кримінального провадження є необґрунтованою та проведена слідчим умисно з метою кримінального переслідування, на ґрунті особистої неприязні. Зазначає, що слідчим та прокурором не було повідомлено ОСОБА_7 про відповідальність за збереження майна, на яке накладено арешт, як того вимагає ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». А також, органами досудового розслідування не прийнято жодних дій з метою обмеження відчуження майна, зокрема, не направлено повідомлення державному реєстратору щодо внесення відомостей про арешт майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, в діях ОСОБА_7 відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, а посилання слідчого на те, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом злочину безпідставні та необгруновані.

На думку апелянта, слідчим не доведено наявність обґрунтованих підстав вважати, що квартира є доказом злочину, не доведено саму подію злочину, або те, що таке майно може підлягати спеціальній конфіскації. Враховуючи, що власником квартири є малолітня ОСОБА_8 , відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.
З матеріалів справи убачається, що на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , ухвалою слідчого судді від 10 лютого 2017 року було накладено арешт. 20 лютого 2017 року ухвалою апеляційного суду Київської області вказане рішення змінено в частині заборони користування житлом.

Підставою звернення слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області із клопотанням, погодженим із прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури, про накладення арешту на майно стало факт укладення ОСОБА_7 договору дарування квартири АДРЕСА_1 своїй дочці ОСОБА_8 . Відомості щодо зазначених обставин внесено до ЄРДР за №0003106 від 15.06.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у разі, якщо це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На думку колегії, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з метою збереження речового доказу, а також забезпечення кримінального провадження. Таке рішення узгоджується з матеріалами провадження.
Доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу ч.1 ст.388 КК України не можуть бути предметом розгляду апеляційного суду на даній стадії провадження, або вплинути на скасування оскарженого рішення, оскільки матеріали провадження містяться достатні підстави для накладення арешту на майно з урахуванням принципів розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволенні,а ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2017 року про задоволено клопотання слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню №0003106 від 15.06.2017 без змін.

Головуючий:

Судді: