АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/606/17 Справа № 209/39/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002470 за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: -23 липня 2010 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. Постановою Дубненського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2012 року звільнено 03 січня 2013 року умовно-достроково на невідбутий термін 8 місяців 20 днів; -25 грудня 2013 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 день. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року звільнено 17 червня 2016 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 місяць 30 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю
прокурора ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі /т.1 а.с.п.35-37/ прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 просить вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року, щодо ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону - скасувати; призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги сторона обвинувачення вказує на те, що суд першої інстанції у вироку не зазначив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а вказане було роз`яснено сторонам провадження в ході судового слухання, при цьому безпідставно у мотивувальній частині послався на матеріали досудового провадження, які не були досліджені: протоколи допиту потерпілих, висновки експертів. Внаслідок чого вказане призвело до порушень норм законодавства і є безумною підставою для скасування судового рішення.

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК Українита призначено покарання у виді громадських робіт на строк - двісті годин.
За встановлених у вироку обставин, ОСОБА_7 31 січня 2016 року близько 19 години 30 хвилин, знаходячись біля СЗШ № 29 по б. Будівельників в м. Кам`янське Дніпропетровської області, умисно завдав неповнолітньому ОСОБА_9 декілька ударів кулаками обох рук в обличчя, удари ногою по тулубу, спричинивши останньому тілесні пошкодження у вигляді синців на голові, які відповідно до висновку експерта № 1542-Е від 13 грудня 2016 року відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.
Далі, ОСОБА_7 умисно завдав неповнолітньому ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в обличчя, один удар кулаком правої руки в чоло та удари ногою по тулубу та голові, спричинивши останньому згідно висновку експерта № 1541-Е від 13 грудня 2016 року легкі тілесні пошкодження у вигляді саден та синця на обличчі, лівому стегні, крововиливу в слизову верхньої губи, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка частково підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частина 2 статті 23 КПК України передбачає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд послався на матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 , які начебто були дослідженні у судовому засіданні, а саме: протоколи допиту потерпілих, висновки експертів (а.к. п. 59-60,66,66-1).

Разом з тим, з технічного запису судового процесу та журналу судового засідання від 16 січня 2017 року вбачається, що обвинувачений у судовому засіданні вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у зв`язку з чим, враховуючи думку учасників процесу, суд прийняв рішення щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються (а. к. п. 28-32).

Згідно з частиною 3 статті 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Пунктом 2 частини 3 статті 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів.

Однак суд, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не вказав застосування положень частини 3 статті 349 цього ж Кодексу, у зв`язку з чим визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, хоча і роз`яснив сторонам кримінального провадження про те, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, вирок щодо ОСОБА_7 не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції у відповідності до ст. 415 КПК України, оскільки виключення зазначених у вироку доказів призведе до невідповідності вироку вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України та його необґрунтованості, тому як не будуть у вироку зазначені законні підстави, у зв`язку з якими суд визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду даного кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року, щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4