У Х В А Л А

20 березня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3, перевіривши заяву засудженого ОСОБА_1,

у с т а н о в и в:

вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12 грудня 2013 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.

25 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області ухвалив новий вирок, яким вирок міського суду щодо ОСОБА_1 в частині призначення покарання, а також в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2, скасував та призначив ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 286 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року вирок Апеляційного суду Донецької області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

10 березня 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд зазначеного рішення касаційного суду, вказуючи на неправильне застосування судом касаційної інстанції ст. 75 КК. На підтвердження правильного застосування вказаної норми надає примірник ухвали касаційного суду від 18 березня 2014 року, якою залишено без задоволення касаційну скаргу захисника, який просив застосувати до засудженого положення ст. 75 КК. Просить скасувати ухвалу суду касаційної інстанції щодо нього та постановити нову ухвалу, якою скасувати вирок апеляційного суду в частині призначення основного покарання та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, і на підставі ст. 75 КК звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на строк 3 роки.

Згідно з ч. 2 ст. 450 КПК, суддя-доповідач протягом трьох днів з моменту отримання заяви перевіряє її відповідність вимогам КПК, і в разі, якщо заяву подано без додержання вимог ст.ст. 448 і 449 КПК, письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого той зобов'язаний їх усунути.

Усупереч положенням п. 3 ч. 2 ст. 448 КПК, у заяві не зазначено передбаченої ч. 1 ст. 445 КПК підстави для перегляду судових рішень та належного її обґрунтування, яке, зокрема, повинно містити порівняння оспорюваних висновків касаційного суду з правильними, на думку заявника, висновками касаційного суду в іншій справі, де було б ухвалено відмінне за змістом судове рішення. Натомість заявник скаржиться на неправильне застосування ст. 75 КК, а на підтвердження своїх доводів надає судове рішення, яке за змістом подібне оскарженому. Водночас заявникові слід звернути увагу на те, що прийняття судом рішення про призначення покарання або звільнення від нього включає такі складові, як: а) дотримання судом нормативно визначених в законі формальних вимог, які стосуються неконкретизованого кола осіб; б) дотримання судом визначених законодавством вимог, які стосуються конкретної винної особи і пов'язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями, тобто правозастосовною інтелектуально-вольовою діяльністю суду з передбаченого кримінальним законом правом вибору одного з можливих варіантів рішення у кримінальній справі). У першому випадку порушення судом нормативно визначених в законі формальних вимог застосування ст. 75 КК, в разі порівняння з рішенням, в якому дотримані ці законні вимоги, є підставою для перегляду Верховним Судом України оскарженого рішення. У другому випадку рішення суду про призначення конкретній винній особі покарання, звільнення від нього та від його відбування прямо стосується застереження, викладеного в п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК, а тому не може бути предметом перегляду Верховним Судом України (постанова Верховного Суду України від 23 січня 2014 року № 5-48к-13).

Також процесуальні вимоги заявника не узгоджуються з процесуальними повноваженнями Верховного Суду України за ст. 455 КПК в чинній редакції.

Усупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 449 КПК, доданий до заяви примірник оскарженого судового рішення не завірений відповідно до вимог пункту 13.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173. В пакеті поданих документів відсутній вирок апеляційного суду, зазначений у переліку матеріалів, які додаються до заяви. Також до заяви не додано копії вироку суду першої інстанції у справі заявника.

Крім того, виходячи з приписів чинного Закону «Про доступ до судових рішень», примірники судових рішень, які подаються на підтвердження відповідної підстави для перегляду, повинні містити вказівку на джерело його походження, однак доданий до заяви примірник ухвали касаційного суду від 18 березня 2014 року такої вказівки не містить.

Установлені недоліки заяви перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. 450 КПК,

у х в а л и в :

повідомити ОСОБА_1 про недоліки заяви і надати йому строк для їх усунення до 20 квітня 2017 року.

Якщо недоліки заяви буде усунуто в установлений строк, вона буде вважатися поданою у день її первинного подання до Верховного Суду України.

У разі, якщо заявник не усуне недоліків заяви протягом установленого строку, її буде повернуто заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3