16.06.2017 363/3273/16-к
В И Р О К
Іменем України
16 червня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4 ,
представника потерпілої - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку 2012 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 на початку лютого 2016 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_4 транспортний засіб автомобіль марки «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який на той момент знаходився на трасі у с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, а також технічний паспорт та ключі під приводом здійснення ремонтних робіт, пов`язаних з його відновленням в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Після чого, користуючись даним автомобілем у власних потребах та не виконуючи зобов`язання перед ОСОБА_4 у останнього 02.07.2016 виник прямий умисел на відчуження даного автомобіля з корисливих мотивів, з метою реалізації якого перебуваючи на станції технічного обслуговування по вул. Вербова, с. Демидів, Вишгородського району, Київської області, будь-яким чином не повідомивши потерпілу ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_8 , достовірно усвідомлюючи те, що не має будь-якого права на володіння чи розпорядження згаданим автомобілем, погодився на пропозицію ОСОБА_9 щодо продажу даного транспортного засобу та здійснив продаж останнього шляхом передачі даного автомобіля, ключів та технічного паспорту ОСОБА_9 , за що отримав грошову винагороду в сумі 4900 доларів США, які в подальшому витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілим відповідно до висновку експерта матеріальну шкоду в сумі 203818,92 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, не заперечував щодо фактичних обставин справи та надав пояснення, що дійсно на початку лютого 2016 року він перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_4 автомобіль марки «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_1 , а також технічний паспорт, ключі для здійснення ремонтних робіт, пов`язаних з його відновленням в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Він ремонтував вказаний автомобіль, грошові кошти на ремонт вказаного транспортного засобу йому надавала потерпіла ОСОБА_4 02.07.2016 року, перебуваючи на станції технічного обслуговування по вул. Вербова, с. Демидів, Вишгородського району, Київської області, попередньо повідомивши потерпілу ОСОБА_4 , здійснив продаж вказаного автомобіля ОСОБА_9 , шляхом передачі автомобіля, ключів та технічного паспорту, за що отримав гроші від ОСОБА_9 в сумі приблизно 3900 доларів США. Крім того, зазначив, що він з потерпілою ОСОБА_4 протягом року перебував у відносинах, із за чого вона і погодилась на продаж її автомобіля. Половину коштів від продажу вказаного транспортного засобу він віддав потерпілій ОСОБА_4 . Також зазначив, що цивільний позов потерпілих він визнає частково, а саме в частині матеріальної шкоди.
Недивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав частково, вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду із показів потерпілих, свідків та інших досліджених судом доказів в їх сукупності та взаємозв`язку.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є знайомим ОСОБА_7 приблизно три чотири роки. На початку липня 2016 року до нього додому приїхав ОСОБА_7 на автомобілі марки «KIA Ceed», з виду сірого кольору, який був пошкоджений. ОСОБА_7 повідомив йому, що він продає цей транспортний засіб. Потім, ОСОБА_7 продав вказаний автомобіль ОСОБА_9 десь за 4 тисячі доларів США. У ОСОБА_7 запитували чи його цей транспортний засіб, на що він відповів, що його. Продаж автомобіля відбувався у с. Демидів, Вишгородського району, Київської області. Технічний паспорт вказаного автомобіля був на ім`я іншої особи. Продаж автомобіля відбувався в усній формі. Також, повідомив, що він бачив, як ОСОБА_9 передавав грошові кошти ОСОБА_7 за купівлю у останнього автомобіля.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 02.07.2016 року в с. Демидів, Вишгородського району, Київської області приїхав ОСОБА_7 на автомобілі «KIA Ceed». ОСОБА_7 повідомив йому, що він продає цей транспортний засіб. Після чого він оглянув технічний паспорт на цей автомобіль, який був виданий на ім`я іншої особи, автомобіль був пошкоджений, але він бажав купити автомобіль з автоматичним управлінням. Крім того, ОСОБА_7 повідомив йому, що власник транспортного засобу коли приїде з моря переоформить автомобіль. Після чого, ОСОБА_7 зателефонував власнику, та останній повідомив, що дійсно він продає цей автомобіль. Грошові кошти в сумі близько 4 тисяч доларів він перебав ОСОБА_7 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що з 19.10.2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 04.02.2016 року вона працювала в нічну зміну, в ту ніч їй зателефонував чоловік та запитав у неї, чи є в неї грошові кошти, оскільки у його знайомого щось трапилось. Про стосунки її чоловіка та ОСОБА_4 вона знала і раніше. Автомобіль ОСОБА_4 знаходився у них вдома з 04.02.2016 року до початку літа того ж року. ОСОБА_7 пояснив їй, що цей автомобіль потрапив в ДТП. Вона постійно просила чоловіка вирішити питання з цим автомобілем, ремонті роботи цього автомобіля проводились. Також пояснила, що їй нічого не відомо стосовно продажу цього автомобіля. Також зазначила, що дійсно на її банківську картку надходили грошові кошти, але вона нею не користувалася, оскільки вона знаходилась у її чоловіка. Коли вона викликала працівників поліції по відношенню їх сімейних сварок, вона постійно просила працівників поліції з`ясувати хто є власником автомобіля, який знаходився у них вдома. Зараз вона вже розуміє навіщо надходили кошти на її банківську картку, саме для ремонту автомобіля. Стосовно продажу автомобіля та отримання коштів за нього їй нічого не відомо.
З протоколу огляду від 21.07.2016 року вбачається, що об`єктом огляду є мобільний телефон наданий ОСОБА_4 .. В закладці повідомлення знаходяться СМС повідомлення з абонентом як « ОСОБА_12 , відповідно до яких потерпіла ОСОБА_4 намагалася повернути кошти та автомобіль.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.07.2016 року видно, що свідок ОСОБА_9 впізнав особу під №2 за рисами обличчя, тобто ОСОБА_7 , у котрого придбав автомобіль марки «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску.
Відповідно до висновку експерта № 56.2016 від 22.08.2016 середня ринкова вартість автомобіля марки «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, станом на момент його незаконного заволодіння становить 203818,92 гривень (двісті три тисячі вісімсот вісімнадцять гривень дев`яносто дві копійки).
Така позиція суду щодо визнання зазначених доказів допустимими у повній мірі відповідає положенням статті 358 КПК України, що регламентує порядок дослідження документів під час судового провадження. Так як відомості у зазначених протоколах слідчих дій містять відомості що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 .
Оцінюючи докази у сукупності, відповідно до приписів статті 94 КПК України, судом зазначається про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 3 статті 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він продав вказаний автомобіль зі згоди потерпілої ОСОБА_4 спростовуються вище перерахованими доказами і які узгоджуються з фактичними обставинами справи. Суд розцінює позицію обвинуваченого щодо визнання своєї вини частково у скоєнні інкримунуємого кримінального правопорушення як бажання уникнути від відповідальності та покарання за скоєння даного злочину.
Перелічені докази узгоджуються між собою, взаємопов`язані, в сукупності доповнюють один одного, беззаперечно й достатньо підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні злочину.
Суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України доведена повністю. Діяння обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 190 ч. 3 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 раніше не судимий; одружений, за місцем мешкання характеризується посередньо; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на утриманні перебуває неповнолітня дитина 2012 року народження, офіційно не працює.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. 66 КК України - відсутні. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 також відсутні.
З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , враховуючи думку потерпілих, які просять суворо покарати обвинуваченого, так як він не вчинив жодних дій щодо відшкодування їм завданої шкоди, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідним та достатнім покаранням для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, буде покарання, передбачене в межах санкції ч. 3 ст. 190 КК України, а саме, у вигляді позбавлення волі. Суд вважає, що більш м`які види покарання, крім позбавлення волі, не будуть достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 203818 гривень 92 копійки підлягає задоволенню на підставі статті 1166 ЦК України, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження та визнається обвинуваченим.
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з положень статей 23, 1167 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб особи, якій кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності і справедливості, а тому приймає до уваги вимушені зміни до звичайного життя потерпілих, та приходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченим ОСОБА_7 становить по 5000 гривень кожному. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Процесуальні витрати по справі за проведення авто-товарознавчої експертизи слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 .
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Державній установі «Київській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Строк відбування покарання рахувати з часу обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, тобто з 07 грудня 2016 року.
В строк покарання за даним вироком зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, з урахуванням вимог ст.72 КК України.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 203818, 92 грн. в рівних частках.
Стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду на користь ОСОБА_4 в розмірі 5000 гривень та на користь ОСОБА_8 в розмірі 5000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати по справі за проведення авто-товарознавчої експертизи №56.2016 від 22.08.2016 року у розмірі 200 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий ОСОБА_1