Справа № 686/4235/17

УХВАЛА

10 березня 2017 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , розглянувши матеріали за скаргою останнього на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій,
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав вимоги, викладені в скарзі.
Прокурор та слідчий проти задоволення скарги заперечили.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
16 лютого 2017 року у вказаному кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_5 було подано клопотання, в якому він просив провести обшук в приміщеннях Державного патологоанатомічного центру України, що по вул.Пілотській, 1, в м.Хмельницькому, з метою виявлення і вилучення коштів, матеріальних цінностей та інших особистих речей, які належать потерпілому ОСОБА_6 .
17 лютого 2017 року старшим слідчим СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову в задоволенні зазначеного клопотання представника потерпілого.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Тобто, якщо слідчий прийшов до висновку, що зібраних під час досудового розслідування доказів достатньо для того, щоб зробити висновок, що з`ясовані всі обставини щодо викрадення в період часу з 13.02.2016 р. по 04.04.2016 р. особистих речей ОСОБА_6 , то цей висновок слідчого може бути перевірений тільки за встановленою процедурою: у випадку складання обвинувального акту та направлення його до суду тільки під час розгляду судом кримінального провадження по суті, а у випадку закриття провадження слідчим суддею під час розгляду скарги на зазначену постанову.
Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Враховуючи те, що в ході розгляду скарги ОСОБА_5 не знайшли підтвердження факти порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті оскаржуваного рішення, скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.306, 307 КПК України,-
Відповідно вимог ст.ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя