Справа № 206/213/17
Провадження № 1-в/206/21/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2017року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючий-суддя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
представників заявника лікаряів-психіатрів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
особа, стосовно якої проводиться
розгляд письмової заяви Цеге Фон ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро, клопотання адвоката-захисника ОСОБА_4 щодо визнання неналежним заявником головного лікаря Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради ОСОБА_8 по письмовій заяві головного лікаря Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради ОСОБА_8 відносно Цеге Фон ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, про продовження примусових заходів медичного характеру, -
ВСТАНОВИВ:
13.01.2017 року заявник звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з письмовою заявою про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах відділення з загальним наглядом стосовно Цеге Фон ОСОБА_7 .
В судовому засіданні адвокатом-захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання щодо визнання неналежним заявником головного лікаря Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради ОСОБА_8 по письмовій заяві щодо продовження примусових заходів медичного характеру Цеге Фон ОСОБА_7 , мотивоване тим, що ОСОБА_8 не є представником психіатричного закладу (лікарем-психіатром), який надає таку психіатричну допомогу, тобто порушено висоги ч. 2 ст. 95 КК України, вважає що належним заявником повинна бути лікар-психіатр ОСОБА_6 , у зв`язку з чим просить відмовити у розгляді даної заяви. Дане клопотання підтримала особа, стосовно якої проводиться розгляд письмової заяви Цеге Фон ОСОБА_7 .
У судовому засіданні прокурор заперечував проти заявленого клопотання.
представника заявника лікар-психіатр ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення такого клопотання оскільно воно нічим об`єктично не мотивовано.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно вимог ст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів.
Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», продовження, змiна або припинення застосування примусових заходiв медичного характеру здiйснюються судом за заявою представника психiатричного закладу (лiкаря-психiатра), який надає особi таку психiатричну допомогу, на пiдставi висновку комiсiї лiкарiв-психiатрiв.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання адвоката-захисника ОСОБА_4 щодо визнання неналежним заявником головного лікаря Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради ОСОБА_8 , оскільки головний лікар психіатричної установи будучи особисто лікарем-психіатром, окрім того будучи безпосереднім керівником, є представником психіатричного закладу, який надає особі таку психіатричну допомогу. Крім того у матеріалах справи міститься доручення видане заступником головного лікаря з медичних питань ОСОБА_9 про те, що адміністрація Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради доручає брати участь у розгляді даної письмової заяви лікарю ОСОБА_6 , а також безпосередня заява самого лікаря-психіатра ОСОБА_6 , в якій вона просить розглянути питання про продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у відділення із звичайним наглядом відносно Цеге Фон ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже у суду не виникає сумніву у правомочності особи заявника та його повноважень.
Крім того, законодавець не ототожнює два поняття, як представника психіатричного закладу так і лікаря-психіатра, який надає особі таку психіатричну допомогу.
Керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання адвоката-захисника ОСОБА_4 щодо визнання неналежним заявником головного лікаря Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради ОСОБА_8 по письмовій заяві головного лікаря Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради ОСОБА_8 відносно Цеге Фон ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження примусових заходів медичного характеру відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1