1-кп/357/274/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.01.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в відкритому підготовчому судовому провадженні в залі суду № 2 міста Біла Церква, Київської області обвинувальний акт з угодою у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000035 від 26.04.2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв, Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, водія ТОВ «Струм-Агро», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України.

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив непокору, тобто інше умисне невиконання наказу.

Злочин було вчинено за таких обставин:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 31 березня 2014 року № 72 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_5 , призваного на військову службу під час мобілізації 31 березня 2014 року через ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду старшого стрільця 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується на території військового містечка № НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 .

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 3 квітня 2015 року № 91 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України повинен був неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін, свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, став на шлях їх порушень та вчиняючи непокору скоїв умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, близько 8 години 30 хвилин 15 грудня 2014 року в приміщенні клубу військової частини польова пошта НОМЕР_2 молодшому сержанту ОСОБА_5 був доведений наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 15 грудня 2014 року № 566 «Про убуття особового складу частини, який знаходиться в попередньому місці постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 АДРЕСА_4 для подальшого проходження військової служби», згідно з яким він у складі інших військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_2 18 грудня 2014 року повинен був прибути для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_5 з метою доукомплектування підрозділів частини до рівня, який міг би забезпечити її високу бойову спроможність.

Достовірно знаючи про необхідність неухильного виконання відданого наказу у визначений термін, молодший сержант ОСОБА_5 умисно його не виконав та о 16 годині 17 грудня 2014 року не прибув до місця збору на території військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується по АДРЕСА_3 , для переміщення до місця подальшого проходження військової служби у пункт постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_5 та до вказаного пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 18 грудня 2014 року не прибув, залишившись у попередньому місці дислокації військової частини в АДРЕСА_3 .

Досудовим слідством дії обвинуваченого ОСОБА_5 . кваліфіковані за ч.1 ст. 402 КК України

На підставі ч. 2 ст.469 КПК України в підготовчому судовому провадженні суду була надана угода про визнання винуватості від 26 січня 2017 року укладена між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , яку в судовому засіданні прокурор у справі ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 просять затвердити.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч.2,5 ст.469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Таку угоду у відповідності до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право затвердити у підготовчому судовому засіданні.

Як вбачається із вказаної угоди прокурор у справі ОСОБА_3 будучи уповноваженим відповідно до ст. 37 КПК України та обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до ст.ст. 468,469, 470,472 КПК України уклали угоду, на підставі якої обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч. 1 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 402 КК України у вигляді двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України його звільнення від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку тривалістю одного року, з покладанням певних обов`язків .

Судом під час судового засідання роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки затвердження такої угоди, передбачені ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Переконавшись в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 , цілком розуміє наслідки затвердження такої угоди, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду, оскільки підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України суд не встановив.

При наявності цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який не являє собою великої суспільної небезпеки, його ролі при скоєнні злочину, суд вважає за можливе призначити йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання скоєння нових злочинів, і вважає можливим його виправлення без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, та вважає можливим на підставі статі 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в силу суд вважає за можливе не обирати.

Керуючись ст. ст. 314,374, 474,475, 484 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 січня 2017 року, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000035 від 26.04.2016 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України та призначити йому покарання за ст. 402 ч. 1 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Контроль за виконанням покарання відносно ОСОБА_5 покласти на Тетіївськийрайонний відділ з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з моменту проголошення вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,