Справа №295/3700/17
УХВАЛА
Іменем України

20.04.2017 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю представника СУПП ТОВ «Варта» - ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

слідчого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання СУПП ТОВ «Варта» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000139 від 15.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Представник ОСОБА_3 в інтересах СУПП ТОВ «Варта» звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, оскільки арешт накладений на майно необґрунтовано і потреба в арешті на нього відпала, просить скасувати арешт майна, а саме: 40 колод деревини породи дуб, автомобіль марки «DAF 95.380 ХF», д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричіп марки «WIELTON PTS 34.100», д.н.з. НОМЕР_2 , що належать СУПП ТОВ «Варта» на праві власності, видаткову накладну № ВТ-0000030 від 14.02.2017 року, товарно-транспортну накладну № 1 від 14.02.2017 року, видані ним, спеціфікацію від 14.02.2017 року, видану ФОП ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , які були вилучені під час проведення огляду місця події 14.02.2017 року. У разі відмови у задоволенні клопотання просить змінити місце зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000139 і зобов`язати слідчих Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області, які проводять досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000139, передати на відповідальне зберігання уповноваженим представникам СУПП ТОВ «ВАРТА». Зобов`язати уповноважених представників СУПП ТОВ «ВАРТА», які приймуть на зберігання речові докази, зберігати їх в належному стані до вирішення питання про речові докази слідчим під час кримінального провадження.

Вимоги мотивував тим, що 14.02.2017 року близько 16 год. в с. Станишівка Житомирського району працівниками поліції було проведеного огляд місця події, в тому числі сідлового тягача «DAF 95.380 ХF», д.н.з. НОМЕР_1 в складі напівпричіпа «WIELTON», д.н.з. НОМЕР_2 , виявлено та вилучено колоди деревини дуб у кількості 40 шт., видаткову накладну № ВТ-0000030 від 14.02.2017 року, видану СУПП ТОВ «Варта», ТТН № 1 від 14.02.2017 року, видану СУПП ТОВ «Варта», специфікацію № 14.02.2017 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ДАФ, свідоцтво про реєстрацію напівпричіпу.

Зазначив, що ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 28.02.2017 року скасовано ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.02.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000139 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та накладено арешт на зазначене майно.

Із змісту клопотання вбачається, що СУПП ТОВ «Варта» та його службові особи не мають жодного процесуального статусу в кримінальному провадженні, жодній особі про підозру у вчиненні злочину не оголошено, версія органу досудового розслідування про те, що вилучене майно є предметом вчинення злочину, належним чином не досліджена та не підтверджена. Крім того, слідчим не проведено повний огляд вилученої деревини, її вимір, тощо, також на місцях незаконних порубок слідчі дії вже проведені, зафіксовані відбитки протекторів, проведені обміри деревини, проте жодних експертиз та інших процесуальних і слідчих дій, які можуть нести доказову базу у кримінальному провадженні, не здійснюється та не планується, досудове розслідування в кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання з викладених у ньому підстав та пояснив, що походження деревини є законним, що необґрунтовано слідчим до уваги не взято, тривалість досудового розслідування призводить до її псування, чим порушуються права заявника, пошкоджується транспорт у зв`язку із значним завантаженням.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, пояснивши, що вилучене майно є речовими доказами і потреба в його арешті не відпала. На теперішній час перевіряється законність походження деревини, але на направлені органом досудового розслідування запити до лісгоспів відповідей не надходило.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000139, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 28.02.2017 року скасовано ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.02.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000139 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та накладено арешт на зазначене майно.

Підставою для накладення арешту судом зазначено те, що зафіксована при проведенні огляду місця події невідповідність документів наявному майну, що перевозилось і щодо реалізації якого державою введено обмеження, дає обґрунтовані підстави для розумних сумнівів у тому, що вилучене майно є речовим доказом і ненакладення арешту на яке може унеможливити проведення повного, об`єктивного, всебічного досудового розслідування та призвести до втрати речових доказів.
Зміст даної ухвали також повністю спростовує доводи скаржника щодо проведення огляду місця події з порушеннями, що свідчить про неналжениість та недопустмість цього доказу, на його думку. Зазначена слідча дія, як вказано в ухвалі, проведена з дотриманням вимог, передбачених ч.3 ст. 214, ст. 237 КПК України та отримані при її проведенні дані є достатніми щодо відповідності вилученого майна критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Підставою накладення арешту на вказаний автотранспорт є те, що досудове розслідування здійснюється за фактом викрадення лісопродукції, а сідловий тягач з напівпричіпом використовувалися для перевезення вказаної лісопродукції, є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення та, будучи речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

За правилами ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За наведених обставин, враховуючи, що майно, на яке накладено арешт, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні і арешт на нього накладений ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 28.02.2017 року обґрунтовано, а також необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, потреба у застосуванні арешту на вказане майно не відпала, тому підстав для скасування арешту не вбачається.

Окрім того, непроведення та зволікання при проведенні слідчих і процесуальних дій органом досудового розслідування, в силу ст. 174 КПК України не можуть бути підставою для скасування арешту майна, а також вирішення питання зміни місця збергання речових доказів не належить до повноважень слідчого судді, визначених кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про скасування арешту з майна оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 98, 170 -174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання представника Спільного українсько-польського підприємства ТОВ «Варта» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000139 від 15.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1