Дата документу Справа № 334/3704/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/639/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/3704/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (дистанційно),

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2017 року задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Запорізькому СІЗО на строк 60 діб з 09.06.2017 року по 07.08.2017 року включно, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0002575 від 09.06.2017 року.

Строк тримання під вартою обраховувати з 23 год. 30 хв. 09 червня 2017 року, тобто до 23 год. 30 хв. 07 серпня 2017 року.

Визначено ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 336 800 грн., у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Згідно зі змістом судового рішення, 11.06.2017 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 345 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахувала, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 345 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, вчинив особо тяжкий злочин, крім того, на даний час ОСОБА_7 пред`явлено ще 2 підозри за ч. 2 ст. 189 та ч. 2 ст. 186 КК України, отже він є особою схильною до вчинення нових злочинів, тобто має реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, відсутні міцні соціальні зв`язки, не одружений, не має малолітніх дітей на утриманні, усвідомлюючи можливе покарання, з метою його уникнення, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Слідчий суддя вважав за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі - 336 800 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає, що обраний судом першої інстанції запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного слід було б застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки злочин, передбачений ч. 3 ст. 345 КК України, він не скоював, не має підстав вважати, що він буде продовжувати злочинну діяльність, оскільки має сім`ю, постійне місце проживання, мешкає з батьками пенсійного віку, має постійне місце роботи. Жодний доказ не підтверджує, що саме ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження працівнику правоохоронного органу. Вважає, що ухвала слідчого судді є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. В ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм Європейського права у зв`язку з необґрунтованим обранням стосовно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ухвалити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 . Апелянт зазначає, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є необґрунтованою, заявлені у клопотанні ризики відсутні. Вважає, що слідчий суддя необґрунтовано застосував найбільш суворий запобіжний захід з непомірною заставою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційних скарг; підозрюваного і захисників, які підтримали апеляційні скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційних скарг і вважала ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження; вислухавши доводи сторін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним.

Зі змісту ухвали слідчого судді випливає, що під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 виконані вимоги ст.ст. 193, 194 КПК України. Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя встановила достатність доказів, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри і ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав до задоволення доводів апеляційних скарг за викладеними в них мотивами.

Щодо доводів захисників на предмет необґрунтованості підозри, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_7 в частині обґрунтованості підозри чогось, очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що принаймні один заявлений ризик, щодо вчинення нових кримінальних правопорушень дійсно існує, і вважає надуманими твердження апелянтів про те, що рішення слідчого судді суперечить практиці ЄСзПЛ, адже вказане рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

На переконання колегії суддів, інша більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, оскільки останньому державою вже надавалася пільга (за попереднім вироком він був умовно-достроково звільнений). Однак, підозрюваний на шлях виправлення і перевиховання не став, і знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні не тільки цього особливо тяжкого злочину, а також у вчиненні ще двох тяжких злочинів. Будучи працездатною особою, не працює. Поведінка підозрюваного свідчить про ігнорування тих обов`язків, які на нього покладаються.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Розмір застави визначено в межах передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Запорізькому СІЗО на строк 60 діб з 09.06.2017 року по 07.08.2017 року включно, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0002575 від 09.06.2017 року, з визначеним розміром застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 336 800 грн. залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4