АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/992/17 Справа № 204/928/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

представників Державного закладу

«Українська психіатрична лікарня з суворим

наглядом МОЗ України» ОСОБА_7 , ОСОБА_8

особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Красновардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою останньому продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати як необґрунтовану, та призначити новий судовий розгляд даного провадження у суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в порушення вимог ч. ч. 1, 2 ст. 95 КК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» до суду надана заява про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 особою, яка не має повноважень.
Вважає, що суд не звернув увагу на те, що шестимісячний строк застосування примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_9 закінчився 06 березня 2017 року, при цьому 16 лютого 2017 року до суду надійшло клопотання про його продовження, але в порушення вимог ст. 314 КПК України суд призначив судове засідання на 17 березня 2017 року з порушенням п`ятиденного терміну. З цих же підстав захисник подав клопотання про звільнення ОСОБА_9 з Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України».

Крім того, у висновку лікарів-психіатрів не зазначено жодного обґрунтування необхідності продовження примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_9 .
У запереченнях на апеляційну скаргу представник ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» вважає ухвалу суду законною, а доводи апеляційної скарги захисника необгрунтованими. Посилається на те, що ОСОБА_9 страждає на хронічне психічне захворювання, за результатами огляду 07.02.2017 року потребує подальшого лікування у вказаній лікарні. Заяву до суду було подано відповідно до вимог ст.514 КПК України представником медичного закладу (лікарем-психіатром), зазначені вимоги при подачі заяви було дотримано, оскільки її було подано представником закладу (лікарем-психіатром) ОСОБА_11 , огляд ОСОБА_9 відбувся 07.02.2017 року в термін, що не перевищує 6 місяців з дати попереднього огляду, документи до суду подані в строк, що не перевищує шестимісячний термін перебування ОСОБА_9 на лікуванні, розгляд заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру регламентується ст.514 КПК України, а тому положення ст.314 КПК України не застосовуються.
Ухвалою Красновардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року продовжено застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідно до висновку лікарів-психіатрів від 07 лютого 2017 року за № 125 ОСОБА_9 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства та потребує триманню у психіатричному закладі і лікуванню в умовах суворого нагляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника та особи, щодо якої продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора та представників Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та клопотанні захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та клопотання захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 95 КК України продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України, продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у порядку передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 цього Кодексу. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Доводи апеляційної скарги захисника на думку колегії суддів є необґрунтованими, виходячи з таких підстав.
Так, судом першої інстанції під час вирішення питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 були дотримані зазначені вимоги чинного законодавства.
Судовим рішенням, що оскаржується, продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Крюковського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2014 року щодо ОСОБА_9 , в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
Доцільність продовження застосування раніше призначених ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру судом обґрунтовано висновком комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №125 від 07 лютого 2017 року, в якому вказується на те, що психічний стан особи залишається нестійким, за міжкомісійний період відмічалися афективні розлади у вигляді грубості, дратівливості, нестриманості, злобності, також зазначається щодо проведення призначеної ОСОБА_9 медикаментозної терапії, психокорекційних і соціально-реабілітаційних заходів, необхідності продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 щодо оцінки психопатологічного стану ОСОБА_9 не можуть бути взяті до уваги, оскільки захисник не є фахівцем в галузі психіатрії, а викладена у висновку симптоматика, що підтвердила в суді апеляційної інстанції лікар ОСОБА_8 , відповідно до Наказу МОЗ України від 08.10.2001 №397 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» відповідає ознакам саме активного типу суспільної небезпеки і потребує лікування в умовах психіатричного закладу з суворим наглядом.
Твердження захисника щодо звернення до суду із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру не уповноваженою особою, не заслуговують на увагу, оскільки заява подана представником ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», лікарем-психіатром ОСОБА_11 , тобто відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, що відповідає положенням ст.514 КПК України.

З наданих суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що заява про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 подана до суду 16 лютого 2017 року, тобто до спливу 6-місячного строку, її розгляд здійснено відповідно до вимог ст.514 КПК України, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення положень ст.314 КПК України.
Доводи апеляційної скарги та клопотання захисника щодо незаконного перебування ОСОБА_9 понад встановлений шестимісячний термін у ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» не є слушними, так як знаходження у психіатричній лікарні не є запобіжним заходом, заява про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 подана до суду 16 лютого 2017 року, тобто до спливу 6-місячного строку, його огляд комісією лікарів-психіатрів проведено до спливу 6-місячного строку, за результатами якого підстави для зміни чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру не встановлені, а навпаки встановлено, що ОСОБА_9 потребує подальшого лікування, у зв`язку з чим відсутні підстави для його звільнення з лікарні.
Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд заяви лікаря-психіатра проведено судом першої інстанції відповідно до вимог КПК України, з дослідженням доказів щодо стану хворого за час перебування в психіатричній лікарні з суворим наглядом, внаслідок чого судом було постановлено законну, обґрунтовану та вмотивовану ухвалу, підстав для її скасування за доводами, наведеними в апеляційній скарзі захисника, не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 514 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу та клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Красновардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року залишити без задоволення.
Ухвалу Красновардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4