Ухвала іменем україни 22 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001308

від 30 вересня 2014 року, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 12 січня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Костянтинівки Донецької області, жителя

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого, останнього разу

за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2004 року за ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 цього ж Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільненого

18 лютого 2009 року після відбуття строку покарання.

За вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

2 роки.

Оскаржуваним вироком апеляційного суду цей вирок районного суду в частині призначеного покарання скасовано і призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він

30 вересня 2014 року приблизно о 10.20 год. поблизу будинку № 292

на вул. Леніна у м. Костянтинівці Донецької області повторно незаконно придбав (знайшов) особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 35,43 г, який зберігав без мети збуту до моменту, коли його цього ж дня

у період із 10.40 до 11.30 год. виявили й вилучили працівники міліції за вказаною адресою.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок апеляційного суду, стверджуючи про незаконність рішення в частині скасування покарання, призначеного із застосуванням ст. 75 КК України. Просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка заперечила проти задоволення касаційної скарги і просила залишити без зміни оскаржуваний вирок, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що підстави

для задоволення скарги відсутні.

Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 309 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи ж засудженого про несправедливість незастосування до нього положень ст. 75 зазначеного Кодексу та необхідність його звільнення

від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком є безпідставними.
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_7

за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, урахував його тяжкість, дані, що характеризують особу винного, обставину, яка пом`якшує покарання засудженого.

Зокрема, суд узяв до уваги, що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку

у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав те, що

ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому.

На підставі наведених даних у їх сукупності районний суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому частини статті КК України, а також дійшов висновку, що до винного можна застосувати ст. 75 цього Кодексу і звільнити його

від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд, оцінюючи правильність та справедливість призначеного ОСОБА_7 покарання та обґрунтованість рішення

про застосування ст. 75 КК України, взяв до уваги наведені обставини, однак також врахував, що засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, однак на шлях виправлення не став, а знову вчинив аналогічне протиправне діяння, на підставі чого дійшов висновку про безпідставність та недоцільність застосування до засудженого положень указаної статті.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції, оцінивши у сукупності дані, що характеризують особу засудженого та обставину, яка пом`якшує його покарання, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання хоча й у виді позбавлення волі, однак у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.

З огляду на зазначені дані, а також на те, що ОСОБА_7 , будучи особою, яка неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 зазначеного Кодексу щодо мети покарання.

При цьому підстав вважати це покарання несправедливим унаслідок суворості чи підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Апеляційного суду Донецької області від 12 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни,

а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3