Номер провадження: 11-кп/785/661/17
Номер справи місцевого суду: 500/3490/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 та доповнення до них наданих захисником ОСОБА_10 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.12. 2014 року стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Братськ Іркутської області Російської Федерації, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-10.04.2006 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання;
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3; ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3; ст. 187 ч. 4; ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України,
встановив:
Вироком суду 1-ї інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні зазначених злочинів, з призначенням покарання:
- за ст. 185 ч. 3 КК України - чотири роки позбавлення волі;
- за ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України - три роки позбавлення волі;
- за ст. 187 ч. 4 КК України - десять років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України - довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є особистою власністю обвинуваченого.
Вирішено цивільні позови і стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 :
- на користь потерпілого ОСОБА_11 у розмірі 16280 грн. на відшкодування матеріальних збитків та моральну шкоду у розмірі - 500000 грн.;
- на користь потерпілої ОСОБА_12 - моральну шкоду у розмірі 500000 грн.;
- на користь потерпілого ОСОБА_13 - моральну шкоду у розмірі 500000 грн.;
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 3520 грн. 80 коп.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватими у вчиненні злочину за наступних обставин.
01.05.2013 року, близько 23 год., він, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 . Через відкрите вікно, він проник у будинок і зі спальної кімнати таємно викрав монітор «Samsung» вартістю 1500 грн. та системний блок вартістю 5000 грн., які належать ОСОБА_11 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 6500 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.
12.05.2013 року, близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, розбив каменем склопакет метало-пластикового вікна і проник у той же будинок та намагався викрасти гроші в сумі 300 доларів США, що в еквіваленті складає 2445 грн., які належать ОСОБА_14 , але свій злочинний умисел до кінця довести не зміг, оскільки був застигнутий господаркою будинку ОСОБА_15 , після чого з місця скоєння злочину втік.
01.06.2013 року о 22 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході з`ясовування відносин з ОСОБА_14 , яка проживала за вказаною вище адресою, з метою умисного противоправного заподіяння смерті останній, із корисливих мотивів, заздалегідь приготовленим ним кухонним ножем, наніс потерпілій ОСОБА_14 тридцять одне ножове колото-різане поранення, спричинивши їй переломи правих 6, 7 ребер по хребетній лінії, переломи правих 8 і 10 ребер по лінії лопатки, перелом лівого 4 ребра по передній паховій лінії, пошкодження пристінкової плеври та пошкодження легенів, внаслідок яких на місці вчинення злочину настала смерть потерпілої, яка виникла від гострої крововтрати в результаті багаточисленних колото-різаних поранень бокової поверхні грудної клітини зліва, задньої поверхні грудної клітини справа, проникаючих у грудну порожнину з пошкодженням м`яких тканин, ребер, пристінкової плеври, лівої та правої легень, які ускладнились масивною зовнішньою та внутрішньою кровотечею із пошкоджених судин.
Після цього, ОСОБА_7 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок довжиною 55 см вагою 25 гр. вартістю 12000 грн., зняв з пальців рук два золоті персні, а саме: золотий перстень із сердечком вартістю 400 грн., золотий перстень зі вставкою у вигляді пелюстки, вартістю 500 грн., та викрав мобільний телефон марки НТС ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ №2 - НОМЕР_2 вартістю 2640 грн. з документами до нього, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 50 грн. з грошима на рахунку у сумі 40 грн. та картою пам`яті на 4 гігабайта вартістю 100 грн. на загальну суму 15730 грн., а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
У апеляційних скаргах захисник ОСОБА_9 зазначила, що вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим за таких підстав:
1) суд першої інстанції послався у вироку на показання: потерпілої ОСОБА_12 не врахувавши, що вона давала показання зі слів свідка ОСОБА_15 ; свідка ОСОБА_11 , але він знаходився у загранрейсі і нічого не знав про наведені у вироку обставини справи; свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , але вони є неправдивими; свідка ОСОБА_18 , але її підзахисний заперечує, що їздив з ним до будинку АДРЕСА_2 . До того ж, зазначений свідок невпевнено впізнавав ОСОБА_7 ; свідка ОСОБА_19 , але його показання викликають обґрунтовані сумніви, оскільки він перебував з підзахисним у неприязних стосунках; свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які були понятими при проведенні слідчого експерименту, але вони можуть бути зацікавленими особами, оскільки знайомі з працівниками правоохоронних органів, адже проходили практику в Ізмаїльському МВ ГУМВС України в Одеській області.
2) вина ОСОБА_7 у крадіжці монітора «Samsung» та системного блоку не доведена, оскільки протягом місяця після отримання заяви потерпілої, правоохоронні органи не прийняли заходів для встановлення особи, яка її вчинила. Системний блок був повернутий потерпілій, а монітор не знайдений.
3) в діях її підзахисного немає складу злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України, адже наявність у будинку предмету злочину (300 доларів США) не доведена жодним доказом.
4) обвинувачений ОСОБА_7 мав право на розгляд його справи судом присяжних, але стороною обвинувачення таке роз`яснення йому надано не було і тільки під час судового розгляду її підзахисному було роз`яснено право на розгляд справи судом присяжних. Необ`єктивність судового розгляду підтверджується також задоволенням цивільних позовів потерпілих, хоча жодним з них не був сплачений судовий збір.
Посилаючись на такі доводи, захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.
Захисником ОСОБА_10 були надані доповнення до апеляційної скарги (т. 3, а.п. 340-342), в яких зазначає, що не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 і призначення покарання, з огляду на таке:
1) на його думку, підзахисний не готував заздалегідь вбивство потерпілої з корисливих мотивів, а це сталося спонтанно, внаслідок неправильної поведінки потерпілої, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 та ст. 185 КК України»;
2) кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК України є безпідставною, оскільки доказів нападу його підзахисного на потерпілу з метою заволодіння її майном немає;
3) неправильна кваліфікація дій підзахисного, поверхневе дослідження доказів призвело до необґрунтованого призначення найбільш суворого покарання.
4) розмір моральної шкоди, стягнутої судом з його підзахисного, є необґрунтовано великим, тому його необхідно зменшити до 200000 грн. на користь кожного потерпілого.
За таких підстав захисник просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 і призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що суд першої інстанції допустив суттєві порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки, наведені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Показання свідків є суперечливими. Його вина у вчиненні інкримінованих злочинів не доведена, тому він просить скасувати вирок суду і ухвалити стосовно нього виправдувальний вирок.
У доповненні до апеляційної скарги обвинувачений зазначив, що частково підтримує подані ним та захисником ОСОБА_9 апеляційні скарги. Він погоджується з вироком суду першої інстанції в частині засудження за усіма статтями обвинувачення, щиро кається у вчинених злочинах та просить врахувати, що раніше не притягувався до відповідальності за такий тяжкий злочин.
Посилаючись на це, обвинувачений просить змінити вирок суду в частині призначення покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі в межах п`ятнадцяти років та зменшити розмір стягнення моральної шкоди на користь потерпілих.
Потерпілим ОСОБА_11 подані заперечення на апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , у яких він зазначає, що вирок Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а доводи апеляційних скарг не відповідають фактичним обставинам справи. На його думку, суд надав об`єктивну правову оцінку доказам у кримінальному провадженні і правильно призначив покарання обвинуваченому, тому просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Під час апеляційного розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_7 заявив, що не визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів з таких підстав:
- у протоколі затримання зазначені поняті ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , але понятий ОСОБА_20 є зацікавленою особою, оскільки він проходив стажування в Ізмаїльському відділі міліції;
- огляди місць вчинення злочинів проведені без ухвали слідчого судді;
- свідок-таксист ОСОБА_23 обмовляє його, оскільки він перебуває з ним у неприязних стосунках;
- доказів його вини у справі немає, а ті, які є, отримані з істотними порушеннями КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи зміненої апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Разом з тим, будь-яких клопотань від учасників апеляційного провадження про додаткове дослідження доказів по справі не надходило.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, що йому інкримінуються, суд першої інстанції послався у вироку на наступні докази:
- показання потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що ОСОБА_14 доводилась їй донькою. Вона не знала про обставини викрадення майна, оскільки донька про це їй не говорила, а про те, що вона загинула, їй стало відомо 02.06.2013 року. Від Приємської вона дізналась, що в крадіжці комп`ютера, донька підозрювала ОСОБА_24 . Окрім того, остання сказала їй, що 12.05.2013 року ОСОБА_24 намагався викрасти майно ОСОБА_14 , але був застигнутий на місці злочину і втік. Приємська розповіла їй також, що донька написала заяву в міліцію, а потім викупила комп`ютер у ОСОБА_24 , після чого до неї ( ОСОБА_25 ) приходив ОСОБА_24 і погрожував їй. Від доньки їй відомо, що вона давала ОСОБА_24 2500 грн. за те, що той обіцяв знайти крадія;
- аналогічні пояснення потерпілого ОСОБА_13 ;
- показання потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив суду, що перебував у шлюбі з ОСОБА_14 , а на час вчинення злочинів знаходився у рейсі, а коли повернувся, дізнався, що 01.05.2013 року, з будинку, де вони проживали з дружиною, був викрадений комп`ютер, який є їх спільною власністю. ОСОБА_24 він не знає і ніколи з ним не спілкувався;
- показання свідка ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_14 вона знала більше восьми років. Вона ( ОСОБА_25 ) боялася ОСОБА_24 і просила її та її товариша допомогти. ОСОБА_24 часто приходив до ОСОБА_25 у гості. Вона приїжджала до неї і розповіла, що у неї викрали комп`ютер 01.05.2013 року, а в крадіжці ОСОБА_25 підозрювала ОСОБА_24 , який потім, у її присутності визнав, що викрав комп`ютер і обіцяв його повернути. 12.05.2013 року хтось знову намагався викрасти майно ОСОБА_25 , розбивши вікно, а власниця будинку, де проживала ОСОБА_25 Приємська, сказала, що це був ОСОБА_24 , у якого на голові були колготки, але вона його впізнала. ОСОБА_24 в розмовах з ОСОБА_25 , які проходили в її присутності, запропонував повернути комп`ютер, шляхом його викупу і ОСОБА_25 дала йому гроші. Наступного до хвіртки підкинули системний блок, а монітора не було. ОСОБА_25 боялася, що про крадіжку комп`ютера дізнається чоловік, тому взяла кредит у банку і купила новий комп`ютер. Потім ОСОБА_25 телефонувала їй і розповіла, що їй подзвонив ОСОБА_24 і запропонував гроші в обмін на те, щоб вона забрала заяву з міліції щодо крадіжки і вона погодилась, але ОСОБА_24 гроші їй не передав. Вона, ОСОБА_26 та ОСОБА_25 їздили до співмешканки ОСОБА_24 і той обіцяв повернути гроші. ОСОБА_25 боялася ОСОБА_24 , тому ОСОБА_26 її супроводжував. Для того щоб ОСОБА_25 забрала заяву з міліції, ОСОБА_24 запропонував їй 2000 доларів США. Потім ОСОБА_25 дзвонила та говорила, що ОСОБА_24 не повертає гроші, при цьому вона не хотіла розголосу. 01.06.2013 року ОСОБА_25 зателефонувала ОСОБА_26 та сказала, що ОСОБА_24 погрожує їй і не повертає гроші. Кульгавець з цього приводу телефонував ОСОБА_24 ;
- аналогічні показання свідка ОСОБА_17 , який додав, що ОСОБА_24 неодноразово говорив йому, що саме він вчиняв крадіжки з будинку де мешкала ОСОБА_25 . Він зателефонував ОСОБА_24 , коли дізнався про вбивство ОСОБА_25 , а той казав, що вже близько доби знаходиться в Одесі. ОСОБА_25 говорила йому, що просила власницю будинку не впізнавати ОСОБА_24 у міліції, якщо той поверне їй гроші. Від ОСОБА_25 йому відомо, що та писала заяву про те, що знайшла комп`ютер і золото. При цьому вона брала кредит і хотіла повернути гроші;
- показання свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що працює водієм таксі на автомобілі «Тойота», державний номер НОМЕР_4 . 01.06.2013 року йому дали замовлення на адресу магазину «Талісман». Він очікував пасажира хвилин 20, але його не було. Коли він телефонував диспетчеру, до машини підійшов хлопець та попросив відвезти в район 11-ї школи, на кут вулиць ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Він відвіз його туди. Пасажир вийшов і сказав, що буде хвилин через 15 і попросив зачекати. Коли він сказав йому про оплату, той відповів що грошей немає і залишив в заставу телефон. Він чекав близько 30 хв. і поїхав на інше замовлення. На телефон, який залишив пасажир, подзвонила жінка і попросила забрати пасажира. Він поїхав туди, де залишив пасажира, чекав його близько 10 хв., а коли хлопець прийшов, попросив відвезти його назад, до магазину «Талісман». У нього був інший телефон і він розмовляв з дівчиною, якій сказав, що усе добре і він скоро буде. Пасажир був зростом близько 180 см. Під час впізнання він указав на двох хлопців, які були схожі на пасажира, якого він віз 01.06.2013 року, а в судовому засіданні свідок пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 це дійсно та людина, яку він обслуговував 01.06.2013 року;
- показання свідка ОСОБА_19 про те, що він працював водієм таксі на автомобілі «ВАЗ». 02.06.2013 року, близько 01 год. диспетчер повідомив його про виклик таксі. Він приїхав за адресою магазин «Талісман» на вулиці Репіна в м. Ізмаїлі. В машину сів ОСОБА_24 , якого він до цього знав і попросив відвезти на морський вокзал. У ОСОБА_24 з собою був пакет, який він поклав у салон. На морвокзалі він вийшов, а коли повернувся, то був без мішка. На морському вокзалі вони зупинилися в районі рибозаводу, в 10-15 м від води. Вікно було відчинене, тому він почув плескіт води. ОСОБА_24 вийшов з машини з пакетом «ВМW», який був зав`язаний, тому, що було в пакеті він не бачив. Потім вони поїхали на вул. Грачова. По дорозі ОСОБА_24 сказав, що вбив погану людину, але він не надав цьому значення. Коли вони приїхали на вулицю ОСОБА_29 , ОСОБА_24 зайшов до будинку і через декілька хвилин вийшов. В руках у нього була пачка цигарок та рукавички, які він викинув по дорозі до магазину «Талісман». ОСОБА_24 під час руху говорив, що якась дівчина хотіла його посадити. Він дзвонив своїй дівчині і сказав, що скоро буде. ОСОБА_24 також сказав, що на пачці сигарет його відбитки;
- показання свідка ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що на початку травня була вдома. Ввечері, після 19 год. вона почула звук, схожий на вибух, після чого вийшла на двір і за будинком побачила розбите вікно. Вона зателефонувала ОСОБА_25 і почала відходити від вікна, і побачила, що на кухні ворушиться штора. Потім вона подзвонила в міліцію. Через штору вона побачила хлопця, який вистрибнув через розбите вікно і вибіг через хвіртку. На голові у нього були дитячі колготки. Це був друг ОСОБА_25 ОСОБА_24 , який був одягнутий у білу футболку і темно-сині шорти, на руках в нього були рукавички. Вона розповіла ОСОБА_25 кого бачила і та написала заяву в міліцію. Вона давала пояснення в міліції з цього приводу. Потім ОСОБА_25 просила її не впізнавати ОСОБА_24 , коли її викличуть, оскільки їй ( ОСОБА_25 ) погрожують. На початку травня вона побачила ОСОБА_25 , яка сказала, що у неї пропав комп`ютер, а крадіжка здійснена через вікно вночі. Вона дзвонила в міліцію, а потім сказала, що комп`ютер їй повернули;
- показання свідка ОСОБА_30 , яка пояснила, що знала ОСОБА_25 близько 10 років. Вона була добра і відкрита. У перших числах травня ОСОБА_25 розповіла, що вдома сталася крадіжка і написала заяву в міліцію. ОСОБА_24 почали викликати в міліцію. 12.05.2013 року вона прийшла в гості до ОСОБА_25 і та розповіла, що у неї сталася друга крадіжка, а саме викрали золото і паспорт. Вона розповіла, що хтось із її оточення привів до неї ОСОБА_24 , і він став вхожий до неї. Сказала, що сусіди бачили, як він виходив з вікна з панчохою на голові, а хазяйка впізнала ОСОБА_24 . Крім того, вона розповіла, що їй повернули комп`ютер за 2500 грн. ОСОБА_25 купила новий комп`ютер за 13000 грн. Потім вона просила у ОСОБА_24 2000 доларів США. В травні вона виїхала до ОСОБА_31 , а ОСОБА_25 постійно їй дзвонила, говорила, що боїться, що їй погрожують. Хто погрожує, вона не говорила. 01.06.2013 року їй дзвонила ОСОБА_25 і запропонувала зустрітися. З її слів вона зрозуміла, що ОСОБА_24 збирається повернути їй гроші, а вона повинна була забрати заяву з міліції. Але вона не могла забрати заяву, і гроші їй ОСОБА_24 не віддав;
- показання свідка ОСОБА_32 , яка пояснила, що 02.06.2013 року до них приїхали працівники міліції і повідомили, що ОСОБА_14 вбили. Вони поїхали на місце події, там все було в крові. Потім вона побачила, що по усьому будинку розкладені ножі, усе було перевернуто. Телефон племінниці вона не знайшла, коробки від телефону не було, грошей також не було. 02.06.2013 року прийшла власниця будинку ОСОБА_33 і розповіла про крадіжки, які мали місце 02.05.2013 і 12.05.2013 року. Вона подзвонила ОСОБА_34 і та розповіла, що сестра спілкувалася з ОСОБА_26 і ОСОБА_35 - нашим сусідом. Вона здогадалась, що це ОСОБА_24 . Приємська сказала, що коли сестра написала заяву, то ОСОБА_26 і ОСОБА_36 просили її забрати заяву. В сестри було вкрадено золото, телефон марки «НТС», 200-300 доларів і гривни. Окрім того, зникли ланцюжок і 2 золоті каблучки. Приємська сказала, що 01.05.2013 року у сестри пропав комп`ютер, а також, що ОСОБА_24 12.05.2013 року розбив скло і перед нею вискочив у вікно в дитячих колготах на голові;
- показання свідка ОСОБА_37 , яка підтвердила суду, що в перших числах травня ОСОБА_25 подзвонила їй і сказала, що у неї вкрали комп`ютер і вона підозрює ОСОБА_24 . Потім вона казала, що він зізнався і обіцяв повернути комп`ютер. Їй відомо, що ОСОБА_25 купила собі новий комп`ютер в кредит. У середині травня вона спілкувалась з ОСОБА_25 і та сказала, що їй повинні були повернути комп`ютер;
- показання свідка ОСОБА_38 , яка пояснила, що 12.05.2013 року разом з ОСОБА_25 відмічали на природі день весілля. ОСОБА_25 повідомила, що їй подзвонила власниця будинку, де вона проживає і сказала, що у неї була крадіжка, через що вона боялася ночувати вдома. 15.05.2013 року ОСОБА_25 подзвонила і сказала, що написала заяву в міліцію. Чоловікові вона не говорила про крадіжку, а сказала, що комп`ютер згорів і вона купила новий. ОСОБА_25 розповідала їй, що старий комп`ютер знайшовся, а новий вибирала з ОСОБА_24 , якого підозрювала у крадіжці. 12.05.2013 року він же намагався вкрасти новий комп`ютер, але його впізнала сусідка. ОСОБА_25 сказала, що просила хазяйку щоб та сказала, що не впізнала крадія, але сусідка сказала, що вже дала свідчення і міняти їх не буде. ОСОБА_25 розповідала, що ОСОБА_24 обіцяв дати їй 1000 доларів, якщо вона забере заяву з міліції, незважаючи на те, що вона фактично за 2000 грн. викупила комп`ютер у ОСОБА_24 . ОСОБА_24 і його друзі погрожували ОСОБА_25 фізичною розправою;
- показання свідка ОСОБА_20 про те, він був понятим при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_24 , який добровільно показав і розказав про обставини вбивства, в тому числі й те, що приїжджав до будинку на таксі, показував як і куди наносив удари ножем;
- аналогічні показання свідка (понятого) ОСОБА_39 , який додав, що ОСОБА_24 розповів як він заходив до двору, розмовляв з загиблою на веранді, казав, що його «переклинило» і він ножем вчинив вбивство. ОСОБА_24 повідомив, що приїжджав до потерпілої на таксі, а сварка виникла через гроші. ОСОБА_24 також розповів та показав, як він поїхав до ОСОБА_40 , щоб викинути речі, а потім повернувся до будинку, де сталося вбивство щоб забрати цигарки;
- показання свідка ОСОБА_41 , яка пояснила, що 12.05.2013 року бачила ОСОБА_24 під час крадіжки. Вона почула звук розбитого скла, пішла до межи с будинком ОСОБА_42 і побачила, що у сусідки на землі лежить скло. Потім вона бачила, що вийшла ОСОБА_33 і сказала, що в кімнаті хтось є. Стоячи біля кухонного вікна, ОСОБА_33 стала викликати міліцію. Молодий чоловік, який знаходився в кімнаті, заліз на вікно і одягнув на голову дитячі колготки потім спокійно стрибнув з вікна, обійшов хазяйку і підбіг до хвіртки. Потім він пішов по вул. ОСОБА_27 до вул. ОСОБА_28 і там в траву викинув колготки, сів у машину і поїхав. Від ОСОБА_42 їй стало відомо, що молодий чоловік це ОСОБА_24 , котрого вона знає;
- показаннями свідка ОСОБА_43 про те, що 01.06.2013 року вона знаходилася вдома. Близько 23 год. вона почула тупіт в районі хвіртки подвір`я, де проживала ОСОБА_25 , почула звук автомобілю, який їхав повільно, після чого почула крик жінки, у зв`язку з чим розбудила чоловіка. З чоловіком вона вийшли з дому і вони пройшли до вул. ОСОБА_27 , але там нікого не було. Потім вона побачила, що їде машина, але не таксі і записала номер машини. ОСОБА_44 їхала хвилин через 5-7 після криків. З чоловіком та собакою вони ходили по вулиці близько 5 хв., потім зайшли до дому, звідки побачили машину і людину, яку вона впізнати не може. Чоловік став викликати міліцію. З його слів їй відомо, що молодий чоловік, який приїхав на машині, зайшов у будинок, де проживала ОСОБА_25 , а потім вибіг;
- показання свідка ОСОБА_45 , який пояснив суду, що його близько 24 год. розбудила дружина і сказала, що на вулиці крики. Він випустив собаку і з дружиною пройшов по вулиці. Вони постояли хвилин 15-20 і зайшли до дому та почули, що по вулиці повільно їхала машина - таксі. З неї вийшов чоловік, який зайшов зі сторони АДРЕСА_3 до будинку, де проживає ОСОБА_25 , а коли виходив, то в руках у нього був згорток. Чоловік сів в машину і поїхав. Він записав номер машини і подзвонив в міліцію. З міліцією вони зайшли у двір і побачили загиблу. Автомобіль на якому молодий чоловік приїхав, був « ОСОБА_46 ». Крики з подвір`я дома де проживає ОСОБА_25 були в 00 год. 15 хв. - 00 год. 30 хв. Окрім того, свідок пояснив, що 12.05.2013 року у них були гості. Він почув звук розбитого скла і побачив, що з подвір`я дому, де проживає ОСОБА_25 , вибіг ОСОБА_24 , якого він до цього знав, так як працював в слідчому ізоляторі, де він утримувався під вартою;
- показання свідка ОСОБА_47 , яка підтвердила суду, що є співмешканкою ОСОБА_24 . 01.06.2013 року, близько 22 год. ОСОБА_24 хтось подзвонив, після чого він пішов з квартири і повернувся через 10-15 хв. Вдруге з квартири він пішов близько 00 год., викликавши таксі до магазину «Талісман». Потім він приїхав до дому і почав збиратися в Одесу. ОСОБА_25 вона знала, як знайому ОСОБА_24 , вона приходила до них у гості. Того вечора, 01.06.2013 року ОСОБА_24 дзвонила ОСОБА_25 і він поїхав до неї, у зв`язку з чим вона приревнувала і не стала чекати, а лягла спати. Їй відомо, що ОСОБА_25 вимагала у ОСОБА_24 гроші. Також вона знає, зі слів ОСОБА_24 , що він розбив скло в домі, де проживає ОСОБА_25 ;
- заяву ОСОБА_14 від 02.05.2013 року про викрадення майна з дому, де вона проживає;
- протокол огляду місця події від 02.05.2013 року, а саме, огляду будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого зафіксоване відкрите вікно;
- кредитний договір №401437991 від 03.05.2013 року, відповідно до якого, ОСОБА_14 уклала договір з ПАТ «Альфа-банк» на суму 13138,25 грн. для придбання комп`ютеру;
- заяву ОСОБА_14 від 14.05.2013 року про те, що вона просить визнати її потерпілою у справі про викрадення майна в ніч з 1 на 2 травня 2013 року;
- заяву ОСОБА_14 від 12.05.2013 року про те, що з дому, де вона проживає, невідома людина намагалася вкрасти речі;
- протокол огляду місця події від 12.05.2013 року, зі змісту якого випливає, що оглянутий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому на момент огляду, в кімнаті розбито вікно;
- протокол додаткового огляду місця події від 15.05.2013 року, під час якого оглянуто територію навколо будинку АДРЕСА_2 , під час якого були виявлені та вилучені дитячі колготки та кам`яний булижник;
- протокол слідчого експерименту від 27.05.2013 року, під час якого ОСОБА_7 пояснив та показав на місцевості, як він 12.05.2013 року проник у приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки намагався викрасти 300 доларів США, але не зміг цього зробити, оскільки був помічений власницею будинку;
- протокол огляду місця події від 02.06.2013 року, у якому зафіксовано, що на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , знаходиться труп жінки. З місця події були вилучені окурки, мотузка, каблучка з металу жовтого кольору, 5 стрічок липкої стрічки зі слідами долоней, запальничка, 6 стрічок липкої стрічки зі слідами пальців рук, 3 відрізка липкої стрічки зі слідами пальчаток, стілець металевий, пляшка з-під пива «Янтар», кришка від пляшки, нічна сорочка, змиви на ватних тампонах;
- висновок судово-медичного експерта №30/32932013 від 13.06.2013 року, згідно з яким, при дослідженні трупа ОСОБА_14 , виявлені наступні ушкодження: колото-різані рани: рана №1 на передній поверхні шиї декілька праворуч від серединної лінії в нижній третині; рани №№ 2, 3, 4, 5 на правій бічній поверхні шиї; рана №6 на правій щоці; рана №8 на грудній клітині праворуч у верхній третині по середній ключичній лінії; рана №9 на грудній клітині ліворуч в середній третині біля лівого соска на 11 годинах умовного циферблату; рана №10 на грудній клітині ліворуч в середній третині по передній пахвовій лінії, в проекції 4-го ребра (проникаюча в плевральну порожнину); рана №11 на зовнішній поверхні лівого тазостегнового суглоба; рани №№12,13 на передній поверхні лівого плеча в середній третині; рана №14 на задній поверхні лівого тазостегнового суглоба; рана №15 на задній поверхні лівого передпліччя на межі нижньої і середньої третини; рана №16 на спині ліворуч, в середній третині, по біля хребетної лінії; рани №№17,18 на спині ліворуч, в нижній третині, по біля хребетної лінії; рани №№19, 20, 21, 22, (проникаюча в плевральну порожнину); №23, 24, 25, 26 на спині праворуч, на межі середньої і нижньої третини, між навколо хребтової і лопаткової лініям; рани №№27, 28, 29, 30, розташованих на спині праворуч, в середній третині, між лопаткою і задньою пахвовою лініям; рана №31 в поперековій області праворуч, по лінії лопатки; перелами правих 6, 7 ребер по навколо хребтовій лінії; перелами правих 8 і 10 ребер по лінії лопатки; перелам лівого 4 ребра по передній пахвовій плеврі, ушкодження легенів. Ці ушкодження нанесені плоским колюче-ріжучим предметом, який має обушок і лезо, з максимальною шириною не більше 2,4 см, що підтверджується рівними, добре порівнянними (при зведенні) краями, гладкими стінками, гострокутними кінцями і переважанням глибини над довжиною ушкоджень і його шириною; різана рана №7 на долонній поверхні серединної фаланги другого (вказівного) пальця лівої кисті, яка утворилася від дії предмета, який має гострий край (лезо), що підтверджується рівними, добре порівнянними (при зведенні) краями, гладкими стінками, гострокутними кінцями і переважанням довжини ушкодження над його шириною і глибиною; садна: в лобовій області ліворуч між бровою і межею росту волосся; на спинці носа; на правій щоці; на підборідді в центрі, які утворилися від дії (в результаті ковзання) тупого предмета, індивідуальні особливості якого в цих ушкодженнях не відобразилися; проникаючі колото-різані поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів у ОСОБА_14 викликали небезпечні для життя явища і згідно п.п. 2.1.2; і 2.1.3 й), «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Колото-різані поранення ОСОБА_14 за життя тягнуть короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше трьох тижнів (21 день) і згідно п.п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Садна у ОСОБА_14 , за життя мали б незначні швидкопроходячі наслідки тривалістю не більше ніж шість днів і згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень. Первинною (основною) причиною смерті ОСОБА_48 слід вважати множинні колото-різані поранення бічної поверхні грудей ліворуч, задньої поверхні грудної клітки праворуч, проникаючих в грудну порожнину з ушкодженням м`яких тканин, ребер, пристінкової плеври, лівої і правої легені, що ускладнилися масивною зовнішньою і внутрішньою кровотечею з пошкоджених посудин і послідувала від гострої крововтрати. Характер і локалізація ушкоджень на тілі (розташування на різних поверхнях), вказує на той факт, що у момент нанесення ушкоджень, потерпіла могла знаходиться в різному положенні, позі. Найвірогідніше, що взаєморозташування до травмуючих предметів, неодноразово змінювалося. При судово-токсикологічному дослідженні крові і сечі від трупа ОСОБА_14 етиловий спирт не виявлений. Після отриманих тілесних ушкоджень потерпіла могла прожити короткий проміжок часу, що обчислюється хвилинами. І в цей короткий проміжок часу ОСОБА_14 мала можливість здійснювати самостійно які-небудь украй обмежені координовані дії (ходити, розмовляти, чинити опір і так далі), до наростання явищ шоку. Не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 , за обставин, вказаних в ході слідчого експерименту підозрюваним ОСОБА_7 в частині появи пошкоджень на грудній клітці і на обличчі;
- показання експерта ОСОБА_49 , який суду пояснив, що був присутній при огляді місця події, при проведенні слідчого експерименту та склав висновок № 30/32932013 від 13.07.2013 року. Протокол огляду трупа відбувся о 02 год. 46 хв., 02.06.2013 року. На підставі виявлених трупних плям, він може дати висновок про те, що смерть ОСОБА_25 настала за 3 год., тобто в близько 00 год. 20 хв.
- висновок судово-медичного експерта №355 МК від 21.06.2013 року, згідно з яким, на клапті шиї, вилученому від трупа ОСОБА_14 є одне ушкодження, що є колото-різаним, за морфологічними ознаками, яке могло бути утворене плоским колюче ріжучим предметом, обушок та лезо якого має максимальну ширину частини, що причинило травмування не більше 2,4 см. На клапті шкіри спини, який вилучено від трупа ОСОБА_14 виявлене дев`ять ушкоджень, що є колото-різаними, за морфологічними ознаками, які могли бути утворені плоским колюче ріжучим предметом, обушок та лезо якого має максимальну ширину частини, що причинило травмування не більше 2,4 см. Не виключається можливість утворення вищеописаних колюче-різаних ушкоджень клинком ножа, який описав підозрюваний ОСОБА_7 в ході допиту;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 19.07.2013 року, відповідно до змісту якого, свідок ОСОБА_18 , серед пред`явлених для впізнання осіб вказав на осіб, які були поставлені під номерами 2 та 4 і пояснив, що ці дві особи схожі з особою, яку він в ніч з 1 на 2 червня 2013 року підвозив до будинку АДРЕСА_2 . Під номером 2 позначено громадянина ОСОБА_50 , під номером 4 позначено громадянина ОСОБА_24 ;
- протокол слідчого експерименту від 31.07.2013 року за участі свідка ОСОБА_19 , який пояснив та показав на місцевості, що близько 00 год. 50 хв. він приїхав за адресою: магазин «Талісман» в місті Ізмаїл, згідно виклику клієнта. В автомобіль сів ОСОБА_7 , який запропонував йому проїхати до морського вокзалу в м. Ізмаїл. В руках у ОСОБА_24 був пакет. Вони проїхали на вказане ОСОБА_24 місце на морському вокзалі, де останній вийшов з машини, пройшов на берег річки та викинув пакунок, який мав при собі. Потім ОСОБА_24 запропонував проїхати на кут вулиць ОСОБА_27 та ОСОБА_28 в м. Ізмаїл, що він і зробив. Там ОСОБА_24 вийшов з машини, зайшов до будинку АДРЕСА_2 , після чого повернувся. В руках в нього були перчатки, пачка цигарок, які він по дорозі до місця висадки (кут вулиць І.Франко ОСОБА_51 ) викинув;
- протокол слідчого експерименту від 04.06.2013 року та фототаблицю до нього за участі підозрюваного ОСОБА_7 , який пояснив та показав на місцевості за яких обставин він вчинив вбивство ОСОБА_14 та заволодів її речами золотим ланцюжком, двома золотими каблучками, мобільним телефоном марки «НТС». При цьому він пояснив, що до дому, де проживає ОСОБА_25 , від приїжджав двічі. Обидва рази на таксі, які викликав з квартири де він проживає. Тілесні ушкодження, які спричинили загибель ОСОБА_25 , він наносив ножем. Коли він зрозумів, що потерпіла вмерла, то вирішив імітувати грабіж, для чого взяв резинові перчатки, забрав деякі речі. Після вбивства та заволодіння речами загиблої він уїхав, а потім на таксі повернувся, оскільки загубив на місці події пачку цигарок. Вдома він переодягнувся, склав речі на яких були сліди, на таксі він спочатку поїхав до морського вокзалу у м. Ізмаїлі, де викинув речі, а потім поїхав до місця події та забрав свої цигарки. При цьому він сказав таксисту на ім`я ОСОБА_52 , який був його знайомим, що він вбив жінку. Потім він повернувся додому, а близько 03 год. виїхав до м. Одеси;
- довідку підприємства, яке надає послуги «таксі», відповідно до якої, 01.06.2013 року з телефону № НОМЕР_5 о 22 год. 02 хв. було замовлено таксі за адресою: магазин «Талісман». На виклик виїжджав автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_4 . О 00 год. 53 хв., 02.06.2013 року, за тією же адресою, з того ж номеру телефону було замовлено таксі марки «ВАЗ»;
- матеріали, які були вилучені у оператора мобільного зв`язку «Київ Стар», з яких випливає, що велись розмови між ОСОБА_25 та ОСОБА_24 з 22:51:47 1 червня 2013 року до 00:36:48 2 червня 2013 року за допомогою мобільного зв`язку;
- протокол затримання ОСОБА_7 від 02.06.2013 року, під час якого в нього вилучено телефон «НТС» з документами на нього, ланцюжок з металу жовтого кольору та 2 каблучки з металу жовтого кольору, які належать ОСОБА_25 ;
Суд першої інстанції, врахувавши характер взаємовідносин між обвинуваченим ОСОБА_7 та загиблою ОСОБА_14 , наявність непорозумінь з приводу грошей, які обвинувачений мав надати ОСОБА_25 , наявність погроз з боку ОСОБА_24 , внаслідок яких потерпіла була згодна забрати заяву про крадіжку з міліції, обґрунтовано визнав наведені вище докази належними, допустимими та достовірними, які, в сукупності, є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.
Колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані:
- за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло;
- за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України, як закінчений замах на таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло;
- за ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України, як вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів
- за ст. 187 ч. 4 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
При цьому суд першої інстанції обгрунтовано визнав правову позицію обвинуваченого, яка полягає у запереченні своєї причетності до вчинення інкримінованих йому злочинів, способом захисту, оскільки вона об`єктивно спростовується показаннями обвинуваченого, викладеними у протоколах слідчого експерименту, які співпадають з фактичними обставинами справи, встановленими на підставі досліджених судом доказів.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених потерпілими та свідками, - немає, оскільки будь-яких даних об`єктивного характеру про їх зацікавленість в результатах розгляду справи, під час судового розгляду, не встановлено, а їх показання співпадають з обставинами, відомості про які, містяться в інших доказах у справі.
Також, апеляційний суд вважає, суд першої інстанції обгрунтовано поставився критично до показань свідків ОСОБА_53 , ОСОБА_54 та ОСОБА_55 про непричетність ОСОБА_7 до вчинення крадіжки майна ОСОБА_25 01.05.2013 року, оскільки вони є близькими родичами обвинуваченого, а їх показання з цього приводу, не є чіткими та достовірними.
Посилання сторони захисту на неналежність, недопустимість та недостовірність даних, які містяться у протоколах слідчого експерименту, суд першої інстанції обгрунтовано визнав безпідставними, оскільки аналізом зазначених процесуальних документів встановлено, що слідчі дії проведені з дотриманням положень ст.ст. 223, 240 КПК України у присутності адвоката, який жодних зауважень на протокол слідчої дії не подав.
Та обставина, що в якості понятих при проведенні слідчих експериментів залучалися особи, які колись проходили навчальну практику в Ізмаїльському МВ ГУМВС України в Одеській області, не може бути підставою для визнання зазначених протоколів неналежними, недопустимими та недостовірними, оскільки доказів того, що вказані особи є зацікавлені в зазначеному кримінальному провадженні стороною захисту не надано.
Довід сторони захисту про те, що під час досудового розслідування не були знайдені речі, які ОСОБА_7 викинув у річку Дунай, суд першої інстанції обгрунтовано відкинув, посилаючись на офіційну довідку Ізмаїльського міськрайонного управління ДСНС України в Одеській області №327 від 07.06.2013 року, згідно з якою, пошук цих речей є неможливим у зв`язку із сильною течією.
Апеляційний суд вважає необгрунтованими твердження захисника ОСОБА_9 про допущення порушення права ОСОБА_7 на розгляд справи щодо нього судом присяжних, оскільки таке право обвинуваченому було роз`яснено в суді 1-ої інстанції і він ним скористався в повному обсязі.
Довід захисника ОСОБА_9 про те, що суд першої інстанції послався у вироку на показання: потерпілої ОСОБА_12 не врахувавши, що вона давала показання зі слів свідка ОСОБА_15 ; свідка ОСОБА_11 , але він знаходився у загранрейсі і нічого не знав про наведені у вироку обставини справи; свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , але вони є неправдивими; свідка ОСОБА_18 , але її підзахисний заперечує, що їздив з ним до будинку АДРЕСА_2 . До того ж, зазначений свідок невпевнено впізнавав ОСОБА_7 ; свідка ОСОБА_19 , але його показання викликають обґрунтовані сумніви, оскільки він перебував з підзахисним у неприязних стосунках; свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які були понятими при проведенні слідчого експерименту, але вони можуть бути зацікавленими особами, оскільки знайомі з працівниками правоохоронних органів, адже проходили практику в Ізмаїльському МВ ГУМВС України в Одеській області, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, з огляду на те, що сукупність досліджених судом першої інстанції доказів, беззаперечно доводить вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Окрім, того, довід захисника ОСОБА_9 про те, що вина ОСОБА_7 у крадіжці монітора «Samsung» та системного блоку не доведена, оскільки протягом місяця після отримання заяви потерпілої, правоохоронні органи не прийняли заходів для встановлення особи, яка її вчинила, системний блок був повернутий потерпілій, а монітор не знайдений, колегія суддів вважає безпідставним, адже дослідженими доказами встановлено, що обвинувачений визнавав факт крадіжки і обіцяв повернути їх вартість у грошовому вимірі.
Твердження захисника ОСОБА_9 про те, що в діях її підзахисного немає складу злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України, адже наявність у будинку предмету злочину - 300 доларів США, не доведена жодним доказом, спростовується показаннями свідка ОСОБА_56 ..
Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним довід захисника ОСОБА_10 про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , так як підзахисний не готував заздалегідь вбивство потерпілої з корисливих мотивів, а це сталося спонтанно, внаслідок неправильної поведінки потерпілої, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 та ст. 185 КК України, оскільки він спростовується сукупністю досліджених вище доказів, з яких очевидно випливає спрямованість умислу ОСОБА_7 на вчинення вбивства потерпілої з корисливих мотивів.
Довід захисника ОСОБА_10 стосовно неправильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК України є також голослівним, оскільки вчинення вбивства з корисливих мотивів потребує додаткової кваліфікації за ч. 4 ст. 187 КК України.
Разом з тим, колегія суддів вважає слушним довід захисника ОСОБА_10 про необґрунтоване призначення найбільш суворого покарання його підзахисному, але не пов`язує цю обставину з кваліфікацією дій ОСОБА_7 та «поверхневим дослідженням доказів». Мотиви такого рішення колегії суддів будуть наведені нижче.
Доводи захисника ОСОБА_9 про те, що суд першої інстанції не стягнув судовий збір в частині пред`явлення потерпілими позову про стягнення моральної шкоди апеляційний суд вважає таким, що відповідає дійсності, але ця обставина не є підставою для скасування або зміни судового рішення, оскільки таке питання підлягає розгляду у суді першої інстанції за відповідною заявою сторони судового розгляду, шляхом винесення додаткового рішення.
При цьому, твердження захисника ОСОБА_10 про невідповідність розміру моральної шкоди, стягнутої судом з його підзахисного, є необґрунтованим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно задовольнив цивільний позов у цій частині, з огляду на тяжкі наслідки вчиненого злочину та моральні страждання потерпілих в наслідок смерті їхньої дочки.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про допущення судом першої інстанції суттєвих порушень вимог кримінального процесуального закону, а також про те, що висновки, наведені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає надуманими, адже його вина повністю доведена сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.
Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи обвинуваченого стосовно того, що понятий ОСОБА_20 є зацікавленою особою, оскільки він проходив стажування в Ізмаїльському відділі міліції, а свідок ОСОБА_23 обмовляє його, адже він перебуває з ним у неприязних стосунках, оскільки ОСОБА_7 не навів доказів на підтвердження зацікавленості у результатах справи зазначених осіб.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг захисників та обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно неправильної оцінки судом першої інстанції доказів у справі, зокрема показань свідків, недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, що йому інкримінуються, порушень приписів кримінального процесуального закону є безпідставними.
Під час апеляційного розгляду справи, обвинувачений відмовився від доповнень до своєї апеляційної скарги, що свідчить про його намагання у будь-який спосіб уникнути покарання за вчинені злочини.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості, суспільну небезпеку та характер вчинених ним злочинів, врахував дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують покарання, а саме: неодноразове притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та тяжкі наслідки від злочину.
Разом з тим, положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, прийнявши до уваги характер, спосіб, мотив, обставини вчинення злочинів, поведінку обвинуваченого до скоєння злочинів, і після цього, обставини, що обтяжують покарання, правильно врахував зазначені обставини у їх сукупності, але дійшов помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, неможливе без його довічної ізоляції від суспільства.
Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на таке.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання, визнав обставиною, що обтяжує покарання - неодноразове притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та тяжкі наслідки від злочину.
Разом з тим, зі змісту мотивувальної частини вироку місцевого суду не вбачається, що саме суд визнає тяжкими наслідками, спричинених злочином.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статі Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Так, диспозиція ст. 115 КК України передбачає спричинення смерті іншій людині, тому ця обставина не може буди визнана такою, що обтяжує покарання, тому колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції вказівку про визнання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - тяжкі наслідки.
Посилання суду першої інстанції на обставину, що обтяжує покарання, а саме неодноразове притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, апеляційний суд вважає безпідставним.
Так, з вироку суду та матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_7 був засуджений 10.04.2006 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 190 КК України до семи років позбавлення волі, яке відбув повністю.
Інші данні про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 судимостей до вчинення ним злочинів, за якими він обвинувачується, в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Отже, зазначена обставина, яка визнана судом першої інстанції як така, що обтяжує покарання обвинуваченого, також підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

На думку апеляційного суду, врахування усіх фактичних обставин справи, свідчать про те, що призначення обвинуваченому покарання у вигляді довічного позбавлення волі, у даному конкретному випадку, є необґрунтованим, тому ОСОБА_7 має бути призначене покарання на певний строк.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Пунктом четвертим частини першої статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисників.
Разом з тим, приписами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 року) передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прикінцевими положеннями закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (24.12.2015 року) та застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом, набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до припису ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 знаходиться у режимі попереднього ув`язнення з 02.06.2013 року по теперішній час, оскільки рішення судів апеляційної інстанції від 21.04.2015 р. та 30.06.2016 р., ухвалами ВССУ від 22.03.2016 р. та 23.03.2017 р. відповідно, були скасовані з призначенням нового апеляційного розгляду.
Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увезення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Отже, зазначений закон погіршує становище обвинуваченого у порівнянні з попередньою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України (закон № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакціїзакону № 838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення воліз 02.06.2013 року по 17.08.2017 року, включно.

Керуючись ст. 370, 376, 404, 405, 407- 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -
ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , та доповнення до них наданих захисником ОСОБА_10 - задовольнити частково.
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2014 року відносно ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим:
- за ст. 185 ч. 3 КК України до чотирьох років позбавлення волі;
- за ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі;
- за ст. 187 ч. 4 КК України до десяти років позбавлення волі, з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності;
- за ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України до п`ятнадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
Застосувати ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 року), зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 02.06.2013 року по 17.08.2017 року, включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Виключити з мотивувальної частини вироку, посилання суду на наявність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 .
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4