Справа № 645/1287/16-к
Провадження № 1-кп/645/87/17
УХ В А Л А
іменем України

25 квітня 2017 р. Колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

При секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя прокуратури Харківської області ОСОБА_5

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

Представник потерпілої ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора щодо продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 під вартою по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 359 Кримінального кодексу України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

Встановила:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою строком до 60 діб зважаючи на обставини вчинених кримінальних правопорушень, і схильність обвинувачених до подальшого вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, оскільки інкримінуємо кримінальне правопорушення було заздалегідь сплановане та підготовлене обвинуваченими.

Також вказала, що наявність ризиків, які передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час, всі свідки сторони обвинувачення не допитані, а саме почався допит свідка ОСОБА_13 , по заяві якого відкрите кримінальне провадження та в провадженні СВ Немишлянського відділення ГУ ВП НП в Харківській області продовжується досудове розслідування у кримінальному провадженні за ст.386 КК України, за фактом незаконного тиску на свідка ОСОБА_13 , а обвинуваченим відкриті матеріали кримінального провадження і, перебуваючи на свободі, останні будуть мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_8 проти продовження строку тримання під вартою заперечували. Зазначили, що клопотання необґрунтовано, відсутні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, викладено не в письмовій формі, не вручено завчасно обвинуваченим та стороні захисту. Також вказали, що тяжкість пред`явленого обвинувачення не може слугувати правовою підставою для тримання обвинувачених під вартою. Зазначили, що у обвинуваченого ОСОБА_12 міцні соціальні зв`язки, дві вищих освіти, володіє англійською мовою, має постійне місце проживання та не має наміру ухилятися від суду, тому просили змінити запобіжній захід з утримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав клопотання захисників, наполягав на його задоволенні та просив відмовити у клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, вказавши, що прокурор заявив клопотання в якому не довів існування ризиків, не виклав клопотання у письмовій формі, всупереч діючого Законодавства, не подав його до суду за п`ять днів з належними до нього доказами. Також зазначив, що на цей час відсутні підстави для тримання його під вартою, оскільки суду не надано доказів з боку прокуратури, а допитані свідки не надали ніяких пояснень щодо причетності обвинуваченого до інкримінуємого йому злочину. Також зазначив, що всі допитані свідки надавали пояснення під впливом прокурора. Крім того, посилався на відсутність юрисдикції судової колегії, оскільки суд проводиться з явно обвинувальним уклоном, а також на ту обставину, що внаслідок відсутності доказів, суд повинен закрити справу, а не утримувати під вартою обвинувачених. Також зазначив, що утримання його під вартою в умовах СІЗО є порушенням його конституційних прав, оскільки умови створені нестерпні, йому забороняють користуватися мережею Інтернет, а їжа та вода, якими годують в умовах СІЗО, не відповідають ніякої якості. Також звернув увагу судової колегії, що прокурором ущемляються його права, оскільки він є громадянином. Крім того, обвинувачений зазначив, що доставки до суду проходить в нелюдських умовах. Клопотання адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтримав у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 , заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, підтримав клопотання адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_15 , представник потерпілої ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора, у задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 просили відмовити.

Судова колегія, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2016 року був обраний у відношенні ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.10.2015 року був обраний у відношенні ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених судова колегія враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_14 та ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого є загибель людини, а також з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків, які не допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідка ОСОБА_13 , експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно обвинувального акту обвинувачені звинувачуються у вчиненні злочину, зокрема, передбачених ч. З, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, які у відповідності до положень статті 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, та санкція зазначеної статті передбачає, також, покарання у виді довічного позбавлення волі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 ВІД 26.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини "Летельє проти Франції", суд вважає виправданим тримання обвинувачених під вартою.

Також колегія суддів враховує той факт, що свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні ще не допитаний. Як вбачається з повторної відповіді Немишлянського ВП ГУ НП в Харківської області від 17.11.2016 року за № 59/8383 в провадження Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000788 від 14.03.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_16 , про те, що близькі родичі ОСОБА_12 в кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_16 є свідком, здійснюють на нього тиск, з метою зміни ним своїх показань. На даний час, відповідно вищевказаної інформації, досудове розслідування триває.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Крім того, судова колегія зазначає, що доводи захисників та обвинувачених щодо недоведеності вини обвинувачених, враховуються судом під час постановлення остаточного рішення у справі у відповідності до приписів статті 368 КПК України .

Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.

Відповідно п. 95, на який посилався обвинувачений, справи «Луценко проти України № 6492/11 від 03.07.2012 року Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 4 статті 5 Конвенції передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення їх свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано та потім узято під варту.

Судова колегія зазначає, що на цей час вбачає наявність розумної підозри відносно обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм державним обвинуваченням кримінального правопорушення. При цьому судова колегія, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченим діяння.
Також, судова колегія зазначає, що посилання обвинуваченого ОСОБА_14 на п. 97 справи «Луценко проти України» № 6492/11 від 03.07.2012 року не може бути застосовано щодо клопотань які вирішуються, оскільки стосується розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи вищевикладене, судова колегії задовольняє клопотання прокурора, та відмовляє у задоволенні клопотанні адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 28 квітня 2017 року, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 червня 2017 року.

Судова колегія вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.

Продовження строку тримання ОСОБА_17 та ОСОБА_12 під вартою до шістдесяти днів відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 23 червня 2017 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 23 червня 2017 року.

У задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відмовити.

Копію ухвали направити до ДПтС України Харківська установа виконання покарань (№ 27) Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3