УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №282/901/16 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.128 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6

встановила:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить переглянути вирок суду щодо нього, оскільки вважає, що йому призначено надмірно суворе покарання.
В обгрунтування апеляції обвинувачений вказує, що санкція статті 128 КК України передбачає більш м`які покарання, в тому числі передбачає покарання у виді обмеження волі, однак суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі. Крім того зазначив, що суд проявив упереджене ставлення до нього, оскільки він, як суб`єкт правопорушення, не міг передбачити суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, бо не має водійських прав і не вміє керувати транспортними засобами.
Також обвинувачений вказує, що судом не враховано пом`якшуючих обставин. Так судом не враховано, що він викликав швидку допомогу потерпілому, а також відшкодував останньому завдані збитки, активно сприяв розкриттю злочину.
Вироком Любарського районного суду від 25.11.2016 року ОСОБА_6 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Любарського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2015 року, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді 4 років та 2 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_6 запобіжний
захід у вигляді тримання під вартою.
Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк перебування під вартою згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислено з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - з 25 листопада 2016 року.
Вирішено питання по речових доказах та судових витратах.
Згідно вироку суду першої інстанції 13 травня 2016 року, близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля магазину, який належить ФОП ОСОБА_8 та розташований за адресою: АДРЕСА_1 де підійшов до відчиненого автомобіля «Mercedes-benz», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля входу до магазину та сів за кермо.
Не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, повернув ключ запалювання автомобіля, внаслідок чого вказаний автомобіль рушив уперед в напрямку вхідних дверей магазину, з яких у цей час виходив ОСОБА_9 , який і зазнав наїзду, внаслідок чого він отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої великогомілкової кістки, яке згідно висновку експерта відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до довготривалого розладу здоров`я.
Дії ОСОБА_6 , які виразились у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ст. 128 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення обвинуваченого, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Винуватість ОСОБА_6 у вчинені злочину, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку та кваліфікація його дій не оспорюються.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, з-поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Ці вимоги закону судом у провадженні дотримано.
Суд при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував такі дані, які пом`якшують призначення покарання засудженому: щире каяття, відношення обвинуваченого до скоєного, його посередню характеристику за місцем проживання, тобто всі ті обставини на які посилається в апеляції засуджений.
Судом також враховано і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів.
Зокрема, мотивуючи рішення про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання у виді позбавлення волі, суд керувався і даними про особу обвинуваченого, а саме тим, що останній вчинив злочин в період іспитового строку в стані алкогольного сп`яніння, що обтяжує його покарання.
Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_6 09.04.2015 року був засуджений Любарським райсудом за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Оскільки останній злочин обвинувачений скоїв в період іспитового строку, то райсуд правильно призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 72 КК України, перевівши при складанні покарань менш суворий вид покарання в більш суворий, тобто призначив покарання у виді позбавлення волі.
Призначене судом покарання ОСОБА_6 , зокрема і за правилами ст. 71 КК України, є достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.
Підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.
Разом з тим підлягає виключенню із вступної частини вироку вказівка суду про судимість ОСОБА_6 за вироком Любарського районногоо суду Житомирської області від 11.02.2013 року, оскільки даний вирок скасований ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16 квітня 2013 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
В порядку ст.404 КПК України вирок Любарського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити. Виключити з вступної частини вироку вказівку суду про судимість ОСОБА_6 за вироком Любарського районного суду Житомирської області від 11.02.2013 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 25 листопада 2016 року по 31 січня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: