Справа № 137/410/15-к
Провадження №11-кп/772/275/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадженняза апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 31.10.2016 року по кримінальному провадженню № 0000355 від 08.11.2014 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 250000 гривень.Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами
за участю секретаря: ОСОБА_9 ,
прокурора: ОСОБА_10 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_6 ,
потерпілої: ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:
Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 31.10.2016 року по кримінальному провадженню № 0000355 від 08.11.2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 250000 гривень.Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.
З вироку суду першої інстанції встановлено, що 07.11.2014 року о 23-00 годин в АДРЕСА_1 , поряд з сільським магазином, між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла суперечка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. У ході суперечки ОСОБА_12 спровокував бійку та наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 . У ході бійки ОСОБА_7 схопив ОСОБА_12 за праву ногу, якою той намагався вдарити його, та різким рухом штовхнув вверх, внаслідок чого ОСОБА_12 упав на землю та ударився головою об асфальтоване покриття проїжджої частини дороги. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 підійшов до лежачого на землі ОСОБА_12 , якому наніс два удари правою рукою в область обличчя. Від нанесених ударів ОСОБА_7 , ОСОБА_12 втратив свідомість та був госпіталізований в Літинську ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Згідно висновку експерта № 901 від 14.12.2014 року внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу в м`які покрови голови відповідно тім`яній ділянці зліва, та тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа, геморагічної інфільтрації правого скроневого м`язу, субдуральної гематоми, субарахноідального крововиливу у скронево-тім`яно-потиличній ділянці лівої півкулі та тотального правої півкулі, внутрішньо-мозкової гематоми справа, забою мозку; закритої тупої травми грудей у вигляді розриву верхньої долі лівої легені, гемопневмоторакса; крововиливи у верхнє та нижнє повіко правого ока, на слизовій верхньої та нижньої губи, садна та синця на нижніх кінцівках. Черепно-мозкова травма, завдана ОСОБА_12 діями ОСОБА_7 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпечності для життя і стоїть у причинному зв`язку зі смертю. Закрита тупа травма грудей має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня та в причинному зв`язку зі смертю не стоїть. Крововиливи у верхнє та нижнє повіко правого ока, на слизовій верхньої та нижньої губи, садна та синець на нижніх кінцівках, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять.
Прокурор Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу, згідно якої не спростовуючи доведеність винуватості обвинуваченого та правову кваліфікацію його дій, вважає зазначений вирок незаконним в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, просить вирок Літинського районного суду Вінницької області від 31.10.2016 року скасувати та ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді десяти років позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 не погоджуючись з вироком Літинського районного суду Вінницької області від 31.10.2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, подали апеляційні скарги, згідно яких вважають зазначений вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які вимоги зазначені в апеляційних скаргах підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити, виступ прокурора ОСОБА_10 , який підтримав апеляційні вимоги зазначені у апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_5 , колегія суддів, вивчивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , задоволенню не підлягають виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно до вимог ст. 370 КПК України законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення полягає в тому, що воно повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення .
Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються. Вказані обставини оспорюються самим обвинуваченим та його захисником. За викладених обставин, колегія суддів при розгляді вимог апеляційної скарги прокурора питання стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України не перевіряє
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.
Дії ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 121 КК України судом кваліфіковано вірно, тому порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженого та на кваліфікацію його дій, не встановлено .
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується показаннями як самого обвинуваченого, свідків, так і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованому йому злочину не заслуговують на увагу суду, оскільки вина обвинуваченого підтверджується зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка, а зазначене ним спростовується матеріалами кримінального провадження та є необґрунтованим і надуманим.
Доводи апеляційних скарги про безпідставне засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України є необґрунтованими та спростовуються рядом доказів, які проаналізовані судом і наведені у вироку.
Посилання адвоката ОСОБА_6 на те, що під час судового розгляду не встановлено доказів, які б прямо чи опосередковано доводили б вину обвинуваченого ОСОБА_7 не заслуговують на увагу суду, оскільки вина обвинуваченого крім показань свідків підтверджується і іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме:
протоколом огляду місця події від 09.11.14 року та ілюстрованими таблицями до нього (а.с.13 т.2) згідно яких встановлено, що в с. Бруслинові Літинського району Вінницької області знаходиться магазин «Продукти». Через село проходить автодорога сполученням Вербівка-Бруслинів-Майдан Бобрик покрита асфальтом, що узгоджується із показаннями обвинуваченого, свідків та експерта. Із протоколу огляду місця події від 13.11.14 року та фото таблицями до нього (а.с.8-10 т.2) судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 помер в палаті № 8 Літинської ЦРЛ. Із лікарського свідоцтва про смерть №22-с від 14.11.2014 року (а.с.11 т.2) встановлено, що ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Із висновку експерта №901 від 14.12.2014 року (а.с.12-15 т.2) встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 крім слідів надання медичної допомоги виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововилива в м`які покрови голови відповідно тім`яній ділянці зліва, та тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа, геморагічної інфільтрації правого скроневого м`язу, субдуральної гематоми, субарахноідального крововиливу у скронево-тім`яно-потиличній ділянці лівої півкулі та тотального правої півкулі, внутрішньо-мозкової гематоми справа, забою мозку; закрита тупа травма грудей у вигляді розриву верхньої долі лівої легені, гемопневмоторакса; крововиливи у верхнє та нижнє повіко правого ока, на слизовій верхньої та нижньої губи, садна та синця на нижніх кінцівках. Черепно-мозкова травма виникла від дії твердого тупого предметау має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпечності для життя і стоїть у причинному зв`язку зі смертю. Закрита тупа травма грудей виникла від дії тупого твердого предмета має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня та в причинному зв`язку зі смертю не стоїть. Крововиливи у верхнє та нижнє повіко правого ока, на слизовій верхньої та нижньої губи, садна та синець на нижніх кінцівках, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_12 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком, набуханням та здавленням головного мозку. Із висновку експерта №69-к від 21.02.2015 року (а.с.16-18 т.2) встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 крім слідів надання медичної допомоги виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововилива в м`які покрови голови відповідно тім`яній ділянці зліва, та тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа, геморагічної інфільтрації правого скроневого м`язу, субдуральної гематоми, субарахноідального крововиливу у скронево-тім`яно-потиличній ділянці лівої півкулі та тотального правої півкулі, внутрішньо-мозкової гематоми справа, забою мозку; закрита тупа травма грудей у вигляді розриву верхньої долі лівої легені, гемопневмоторакса; крововиливи у верхнє та нижнє повіко правого ока, на слизовій верхньої та нижньої губи, садна та синця на нижніх кінцівках. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, що є складовими закритої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми грудей, можна висловитися про те, що не виключається можливість отримання їх за обставин та в час на які посилаються в своїх показах ОСОБА_7 та ОСОБА_13 . Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.12.2014 року та ілюстрованими таблицями до нього (а.с.19-25 т.2), де обвинувачений ОСОБА_7 розказав про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_13 від 12.12.2014 року та ілюстрованими таблицями до нього (а.с.26-31 т.2) де ОСОБА_13 розповів про події, які відбулися 07.11.2014 року. Із висновку №1862 від 13.11.14 року (а.с.37 т.2) встановлено, що у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці зовнішнього кута лівого ока, синця на передній поверхні лівого плеча, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів.
Посилання апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 на те, що обвинувачений не мав наміру завдати ОСОБА_12 тілесні ушкодження, а лише намагався припинити його протиправні дії щодо себе, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються показами експерта ОСОБА_14 допитаного в судовому засіданні судом першої інстанції, з яких встановлено, що він проводив судово-медичну ескпертизу трупа ОСОБА_12 , і надав відповідний висновок після огляду трупа, досліджених медичних документів та виходячи із матеріалів справи. Пояснив, що при падінні ОСОБА_12 ним було отримано черепно-мозкову травму, про що свідчить втрата свідомості. Нанесення додаткових ударів, після отримання черепно-мозкової травми, усугубило становище. Про нанесення неодразових додактових ударів можуть стверджувати численні крововиливи в м`які покрови голови. Тобто можна стверджувати, що нанесення ударів по обличчю ОСОБА_12 у лежачому стані призвело до отримання додаткових травмувань голови в місцях виявлення тілесних ушкоджень. Черепно-мозкова травма, яка спричинила смерть виникла від дії тупого твердого предмету тобто від падіння та додаткових ударів.
Посилання апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , що смерть ОСОБА_12 настала не від удару завданого ОСОБА_7 , а від закритої черепно-мозкової травми отриманої в наслідок падіння не виправдовують дій обвинуваченого та спричинення ним тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , які спричинили смерть потерпілого.
Враховуючи зазначене колегія судді вважає , що суд першої інстанції провів судовий розгляд кримінального провадження з достатньою повнотою, дотриманням принципів верховенства права , законності , рівності перед законом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини , забезпечення права на захист , змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості , безпосередності дослідження показань , речей і документів , публічності , диспозитивності , та виніс законне обґрунтоване і вмотивоване судове рішення ,тому апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника про незаконність засудження ОСОБА_7 внаслідок неповноти з`ясування всіх обставин кримінального провадження є необґрунтованими.
За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» за № 7 від 24.10.2003 встановлено, що суди при призначенні покарання мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне в достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Доводи прокурора щодо незаконності вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного покарання, не заслуговують на увагу суду, оскільки при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд згідно ст.ст.50,65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину , особу винного ОСОБА_7 який позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, частково відшкодував завдану шкоду.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає , що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 покарання, належним чином виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Оскільки судом першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України та винесені вироку , дотримано вимоги КПК України, колегія суддів вважає, що доводи зазначені в апеляційних скаргах прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягають до задоволення, оскільки ними не наведено достатніх даних, які б давали підстави для обтяження покарання чи виправдання обвинуваченого , а зазначені в апеляційних скаргах доводи спростовуються доказами які були досліджені судом при судовому розгляді кримінального провадження.
Керуючись ч. 2 ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 31.10.2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України по кримінальному провадженню № 0000355 від 08.11.2014 рокузалишити без задоволення.

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 31.10.2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України по кримінальному провадженню № 0000355 від 08.11.2014 рокузалишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 3-х місяців.
Судді: