В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/458/16-к

Провадження № 1-кп/300/8/2017

23.03.2017 р. смт.Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: Сідуна,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Воловецького районного суду Закарпатської області кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Гукливий Воловецького району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, судимого: 31.03.2005 року вироком Воловецького районного суду за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки; 15.05.2009 року вироком Воловецького районного суду за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України на чотири роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки; 25.11.2009 року вироком Воловецького районного суду за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України на чотири роки позбавлення волі, згідно зі ст. 89 КК України судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, з середньою освітою, непрацюючого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 статті 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
18 липня 2014 року, близько 12 год. 30 хв., обвинувачені ОСОБА_4 та

2

ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння, з метою грубого порушення громадського порядку, увійшли в приміщення магазину «Крамниця» в АДРЕСА_3 , де грубо порушуючи громадський порядок, всупереч загальноприйнятим в суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, ігноруючи присутніх осіб, підійшли до потерпілого ОСОБА_6 , якому умисно нанесли декілька ударів руками по голові та різних частинах тіла, внаслідок чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому носової перетинки, синців обличчя, саден голови, шиї та правого передпліччя, які згідно висновку експерта №220 від 13.08.2014 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Органом досудового розслідування зазначені умисні дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Крім того, 06 серпня 2014 року, близько 19 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу залізничного вокзалу на вул. Привокзальній смт. Воловець Закарпатської області, з метою умисного грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, всупереч загальноприйнятим в суспільстві правилам поведінки та нормам моралі, ігноруючи присутніх на вулиці осіб, тримаючи в руках дерев`яну биту, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , якому наніс вказаною дерев`яною битою один удар по голові, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови зліва, яке згідно висновку експерта №231 від 28.08.2014 року кваліфікується як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Органом досудового розслідування зазначені умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Крім того, 12 жовтня 2015 року близько 15.00 години, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння всередині приміщення магазину «АВС» за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 , затіяв сварку з продавцем даного магазину ОСОБА_9 , в ході якої ображав її нецензурними словами, а на прохання ОСОБА_10 припинити свої дії, безпричинно, з хуліганських спонукань, груб порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив бійку, в ході якої наніс потерпілому ОСОБА_10 три удар кулаком по спині, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляд синця лівого плеча, які згідно висновку судової медичної експертизи №210 від 23.10.2015 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли короткочасного розладу здоров`я.

3

У результаті хуліганських дій ОСОБА_4 було зірвано нормальну роботу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та розбито шибку на вікні будівлі магазину вартістю 150 грн., внаслідок чого власнику магазину ОСОБА_8 було спричинено матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Зазначені умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачений ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України визнав повністю та показав, що хуліганські дії вчиняв через нестриманість, обіцяв виправитися.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 статті 296 КК України визнав повністю, покаявся та показав, що свою поведінку змінив, одружився, у нього народилася дочка, просив суд врахувати ці обставини при вирішенні справи.

В судове засідання потерпілі не з`явилися, надіслали до суду заяви, просили суд провести судовий розгляд без їхньої участі, претензій щодо відшкодування матеріальної чи моральної шкоди не заявляли.

З`ясувавши думку прокурора, обвинувачених, котрі вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 статті 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, за ч.2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, за ч.4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 07 лютого 2016 року у період часу із 00.00 до 06.30 годин умисно, переслідуючи користь, шляхом злому навісного замку вхідних дверей проник до будівлі господарського призначення, що розташована на подвір`ї будинку

АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав бувшу у використай шліфувальну машинку УШМ 180-1 «Горизонт», вартість якої згідно експертної висновку ОМ - 89 від 30 березня 2016 року становить 788 гривень, паспорт громадянина України та посвідчення водія видані на ім`я ОСОБА_11 , свідоцтво

про реєстрацію транспортного засобу моделі «Ваз 2121» державний номерний знак НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 1000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 , мешканцю АДРЕСА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1788 гривень.

Зазначені дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна вчинена з проникненням у інше приміщення.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що крадіжки особистого майна потерпілого ОСОБА_11 , який є його дядьком, не вчиняв.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим кодексом (ч.2 ст. 370 КПК).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу (ч.3 ст. 370 КПК).

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення (ч.4 ст. 370 КПК).

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.

Потерпілий ОСОБА_11 під час судового розгляду показав, що 07 лютого 2016 року виявив сліди злому на вхідних дверях майстерні. Після огляду виявив крадіжку особистого майна, зокрема бувшої у використанні шліфувальної машинки УШМ 180-1 «Горизонт», паспорта громадянина України та посвідчення водія видані на його ім`я, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу моделі «Ваз 2121» державний номерний знак НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 1000 гривень. Хто вчинив крадіжку йому не відомо, але у відділенні поліції йому стало відомо, що крадіжку вчинив обвинувачений ОСОБА_12 , який є його племінником.

Свідок ОСОБА_13 11.07.2016 року підтвердила в суді показання свого чоловіка потерпілого ОСОБА_11 обставини щодо викрадення у лютому 2016 року особистого майна з майстерні, яка розташована на подвір`ї дворогосподарства в АДРЕСА_5 . Ворота на майстерні були зняті, двері були розбиті, викликали поліцію. Перед цим батька обвинуваченого ОСОБА_14 поліція затримувала за те, що він вже виламував у них двері. Для цього треба мати силу, обвинувачений з цим справитися сам не міг.

Допитаний як свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні 11.07.2016 року показав, що у січні 2016 року, після різдвяних свят, до нього на ринку в смт. Воловець підходив обвинувачений, якого він перший раз бачив і пропонував

5

купити шліфувальну машинку «Stihl» чи «Горизонт» за 300-400 гривень, на що він відмовився. Шліфувальної машинки при собі обвинувачений не мав. Після цього свідок зустрів біля залізничного вокзалу дільничного інспектора по прізвищу ОСОБА_16 , який запитав його, про що він розмовляв із ОСОБА_14 , на що свідок розповів про шліфувальну машинку.

Сідок ОСОБА_17 , допитаний судом під час судового розгляду 11.07.2017 року показав, що на початку лютого 2016 року до нього підходив обвинувачений, якого він перший раз бачив і пропонував йому купити шліфувальну машинку синього кольору за 300-400 гривень, на що він відмовився. У подальшому, під час зустрічі, дільничний інспектор Косач показав йому фото, на якому була зображена особа подібна до обвинуваченого, який пропонував йому шліфувальну машинку.

Свідок ОСОБА_18 , допитаний судом 12.01.2017 року показав, що у середині лютого 2016 року вдома порався по господарству по АДРЕСА_6 , до нього підійшов ОСОБА_4 , який запропонував йому дешево купити болгарку «Зеніт» з червоними літерами. Через брак коштів свідок відмовився.

Відповідно до ч.1 ст. 85 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_18 суд, на підставі ст. 85 КПК визнав, що його показання є неналежними, оскільки обставини, які стосуються шліфувальної машинки « ОСОБА_19 » про яку показав свідок, не підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Обвинувачення у викраденні шліфувальної машинки «Зеніт» ОСОБА_4 не пред`являлося, а тому такі показання не можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_15 з точки зору їх належності, суд виходить з того, що факт пропозиції обвинуваченого купити шліфувальну машинку, яку він не бачив, не підтверджує вчинення обвинуваченим крадіжки з проникненням у приміщення в с. Гукливий. Крім того, свідок ОСОБА_15 показав, що зустрів обвинуваченого у січні після Різдвяних свят, тоді як викрадення майна у потерпілого ОСОБА_11 відбулося 07.02.2016 року, що ставить під сумнів правдивість показань цього свідка.

Разом з показаннями свідка ОСОБА_17 , який також показав, що обвинувачений пропонував йому купити шліфувальну машинку, суд може зробити тільки припущення, що машинка, яку пропонував обвинувачений цим свідкам, могла належати потерпілому ОСОБА_11 , могла бути в нього викрадена з майстерні в АДРЕСА_5 і могла бути викрадена саме обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

6

Згідно з п.2 ч.1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч.3 ст. 373 КПК).

На підставі об`єктивно встановлених обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті

94 цього кодексу суд дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення, що кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , а тому він підлягає виправданню за цим обвинуваченням із зазначених підстав.

Зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами в діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявність складу злочину передбаченого ч.3 статті 185 КК України не доведено, а тому він підлягає виправданню з цих підстав.

Згідно з пунктом 3 ч.1 статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України суд, відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочинів, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання, обставини при яких було скоєно злочин.

Обставин, що пом`якшують покарання, згідно зі статтею 66 КК України суд не встановив.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 296 та ч.2 ст. 296 КК України, відповідно статті 67 КК України, суд визнав вчинення злочинів особою у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

Суд бере до уваги особу винного, який має не зняту та не погашену судимість за попередні злочини, посередньо характеризується по місцю проживання, обставини за яких був скоєний злочин, його мотив, відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілих.

Враховуючи викладене, а також позицію учасників судового провадження, прокурора, суд визнав, що законним і справедливим для обвинуваченого буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей за якими визнається судом винуватим.

Судових витрат у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 296 КК України немає.

Речові докази дерев`яну биту, чоловічу кофту темно-синього кольору зі слідами речовини бордового кольору, чоловічу матерчату сорочку рожевого кольору зі слідами бордового кольору знищити на підставі ст. 100 КПК України.

До набранням вироку законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 залишити попередній, у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_4 слід

7

рахувати з 28.03.2016 року, з моменту затримання, який на день ухвалення вироку становить 11 місяців 22 дні, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, що становить один рік 11 місяців 6 днів (720 днів).

При визначенні початку строку відбування покарання суд враховує ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25.04.2016 року, згідно з якою строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою встановлено з 28 березня 2016

року.

Крім того, в строк відбування покарання підлягає зарахуванню також строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на підставі ухвали слідчого судді Воловецького районного суду від 08.08.2014 року у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України, з 07 серпня 2014 року до 21.01.2015 року, коли тримання під вартою обвинуваченого було змінене на особисте зобов`язання згідно з ухвалою Воловецького районного суду від 21.01.2015 року тривалістю 5 місяців 14 днів, або 167 днів. З врахуванням положень ч.5 ст. 72 КК України цей строк зараховується з розрахунку один день тримання за два дні позбавлення волі, а тому становить 10 місяців 28 днів.

Загальний строк, який підлягає зарахуванню обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбування покарання на день ухвалення вироку становить два роки десять місяців 19 днів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , на підставі ст. 65 КК України, суд враховує, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання за ч.2 ст. 296 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , на підставі п.11 ч.1 ст. 67 КК України суд визнав вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який після вчинення кримінального правопорушення змінив свою поведінку, одружився, має на триманні неповнолітню дочку ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не судимий.

З врахуванням всіх обставин справи, зокрема тяжкості злочину, особу винуватого, суд дійшов висновку про можливість звільнення визнав за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 296 КК України у виді одного року обмеження волі;

за ч.2 ст. 296 КК України у виді двох років позбавлення волі;

за ч.4 ст. 296 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

8

На підставі статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді трьох років і шість місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_4 рахувати з 28.03.2016 року, з моменту затримання, який на день ухвалення вироку

становить одинадцять місяців двадцять два дні. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати цей строк у строк відбування покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, що становить один рік одинадцять місяців шість днів (720 днів).

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_4 строк тримання його під вартою у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 296 КК України з 07 серпня 2014 року до 21 січня 2015 року тривалістю п`ять місяців і чотирнадцять днів (334 дні), з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, що становить десять місяців двадцять вісім днів.

Загальний строк, який підлягає зарахуванню обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбування покарання на день ухвалення вироку становить два роки десять місяців і дев`ятнадцять днів.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченого ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

Обвинуваченого ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши для нього іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази в справі: дерев`яну биту, чоловічу кофту темно-синього кольору зі слідами речовини бордового кольору, чоловічу матерчату сорочку рожевого кольору зі слідами бордового кольору знищити на підставі ст. 100 КПК України.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим який перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1