Справа №587/2323/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/268/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №587/2323/16-к за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 17 січня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.03.2016р. за ч.3 ст.15- ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ч.3 ст.72, ст.75, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі та штрафу 850 грн., кожне з яких ухвалено виконувати самостійно, та звільнено від відбування позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 17 січня 2017 року, в яких:

- прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання (по епізоду крадіжки від 17 по 27 березня 2015 року) у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2016 року більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

За ч.3 ст.185 КК України ( по епізодах крадіжки 2016 року) призначити ОСОБА_7 покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно до відбування визначити 3 роки 8 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без зміни;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення, призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, штрафу 850 грн. та позбавлення волі строком на 3 роки з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, призначеного вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2016 року, кожне з яких ухвалено виконувати самостійно.

Цим же вироком ОСОБА_7 визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до даного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_7 цим же вироком і остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі та штрафу 850 грн. в дохід держави, які ухвалено виконувати самостійно.

Обраний ОСОБА_7 запобіжній захід залишено попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 04 жовтня 2016 року з моменту затримання.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 04 жовтня 2016 року по дату набрання вироком законної сили включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 2523 грн. 14 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вважає вирок суду в частині призначення покарання незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом невірно призначено покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за ч.3 ст.185 КК України (за епізодом від 17 по 27 березня 2015 року) та злочинів, за якими ОСОБА_7 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2016 року, у зв`язку із чим невірно також призначив покарання і за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Мотивуючи свої вимоги, обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що судом не в повній мірі враховані пом`якшуючі покарання обставини та характеризуючі його особу дані, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілим, його хворобливий стан та перебування на його утриманні батька пенсіонера, у зв`язку із чим вважає, що суд призначив покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він наприкінці березня 2015 року (у період з 17 по 27 березня 2015 року) в першій половині дня, проникнувши до садового будинку, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_2 , таємно викрав належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 2101,00 грн.

Не зупиняючись на вчиненому, наприкінці травня 2016 року (в період з 15 травня 2016 року по 30 травня 2016 року) в першій половині дня, ОСОБА_7 , проникнувши до господарського приміщення, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_3 , таємно викрав належне ОСОБА_11 майно на суму 2740 грн.

Крім того, в середині вересня 2016 року (у період з 11 по 17 вересня 2016 року) в першій половині дня ОСОБА_7 , проникнувши до садового будинку, розташованого на земельній ділянці № НОМЕР_1 садового товариства «Ремонтник», яке знаходиться на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району, таємно викрав телевізор марки «LG 32LC52-zc», який належав ОСОБА_12 , спричинивши їй шкоду на суму 3400 грн.

Також, ОСОБА_7 , наприкінці вересня 2016 року (у період з 17 по 24 вересня 2016 року) в першій половині дня із садового будинку, розташованого на території земельної ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Ремонтник», яке знаходиться на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району, таємно викрав велосипед «Winner», який належав ОСОБА_12 , завдавши їй матеріальної шкоди на суму 2350,00 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 наприкінці вересня 2016 року (у період з 25 вересня по 02 жовтня 2016 року) із садового будинку, розташованого на земельній ділянці № НОМЕР_2 садового товариства «Чисті Пруди», яке знаходиться на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району, таємно викрав велосипед «Україна» та велосипед «Giant Box One», які належали ОСОБА_13 , завдавши їй шкоди на загальну суму 4199,00 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , 03 жовтня 2016 року близько 09-00 год., проникнувши до садового будинку, розташованого на земельній ділянці № НОМЕР_3 садового товариства «Будіндустрія», яке знаходиться на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району, таємно викрав належне ОСОБА_14 майно на загальну суму 2753 гривні 90 коп.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили задовольнити подану обвинуваченим апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким його засуджено цим вироком та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими та в апеляційних скаргах не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за цим вироком суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, прийшов до правильного висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений в цілому характеризується задовільно, спричинену шкоду частково відшкодував, має на утриманні батька-пенсіонера, слабкий зір.

Також, суд врахував пом`якшуючі вину обставини, зокрема те, що ОСОБА_7 повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та призначив йому покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу пом`якшення йому строку покарання не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки при призначенні покарання за цим вироком суд першої інстанції врахував всі вимоги, з якими кримінальний закон пов`язує визначення виду і розміру покарання, в тому числі і ті, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_7 . Призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів і остаточно за сукупністю вироків не додержався вимог кримінального закону.

Так, частинами першою та четвертою ст.70 КК України, передбачено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Частина перша ст.71 КК України передбачає, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Приписами п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст.72 КК. Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 до ухвалення оскаржуваного вироку суду був засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2016 року за ч.3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України до остаточного покарання згідно ч.4 ст.70, ч.3 ст.72, ст.ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та штрафу 850 грн., кожне з яких ухвалено виконувати самостійно, за злочини, які він скоїв після вчинення першого епізоду крадіжки, за яку він засуджується оскаржуваним вироком.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (епізод крадіжки у період з 17 березня 2015 року по 27 березня 2015 року) до постановлення попередніх вироків та (по епізодам крадіжки, вчиненим у 2016 році) в період іспитового строку, встановленого вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2016 року.

Суд першої інстанції всупереч наведеним вимогам постанови Пленуму Верховного Суду України, призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі положень ч.4 ст.70 КК України, не зазначив, який з передбачених ч.1 ст.70 КК України принципів застосовує до ОСОБА_7 , чи то шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим чи шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, чим на думку колегії суддів допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з апеляційною скаргою прокурора, в якій він вказує на неправильне застосування кримінального закону та просить згідно ч.4 ст.70 КК України застосувати принцип поглинення покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 лютого 2016 року, що буде доцільним з огляду на особу обвинуваченого та встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, що ОСОБА_7 повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, такий принцип дозволяє поглинення такого виду покарання, як штраф.

Проте, колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про необхідність скасування вироку та ухвалення нового вироку, виходячи з того, що ст.420 КПК України передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких апеляційний суд має право ухвалити свій вирок, та вказана в апеляційній скарзі прокурора підстава неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, не є обґрунтованою, оскільки в даному випадку мова йде не про скасування звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а про необхідність виправлення помилки суду першої інстанції в частині призначення покарання, яке не погіршує становище обвинуваченого і не тягне за собою необхідність призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання. З огляду на це, колегія суддів не має підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині скасування вироку суду та постановлення нового вироку.

Відповідно до ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду у разі, якщо його зміна не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, та те, що прокурор не просить призначити обвинуваченому більш суворе покарання, колегія суддів вважає, що вирок суду необхідно змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, частково задовольнивши таким чином апеляційні вимоги прокурора.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 17 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України (по епізоду крадіжки вчиненому у період з 17 по 27 березня 2015 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2016 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України (по епізодам крадіжок вчинених у 2016 році) до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, визначену цим вироком в порядку ч.4 ст.70 КК України, та вважати ОСОБА_7 остаточно засудженим до 3 років 8 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4