Ухвала 26 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року щодо нього,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 червня 2016 року, залишеною без зміни ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року, заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2011 року та вироку Апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2012 року за нововиявленими обставинами повернуто на підставі ст.ст. 429 ч. 3, 464 ч. 3 КПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перевірку зазначених ухвал в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі не зазначено в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість ухвал судів обох інстанцій згідно з вимогами ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього.
Так, відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу,має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Крім того, особа, яка подає скаргу, має зазначити прохання щодо судових рішень з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України, однак у касаційній скарзі не зазначено прохання щодо ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Одночасне оскарження в одному касаційному провадженні різних судових рішень, постановлених в різних провадженнях не передбачено процесуальним законом, у зв`язку із чим, засуджений, у разі бажання, не позбавлений можливості окремо оскаржити ухвали Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2016 року та від 22 листопада 2016 року, за умови, що такі переглянуті в апеляційному порядку та можуть бути оскаржені відповідно до ст. 424 КПК України в касаційному порядку, шляхом подання окремих касаційних скарг в порядку, передбаченому главою 32 КПК України.

Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.
Встановити ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3