Кримінальне провадження №522/1699/16-к
УХВАЛА
21 вересня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю захисника - ОСОБА_4

за участю обвинуваченого - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Одеської області, смт. Ширяєво, який має середню освіту, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше засудженого: 28.08.2007 року Ширяївським районним судом міста Одеської області за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця Одеської області, Біляївського району, село Яськи, який має середню освіту, одруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 22.08.2011 роу Біляївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 395 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012301 від 23.12.2015 року, відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, оскільки двомісячний строк перебування їх під вартою закінчується 23.09.2016 року.

Прокурор в судовому засіданні вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились, а саме, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, вчиняти тиск на свідків та потерпілих.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання обвинувачених під вартою, просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали думку адвоката щодо відмови в продовженні строку тримання його під вартою та змінити запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу підозрюваного дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, обвинувачені не працюють, офіційно не одружені, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджувались судом, тому є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, вчинити тиск на потерпілих та свідків.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і про необхідність продовження строку дії відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду та скоїти інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого та його майновий стан, вважаю за необхідне визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потрібно продовжити.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, тобто до 19.11.2016 року в Одеському слідчому ізоляторі - 21 ДПтСУ в Одеській області.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 діб, тобто до 19.11.2016 року в Одеському слідчому ізоляторі - 21 ДПтСУ в Одеській області.

Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 21.09.2016 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1
21.09.2016