Справа № 635/1227/16-к
Провадження № 1-в/635/654/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2017 року с. Покотилівка.

Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву адвоката ОСОБА_4 про роз`яснення та уточнення ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29 лютого 2016 року про приведення вироку суду Російської Федерації від 25 липня 2014 року постановленого відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новий Оскол Белгородської області, громадянина України, неодружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 року народження та 2009 року народження, освіта середня, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Люблинського районного суду міста Москва від 25 липня 2014 року за ст.ст. 30 ч.3, 228-1 ч.3 п. «а», 30 ч.3, 228-1 ч.3 п.п. «а, г» КК РФ (в редакції Федерального закону від 19 травня 2010 року № 87 ФЗ), 30 ч.3, 228-1 ч.4 п. «а»; 30 ч.1 228-1 ч.4 п.п. «а, г» КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дванадцять років з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму,
в с т а н о в и в:
02.02.2016 року Міністерство юстиції України звернулося до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про приведення у відповідність вироку Люблинського районного суду міста Москва від 25 липня 2014 року, яким було засуджено ОСОБА_6 за ст.ст. 30 ч.3, 228-1 ч.3 п. «а», 30 ч.3, 228-1 ч.3 п.п. «а, г» КК РФ (в редакції Федерального закону від 19 травня 2010 року № 87 ФЗ), 30 ч.3, 228-1 ч.4 п. «а»; 30 ч.1 228-1 ч.4 п.п. «а, г» КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дванадцять років з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, у відповідність із законодавством України.
Ухвалою Харківського районного суду від 29 лютого 2016 року було визначено покарання ОСОБА_6 , яке має виконуватися в Україні.
23.06.2017 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла заява адвоката ОСОБА_4 яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про роз`яснення та уточнення ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29 лютого 2016 року про приведення вироку суду Російської Федерації від 25 липня 2014 року постановленого відносно ОСОБА_6 .
В судове засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився представник Міністерства юстиції України, однак його неприбуття не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень відповідно до положень ч. 2 ст. 379 КПК України.
Вислухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд вважає,що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Ухвалою Харківського районного суду від 29 лютого 2016 року було визначено покарання ОСОБА_6 , яке має виконуватися в Україні, а саме позбавлення волі на строк вісім років.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 603 КПК України, за результатами судового розгляду клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави, суд постановляє ухвалу про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає, яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.
В судовому засіданні встановлено наступне.
Ухвалою Харківського районного суду від 29 лютого 2016 року було визначено покарання ОСОБА_6 , яке має виконуватися в Україні, а саме позбавлення волі на строк вісім років, які підлягають відбуванню в Україні засудженим ОСОБА_6 на підставі вироку Люблинського районного суду міста Москви від 25 липня 2014 року.
Разом з тим, резолютивна частина згаданої ухвали потребує роз`яснення та уточнення.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 7 КК України, громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Частиною 2 статті 1 КПК України регламентовано, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Згідно з п. п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Положеннями ч. ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України визначено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

За правилами ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
З дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України, Міністерством юстиції України до клопотання подано на розгляд суду всі необхідні документи.
Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_6 є громадянином України та відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Пісочинським ВМ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, останнє місце його проживання зареєстровано в Україні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28-32).
Вироком Люблинського районного суду міста Москва від 25 липня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 30 ч.3, 228-1 ч.3 п. «а», 30 ч.3, 228-1 ч.3 п.п. «а, г» КК РФ (в редакції Федерального закону від 19 травня 2010 року № 87 ФЗ), 30 ч.3, 228-1 ч.4 п. «а»; 30 ч.1 228-1 ч.4 п.п. «а, г» КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дванадцять років з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму (а.с. 6-15).
За зазначеним вироком суду постановлено відраховувати строк покарання ОСОБА_6 09 липня 2013 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили. (а.с. 15).
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, який набрав законної сили, вирок Люблинського районного суду міста Москви від 25 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ст.ст. 30 ч.3, 228-1 ч.3 п. «а», 30 ч.3, 228-1 ч.3 п.п. «а, г» КК РФ (в редакції Федерального закону від 19 травня 2010 року № 87 ФЗ), 30 ч.3, 228-1 ч.4 п. «а»; 30 ч.1 228-1 ч.4 п.п. «а, г» КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дванадцять років з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, набрав законної сили 19 серпня 2014 року та підлягає негайному виконанню (а.с. 16).
На даний час, ОСОБА_6 відбуває покарання в ФКУ Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Смоленській області, про що свідчить характеристика на засудженого згаданої установи виконання покарань (а.с. 27).
За вироком суду ОСОБА_6 , засудженого за ст.ст. 30 ч.3, 228-1 ч.3 п. «а», 30 ч.3, 228-1 ч.3 п.п. «а, г» КК РФ (в редакції Федерального закону від 19 травня 2010 року № 87 ФЗ), 30 ч.3, 228-1 ч.4 п. «а»; 30 ч.1 228-1 ч.4 п.п. «а, г» КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дванадцять років з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, покарання за що згідно з випискою з КК Російської Федерації передбачено у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із штрафом в розмірі до п`ятисот тисяч рублів або в розмірі заробітної плати або іншого прибутку засідженого за період до трьох років або без такового та з обмеженням волі на строк до 2 років або без такого.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_5 злочин за ч. 3 ст. 30, ч. 1 ст. 228.1 КК Російської Федерації, передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, санкцією якої визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років.
При визначенні ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України строку покарання у виді позбавлення волі, суд в силу ч. 4 ст. 610 КК України дотримується тривалості призначеного покарання за таке діяння за вироком суду Російської Федерації у виді позбавлення волі на строк 12 років роки.
Суд враховує, що ОСОБА_5 було зараховано в строк відбування покарання час затримання та утримання під вартою в період з 09 липня 2013 року.
Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_5 , наданої ФКУ Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Смоленській області, початок строку відбуття покарання 09 липня 2013 року; кінець строку відбуття покарання 08 липня 2025 року (а.с. 27).
Враховуючи, що на час винесення цієї ухвали, тобто станом на 07 липня 2017 року ОСОБА_5 , якого засуджено до 12 років позбавлення волі, фактично відбув покарання терміном 4 (чотири) роки, з урахуванням вимог п.1 ч.4 ст. 603 КПК України, часткове виконання в Україні вироку суду Люблинського районного суду міста Москви від 25.07.2014 року, складає 8 (вісім) років. Крім того, відповідно до положень п. с ч.1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року суд не визначає виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України, не передбачено визначення судом виду такої установи.
Даний висновок суду також узгоджується з положеннями п. с) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, згідно з якими, компетентний орган, замінюючи вирок, повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі.
Уточнення Ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29 лютого 2016 року не тягне погіршення становища засудженого.
На підставі наведеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. ст. 6, 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст. ст. 3, 7, 72, 305, 309 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 609-614 КПК України, суд
у х в а л и в:
Заяву адвоката ОСОБА_4 яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про роз`яснення та уточнення ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29 лютого 2016 року про приведення вироку суду Російської Федерації від 25 липня 2014 року постановленого відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Резолютивну частину Ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29 лютого 2017 року викласти в наступній редакції.
«Привести у відповідність із законодавством України вирок Люблинського районного суду міста Москва від 25 липня 2014 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. 30 ч.3, 228-1 ч.3 п. «а», 30 ч.3, 228-1 ч.3 п.п. «а, г» КК РФ (в редакції Федерального закону від 19 травня 2010 року № 87 ФЗ), 30 ч.3, 228-1 ч.4 п. «а»; 30 ч.1 228-1 ч.4 п.п. «а, г» КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дванадцять років з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.
Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виляді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , відповідно до вироку Люблинського районного суду міста Москва від 25 липня 2014 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 09 липня 2013 року.
Вважати, що станом на 08 липня 2017 року засуджений ОСОБА_6 частково відбув покарання у вигляді позбавлення волі, строком 4 (чотири) роки.
Визначити, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Люблинського районного суду міста Москва від 25 липня 2014 року за ст.ст. 30 ч.3, 228-1 ч.3 п. «а», 30 ч.3, 228-1 ч.3 п.п. «а, г» КК РФ (в редакції Федерального закону від 19 травня 2010 року № 87 ФЗ), 30 ч.3, 228-1 ч.4 п. «а»; 30 ч.1 228-1 ч.4 п.п. «а, г» КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі на строк дванадцять років з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, станом на 09 липня 2017 року повинен відбути покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.
Вважати частиною покарання, яка може бути виконана в Україні, відповідно до вироку Люблинського районного суду міста Москва від 25 липня 2014 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України станом на 09 липня 2017 року є позбавлення волі, строком на 8 (вісім) років.
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України, для повідомлення Міністерству юстиції Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну, а також до Державної пенітенціарної служби України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.»
Суддя: ОСОБА_1 .