Справа № 204/172/17
У Х В А Л А

07 лютого 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
адвоката: ОСОБА_4
представника установи: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , 1962 року народження, -
В С Т А Н О В И В:
Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2011 року до ОСОБА_7 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. До кримінальної відповідальності притягався за ст. 15 ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України.
В заяві лікаря-психіатра, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 14 від 03 січня 2017 року, ставиться питання про те, що ОСОБА_7 страждає шизофренією параноїдної форми, безперервним типом перебігу, параноїдним синдромом, ремісією «С», вираженим змішаним типом дефекту. Приймаючи до уваги викладене, на переконання лікарів-психіатрів, на даний час ОСОБА_7 особливої небезпеки для оточуючих не становить та може бути переведений до психіатричної лікарні у відділення з посиленим наглядом психіатричної лікарні за місцем реєстрації.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви лікаря-психіатра.
Захисник в судовому засіданні просив задовольнити заяву лікаря-психіатра.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_7 , суд виходить з наступного:
З висновку комісії лікарів-психіатрів № 14 від 03 січня 2017 року також вбачається, що 08 липня 2016 року ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі того, що у «психічному стані хворого зберігається позитивна динаміка у вигляді дезактуалізації маячних ідей переслідування, відсутності афективних розладів, агресивних тенденцій, що свідчить про подальше зниження особливої небезпеки хворого для оточуючих. Але хворий критично не оцінює морально-етичну сторону вчинених ним насильницьких дій щодо неповнолітньої, свій асоціальний рівень адаптації в минулому з агресією, конфліктною поведінкою, не розуміє необхідності лікування та подальшого спостереження у лікаря-психіатра», дійшла висновку, що «з метою закріплення позитивних терапевтичних та соціально-трудових настанов в межах реалізації комплексної індивідуальної програми реабілітації», хворий «потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом».
Поряд з цим з висновку комісії лікарів-психіатрів № 14 від 03 січня 2017 року також вбачається, що з січня 2016 року психічний стан ОСОБА_7 залишається стабільним: відсутні агресивні, аутоагресивні тенденції, у відділенні веде себе спокійно, режиму дотримується, конфліктних ситуацій з оточуючими не провокує. Маячні ідеї переслідування неактуальні, не мають впливу на поведінку хворого. Розлади сприйняття відсутні. Домінує негативна симптоматика у вигляді емоційної сплощеності, холодності, одноманітності та невиразності емоційних реакцій. В сфері мислення наявні формальні порушення у вигляді непослідовності, аморфності. Погоджується з наявністю у нього психічного захворювання, сформовані настанови на необхідність постійного прийому підтримуючого лікування та постійний нагляд у лікаря-психіатра.
Вищевикладене свідчить про суперечливість відомостей стосовно стану психічного здоров`я ОСОБА_7 , які містяться у висновку комісії лікарів-психіатрів № 14 від 03 січня 2017 року, зокрема, відомості про позитивну динаміку у лікуванні ОСОБА_7 з січня 2016 року суперечать відомостям про стан психічного здоров`я ОСОБА_7 при огляді його комісією лікарів-психіатрів 08 липня 2016 року, тобто пізніше. Наведене не дає підстав суду дійти до висновку про те, що в теперішній час ОСОБА_7 не становить особливої небезпеки для себе та оточуючих. З огляду на це суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви лікаря-психіатра.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, суд -
У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , 1962 року народження, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1