АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 19 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року,

за участі: прокурора представника потерпілого власника майна його представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 та накладено арешт у вигляді заборони використання та розпорядження транспортними засобами: «Toyota Camry» чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер та серія знака НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_11 , «Toyota Camry» чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номер та серія знака НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 та «Toyota Camry» чорного кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номер та серія знака НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_13 .
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що арешт майна вимагається з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, в даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов на суму 2 061 118, 40 гривень, а відтак прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню. При цьому слідчий суддя застосовуючи такий засіб забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року, скасувати зазначену ухвалу в частині, що стосується накладення арешту на транспортний засіб: Toyota Camry 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_7 , постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_9 , який є представником ОСОБА_10 - цивільного позивача у кримінальному провадженні про накладення арешту на зазначений транспортний засіб.
Щодо строків апеляційного оскарження, то ОСОБА_5 зазначає, що його не було повідомлено про розгляд клопотання у зв`язку з чим він не був присутній при оголошенні оскаржуваної ухвали та не отримував її копії, про її наявність стало відомо лише 10 березня 2017 року, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Автор апеляційної скарги вважає, що ухвалу була постановлена з порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства, внаслідок чого є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки у вжитті такого заходу забезпечення позову не було потреби, а сам арешт накладено необгрунтовано.
ОСОБА_5 посилається на те, що він є законним володільцем транспортного засобу, що підтверджує договір купівлі-продажу транспортного засобу від 24 вересня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .
Звертає увагу і на те, що в ухвалі слідчого судді вказано, що реєстраційним номером автомобіля із номером кузова НОМЕР_7 є номер НОМЕР_4 , однак такі дані є недостовірними. Так, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 вказано, що реєстраційним номером автомобіля із номером кузова НОМЕР_7 , власником якого є ОСОБА_12 є НОМЕР_9 , згідно відомостей, що містяться в облікові картці № 99006450 від 30 серпня 2016 року, вказаному автомобілю видано знак для разових поїздок НОМЕР_10 .
На думку ОСОБА_5 слідчий суддя не врахував того, що у накладенні арешту на зазначений автомобіль немає необхідності, оскільки ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 16 листопада 2016 року у справі № 761/40146/16-к накладено арешт на ті ж транспортні засоби, що і оскаржуваною ухвалою.
Також вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для ОСОБА_5 , як законного володільця транспортного засобу.
ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі посилається і на те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 16 листопада 2016 року у справі № 761/40146/16-кнакладено арешт на ці ж транспортні засоби з забороною користуватися та розпоряджатися майном, однак ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2017 року скасовано зазначену ухвалу та накладено арешт на транспортні засоби лише із забороною відчуження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а пронаявність цієї ухвали остання дізналася 10 березня 2017 року і це не спростовується матеріалами провадження, токолегія суддів вважає, що в такому випадку строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 15 жовтня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0013002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

31 жовтня 2016 року представником ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , подано цивільний позов у кримінальному провадженні № 0013002 від 15 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_14 матеріальної шкоди в сумі 2061118,40 гривень.
Того ж дня, представник ОСОБА_9 , в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 , звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0013002 від 15 жовтня 2016 року на транспортні засобами, а саме на: - «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , д.н.з. НОМЕР_12 ; - «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_13 , д.н.з. НОМЕР_4 ; - «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_14 , д.н.з. НОМЕР_15 .
14 листопада 2016 року представник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 , подала заяву про залучення співвідповідачів ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та заявлено вимогу про витребування автомобілів.
16 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання представника ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 було задоволено.

Оскільки дана ухвала оскаржена ОСОБА_5 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах його апеляційної скарги, а щодо інших осіб, на майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно останніх колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0013002, в частині накладення арешту на транспортний засіб, а саме автомобіль «Toyota Camry» чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номер та серія знака НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення представника цивільного позивача ОСОБА_9 і,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність підстави для накладення арешту на зазначений автомобіль, з метою забезпечення цивільного позову.

З таким рішенням слідчого судді неможливо погодитися з огляду на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора чи цивільного позивача у кримінальному провадженні, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та представник цивільного позивача ОСОБА_9 , яка звернулася з клопотанням про арешт майна, не дотрималися.

Так, колегія суддів, вивчивши клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_9 та матеріали судового провадження, встановила, що ухвала слідчого судді та клопотання представника цивільного позивача про накладення арешту на майно за змістом мотивування підстав накладення арешту на майно є майже ідентичними, тобто слідчий суддя в мотивувальній частині своєї ухвали фактично процитувала мотивувальну частину клопотання представника цивільного позивача, не давши належної оцінки доводам останньої про можливість і необхідність в арешті майна яким володіє ОСОБА_5 .

Між тим, з огляду на наявні в клопотанні представника цивільного позивачата в матеріалах провадження дані, колегія суддів встановила, що ОСОБА_5 є добросовісним володільцем майна, оскільки його власник - ОСОБА_12 , придбала автомобіль «Тоуоtа Саmrу», чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_13 , номерний знак НОМЕР_4 , і відповідно до законодавства провела державну реєстрацію права власності на цей транспортний засіб, під час якої не було виявлено будь-яких обтяжень на зазначений автомобіль.

Враховуючи, що ОСОБА_12 , не є підозрюваною, обвинуваченою, засудженою в цьому кримінальному провадженні або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і відсутні будь-які дані, що вона має до даного кримінального провадження якесь відношення, то за наведених вище обставин накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (цивільний позов), на вищезгаданий транспортний засіб, що належить ОСОБА_12 , не може бути визнано законним та обґрунтованим, оскільки суперечить правовій підставі накладення арешту на майно з такою метою, а саме ч. 6 ст. 170 КПК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 171 КПК України, в клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір позовних вимог, а також докази факту завдання шкоди і розмір цієї шкоди. Однак, представник цивільного позивача ОСОБА_9 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин щодо майна ОСОБА_12 , на які послалася у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Тому підстав для накладення арешту на згаданий автомобіль «Тоуоtа Саmrу», колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_9 про арешт майна як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року, якою у кримінальному провадженні № 0013002, задоволено клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 , в частині накладення арешту у вигляді заборони використання та розпорядження транспортним засобом: «Toyota Camry» чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номер та серія знака НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання представника ОСОБА_9 , в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 , в частині накладення арешту на транспортний засіб, із забороною його використання та розпорядження ним, а саме на автомобіль «Toyota Camry» чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номер та серія знака НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1854/2017 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_16 Доповідач: ОСОБА_1