УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №283/98/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №283/98/16-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 23 червня 2016 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого вироком Малинського районного суду Житомирської області від 29 липня 2015 року за ч.1 ст.121 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, вважаючи призначене судом покарання занадто суворим та просить призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України. Наголошує на тому, що частково визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при цьому, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України визнає повністю. Звертає увагу на те, що з боку потерпілого відсутні будь-які претензії до нього, посередні характеристики, та те, що проживає в цивільному шлюбі, його дружина є вагітною. Крім того, просить застосувати до нього положення ч.5 ст.72 КК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 29.07.2015 р. та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з дня приведення вироку у виконання, зарахувавши у строк відбування покарання відбуту частину покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 29 липня 2015 року.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому, в цій частині вирок суду першої інстанції будь-ким з учасників провадження не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 15 листопада 2015 року близько 14 години ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Новобратське Малинського району Житомирської області, запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 здійснити крадіжку шиферу з приміщення телятника, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_10 . На цю пропозицію всі погодились і цього ж дня близько 16 години прибули до вищевказаного телятника. Там, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли помітити їх дії, ОСОБА_7 заліз на дах телятника та за допомогою цвяходера почав знімати листи шестихвильового шиферу, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приймали шифер, який знімав ОСОБА_7 , та складали його біля телятника. Під час зняття шиферу їх помітив місцевий житель, який припинив злочинну діяльність. Таким чином обвинувачені зняли 8 листів шиферу загальною вартістю 600 гривень.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведено без участі обвинуваченого та його захисника, які у відповідних клопотаннях (а.п.210, 212) просили апеляційний суд розглянути провадження без їх участі.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ньому проведено з додержанням вимог кримінального процесуального закону, порушень закону, що тягли б скасування ухваленого вироку, не встановлено, а висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження.
Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання призначення покарання, суд першої інстанції виходив з вимог ст.65 КК України, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та з урахуванням всіх обставин провадження.
Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, який є умисним злочином середньої тяжкості.
Викладені в апеляційній скарзі доводи на пом`якшення покарання, а так само і докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що він характеризується посередньо, є раніше судимим, проживає із співмешканкою в цивільному шлюбі, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, що є обставиною, що пом`якшує покарання, за наявністю обставини, що обтяжує його покарання, а саме рецидив злочинів, достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, що на переконання колегії суддів відповідає справедливості і меті покарання.
Вище наведені обставини в своїй сукупності виключають підстави для застосування положень ст.69 КК України та пом`якшення обвинуваченому покарання.
Разом з цим, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 відносно врахування йому строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово - психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Як свідчать матеріали провадження, обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком Малинського районного суду Житомирської області від 29.07.2015 р. за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, при цьому, початок строку відбування покарання обчислено з моменту приведення вироку до виконання. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 було продовжено попередній у виді домашнього арешту.
Згідно довідки Начальника Житомирської УВП №8 ОСОБА_11 від 08.02.2016 р. (а.п.35), ОСОБА_7 , який відбував покарання в Житомирській ВК №4 за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 29.07.2015 р., 07.02.2016 р. був переведений до Житомирської УВП №8 для участі у судовому розгляді кримінального провадження №285/98/16-к Малинським районним судом за його обвинуваченням за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до листа Начальника Житомирської УВП №8 ОСОБА_11 №5/8/8-7214 від 08.11.2016 р., ОСОБА_7 13.08.2016 р. вибув до Житомирської ВК №4 для подальшого відбуття покарання (а.п.214).
За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 перебування в установі попереднього ув`язнення у період з 07.02.2016 р. по 13.08.2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, задля приведення вироку у відповідність до вимог ст.370 КПК України, вирок Малинського районного суду Житомирської області від 23 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 підлягає зміні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 23 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 - змінити.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 перебування в установі попереднього ув`язнення у період з 07.02.2016 р. по 13.08.2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді