В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2017 Справа №607/12331/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003476 від 10 жовтня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні одна неповнолітня дитина, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
10 жовтня 2016 року близько 17.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на подвір`ї Тернопільського дошкільного навчального закладу № 27 Тернопільської міської ради Тернопільської області, що по вул. Братів Бойчуків 8 в м. Тернополі, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_5 , схопив її правою рукою за підборіддя та умисно наніс їй два удари, один за одним, долонею лівої руки по обличчю, чим спричинив їй простий синець правої половини обличчя, що поширюється з виличної на щічну ділянки, із саднами на його тлі, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав та в судовому засіданні вказав, що коли він перебував 10 жовтня 2016 року близько 16.50 год. в приміщенні переодягальні Тернопільського дошкільного навчального закладу № 27 Тернопільської міської ради Тернопільської області, що по вул. Братів Бойчуків 8 в м. Тернополі, у нього виник словесний конфлікт із колишньою дружиною ОСОБА_5 . Причиною вказаного конфлікту стало те, що потерпіла настроює дитину проти нього. Вказав, що коли з групи вийшла їхня донька ОСОБА_8 , він підняв її на руки, а після цього опустив щоб мати ОСОБА_5 її одягла В ході розмови розповідав про запрошення їх на день народження до племінниці, однак потерпіла категорично заперечила. Вийшовши на двір, в ході словесного конфлікту він дійсно шарпнув потерпілу за шарфик, однак ударів не наносив. У відповідь його колишня дружина почала до нього кричати та побігла назад в приміщення садочку, куди він також повернувся та перебував там до прибуття працівників поліції.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав, його винуватість у вчиненні злочину повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, а саме.

Показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка вказала, що ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком та від шлюбу в них є донька ОСОБА_8 , 2014 року народження. 10 жовтня 2016 року близько 16.35 год. вона прийшла в Тернопільський дошкільний навчальний заклад № 27 Тернопільської міської ради Тернопільської області, що по вул. Братів Бойчуків, 8 в м. Тернополі, щоб забрати доньку ОСОБА_8 . Оскільки діти ще вечеряли, вона разом із іншими батьками чекали в переодягальні. В цей час в приміщення переодягальні зайшов ОСОБА_3 , який був роздратованим. Через деякий час вихователь вивела їхню доньку ОСОБА_8 з групи та обвинувачений підійшов до неї та взяв на руки, після чого заборонив їй підходити до дитини та сказав сісти на лавку, що вона і зробила. В подальшому ОСОБА_3 сказав їй, що його сестра запросила їх на день народження до племінниці, нащо вона сказала йому, що вони на день народження не підуть. Почувши це обвинувачений почав до неї кричати, ображати її, при цьому в приміщенні переодягальні були інші батьки, які все це чули. Після цього донька підбігла до неї та вона почала її одівати, а він продовжував кричати до неї. В наступному вона взяла дитину на руки та вийшла з приміщення садочку. В дворі дошкільного навчального закладу, обвинувачений ОСОБА_3 продовжив кричати до неї, обзивав, наздогнав її, почав шарпати за шарф, після чого стоячи перед нею, схопив правою рукою за підборіддя та наніс їй два удари долонею лівої руки по правій щоці. Під час цього, вона тримала дитину на лівій руці, а обвинувачений намагався її забрати, однак не зумів, так як дитина розплакалася та вийшли інші батьки, зокрема ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які почали кричати та вона пішла з дитиною назад в приміщення садочку. В наступному вихователь групи та ОСОБА_9 викликали працівників поліції. На наступний день вона пройшла судово-медичну експертизу, оскільки мала сильний головний біль та нудоту. Примирятись з обвинуваченим вона не бажає та щодо міри покарання покладається на думку суду.

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що 10 жовтня 2016 року близько 16.30 год. вона разом з ОСОБА_5 , її колишнім чоловіком ОСОБА_3 та іншими батьками перебували в переодягальні однієї із груп Тернопільського дошкільного навчального закладу № 27 Тернопільської міської ради Тернопільської області, що по вул. Братів Бойчуків 8 в м. Тернополі, де очікували дітей. Коли вибігла дочка ОСОБА_11 , обвинувачений взяв її на руки. Після цього між ним та потерпілою розпочався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 ображав її, та повідомив, що на вулиці вони продовжать розмову. Одягнувши дочку, ОСОБА_5 разом із дитиною, вийшла на двір та за ними пішов ОСОБА_3 . Після цього вона разом із своєю дитиною також вийшла з приміщення садочку в двір закладу та була очевидцем продовження конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, в ході якого ОСОБА_3 зловивши правою рукою за обличчя ОСОБА_5 наніс їй два удари лівою рукою в область обличчя правої щоки та почав видирати дитину. Вона попросила обвинуваченого припинити конфлікт, нащо він почав лаятись і до неї. В цей час потерпіла разом із дитиною побігла назад в садочок, а вона викликала працівників поліції. На наступний день вона бачила в потерпілої синець на правій щоці та вище щоки.

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що 10 жовтня 2016 року близько 16.40 год. вона прийшла в Тернопільський дошкільний навчальний заклад № 27 Тернопільської міської ради, що по вул. Братів Бойчуків 8 в м. Тернополі. Коли вона зайшла в приміщення переодягальні групи, то там перебували ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_5 , і приблизно через 10 хв. прийшов ОСОБА_3 . Після того коли з групи вийшов її син, вона одягла його та вийшли разом із ОСОБА_9 у двір. На території садочку вона побачила, що обвинувачений ОСОБА_3 , зловивши правою рукою за обличчя потерпілої, наніс їй два удари лівою рукою в область обличчя. Після цього обвинувачений почав видирати дитину в ОСОБА_5 , однак йому цього не вдалось оскільки дитина почала плакати та в подальшому потерпіла з донькою втекла в приміщення садочку.

Крім наведених показань потерпілої та свідків, винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доводиться також дослідженими в судовому засіданні документами матеріалів кримінального провадження, зокрема.

Оголошеною в судовому засіданні заявою ОСОБА_5 від 10 жовтня 2016 року, згідно якої вона просить прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який 10 жовтня 2016 року близько 17.00 год. наніс їй тілесні ушкодження в область голови.

(а.м.к.п. 37);

Оголошеним в судовому засіданні рапортом інспектора роти №1 батальйону УПУ м. Тернополя ДПП ОСОБА_12 від 10 жовтня 2016 року відповідно до якого 10 жовтня 2016 року близько 17.00 год. по вул. Бр. Бойчуків 8 в м. Тернопіль відбулася бійка між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які знаходилися на території дитячого садочка, в результаті чого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

(а.м.к.п. 38);

Оголошеним в судовому засіданні висновком судово медичної експертизи № 1675 від 11 жовтня 2016 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_13 , 1993 року народження, виявлено просторий синець правої половини обличчя, що поширюється з виличної на щічну ділянки, із саднами на його тлі. Зазначені ушкодження утворилися від дії тупих предметів приблизно за одну - дві доби до експертного обстеження ОСОБА_5 , про що свідчать їх вид та морфологічні властивості. За ступенем тяжкості виявлені у ОСОБА_5 синець і садна належать до легких тілесних ушкоджень. Утворення виявлених у ОСОБА_5 ушкоджень за повідомлених нею при експертизі обставин, а саме в результаті нанесення ударів ОСОБА_3 ударів руками в обличчя не виключається.

(а.м.к.п. 42-43);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом одночасного допиту осіб від 18 жовтня 2016 року, згідно якого проведено допит потерпілої ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в ході якого потерпіла повідомила обставини конфлікту, що виник між її колишнім чоловіком ОСОБА_3 та нею 10 жовтня 2016 року близько 17.00 год. на території Тернопільського дошкільного навчального закладу № 27 Тернопільської міської ради Тернопільської області, що по вул. Братів Бойчуків 8 в м. Тернополі, в ході якого ОСОБА_3 правою рукою зловив її за обличчя, після чого лівою рукою наніс два удари по правці щоці, з чим ОСОБА_3 під час проведення вказаної слідчої дії не погодився та вказав, що конфлікт дійсно мав місце, однак ударів потерпілій він не наносив.

(а.м.к.п. 58 - 60).

Оголошеним в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 25 жовтня 2016 року та долученою до нього ілюстрованою таблицею, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 відтворила та показала, яким чином 10 жовтня 2016 року близько 16.50 год. на території дитячого садка АДРЕСА_3 ОСОБА_3 зловив її правою рукою за обличчя та наніс два удари долонею лівої руки по правій щоці.

(а.м.к.п. 61-65).

Оголошеним в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 25 жовтня 2016 року та долученою до нього ілюстрованою таблицею, в ході якого свідок ОСОБА_10 відтворила та вказала на обставини конфлікту який мав місце 10 жовтня 2016 року близько 16.50 год. в приміщенні дитячого садка АДРЕСА_3 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Окрім цього зазначила яким чином ОСОБА_3 перебуваючи на подвір`ї дитячого садку зловив потерпілу правою рукою за обличчя та наніс їй два удари долонею лівої руки по правій щоці.

(а.м.к.п. 66-69).

Оголошеним в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 25 жовтня 2016 року та долученою до нього ілюстрованою таблицею, в ході якого свідок ОСОБА_9 відтворила та вказала на обставини конфлікту який мав місце 10 жовтня 2016 року близько 16.50 год. в приміщенні дитячого садка АДРЕСА_3 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Окрім цього зазначила яким чином ОСОБА_3 перебуваючи на подвір`ї дитячого садку зловив потерпілу правою рукою за обличчя та наніс їй два удари, один за одним, долонею лівої руки по правій щоці.

(а.м.к.п. 70-73).

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання щодо визнання недопустими зібраних у провадженні щодо ОСОБА_3 доказів через їх отримання неналежним суб`єктом, неналежним процесуальним порядком отримання доказів, неналежну фіксацію ходу і результатів слідчих дій, не висунення обвинувачення з викладанням його формулювання відповідно до вимог ч.4 ст.110 та п.5 ч.2 ст. 191 КПК України. Своє клопотання захисник вмотивовує наступним:

-доручення на проведення досудового розслідування слідчому ОСОБА_14 надано начальником відділення слідчого відділу ВП ГУ Національної поліні України в Тернопільській області ОСОБА_15 , який, як начальник відділення слідчого відділу таким повноваженнями не наділений, а тому розслідування проведено слідчим, який не мав на то передбачених законом, повноважень;

-порушення органом досудового розслідування порядку відкриття ОСОБА_3 матеріалів досудового розслідування;

-в реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображена повідомлення про підозру ОСОБА_3 ;

-в обвинувальному акті надісланого на адресу суду для розгляду не має посилання на те, що ОСОБА_3 у чомусь обвинувачується, а зазначено, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів для обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та ОСОБА_3 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Окрім цього обвинувальний акт виготовлений не на офіційному бланку, в ньому відсутні опис фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення з зазначенням обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.

За результатами вирішення питання щодо допустимості доказів зібраних в ході досудового слідства, суд вважає їх такими, які відповідно до ч.1 ст.86 КПК України отриманні в порядку встановленому КПК України, а тому клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 про визнання доказів недопустимими до задоволення не підлягає з наступних міркувань.

Так суд вважає, що досудове слідство проведено належним суб`єктом - слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 , який був уповноважений на проведення досудового розслідування згідно доручення про проведення досудового розслідування від 10 жовтня 2016 року начальника слідчого відділення слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_15 (а.м.к.п. 74), що відповідає вимогам п.8 ч.1 ст.3, ст. 39 КПК України. За таких умов суд вважає, що докази в ході досудового розслідування отримані та зібрані належним суб`єктом.

Окрім цього суд вважає, що при відкритті слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 ОСОБА_3 матеріалів досудового розслідування в повній мірі було дотримано вимог ст. 290 КПК України. А саме, прокурором, після визнання зібраних під час досудового розслідування доказів достатніми для складання обвинувального акта, повідомлено в якості підозрюваного ОСОБА_3 про завершення досудового розслідування та надання йому доступу до матеріалів досудового розслідування (а.м.к.п.100). В подальшому слідчим за дорученням прокурора надано доступ ОСОБА_3 до матеріалів досудового розслідування, які були в розпорядженні органу досудового розслідування та він повністю ознайомився із вказаним матеріалами 31 жовтня 2016 року, що підтвердив своїм підписом в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 31 жовтня 2016 року (а.м.к.п. 99). Будь-яких зауважень чи доповнень в ОСОБА_3 не було. Окрім цього в своєму повідомленні прокурору Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 останній зазначив, що він не володіє доказами чи матеріалами, які згідно з ч.6 ст. 290 КПК України, необхідно надавати для ознайомлення стороні обвинувачення (а.м.к.п. 101).

Також судом не беруться до уваги посилання захисника на те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображено повідомлення про підозру ОСОБА_3 , оскільки як вбачається із обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України 29 жовтня 2016 року та така слідча дія відображена в пункті 5 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування (а.м.к.п. 5).

Окрім цього суд вважає, що змінене в ході судового розгляду обвинувачення (обвинувальний акт) повністю відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства та в ньому в повній мірі відображені відомості, що визначені законодавцем в ч.2 ст.291 КПК України, серед яких зокрема і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому законодавцем не ставиться вимога щодо виготовлення обвинувального акту на офіційному бланку.

Попри це суд враховуючи правовий висновок ВСУ у справі №5-328кс16 від 24 листопада 2016 року, вважає, що відсутність вказівки в первинному обвинувальному акті, що був надісланий на адресу суду для розгляду, на те, що ОСОБА_3 підозрюється, а не обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КПК України, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке б перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, оскільки органом досудового розслідування повністю дотримано вимог закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації вчиненого, що в своїй сукупності дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що в свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Окрім цього судом не беруться до уваги твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 , щодо порушення на досудовому слідстві права ОСОБА_3 на захист. Так, як встановлено в судовому засіданні обвинувачений вимог чи клопотань про залучення захисника за договором чи на отримання правової допомоги за рахунок держави безоплатно не подавав. Також судом не встановлено обставин, які б свідчили про обов`язкову участь в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України захисника, визначених ст. 52 КПК України, у зв`язку із чим суд не вбачає обставин, які б свідчили про порушення на стадії досудового слідства прав ОСОБА_3 на захист.

При цьому судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він жодних ударів потерпілій ОСОБА_5 не наносив, оскільки вони повністю спростовуються показаннями як допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 так і свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .

Показання потерпілої ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 під час судового слідства були послідовними та незмінними, такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з їхньої сторони суд не вбачає.

Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману та уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який є раніше не судимим, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1