Справа № 372/429/17
Провадження 1-кп-60/17
ухвала
Іменем України
15 травня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за №0001329 від 22.09.2016 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні суспільно небезпечного діяння передбаченого ст. 309 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за №0001329 від 22.09.2016 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні суспільно небезпечного діяння передбаченого ст. 309 ч.1 КК України.

Вказані матеріали призначені до розгляду у підготовче судове засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, вважав можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Захисник, та ОСОБА_5 заперечили щодо призначення клопотання до судового розгляду, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст. 292 КПК України, а тому його необхідно повернути прокурору.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру повинно відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинні міститись у клопотанні і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52, рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії» п. 58). Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47). Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням за ст. 309 ч.1 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_5 підозрюються у вчиненні супільно небезпечного діяння, яке йому інкримінується.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає поверненню прокурору, відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за №0001329 від 22.09.2016 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні суспільно небезпечного діяння передбаченого ст. 309 ч.1 КК України, повернути прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: