Провадження № 1-кп/734/86/17 Справа № 734/926/17
іменем України
26 квітня 2017 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Кілінського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, навідника-оператора 1 роти забезпечення навчального процесу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 17 листопада 2015 року та зарахований до списку особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить строкову військову службу під час особливого періоду.
Під час проходження строкової військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 05 лютого 2017 року ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити строкову військову службу, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України - самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.
В подальшому солдат ОСОБА_5 23.03.2017 року був затриманий прокурорсько-слідчими працівниками військової прокуратури Деснянського гарнізону.
Отже, солдат ОСОБА_5 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 в період з 05 лютого 2017 року до 23 березня 2017 року.
26 квітня 2017 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.
Згідно вказаної угоди прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону підполковник юстиції ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання враховуючи рівень суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, його особи, щире каяття та беззастережне визнання своєї винуватості, активне сприяння розкриттю злочину, бажання останнього у подальшому проходити військову службу, враховуючи засади гуманізму та виховної ролі кримінального судочинства за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 місяців арешту з відбуванням на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону підполковник юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 місяців арешту з відбуванням на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Речові докази у провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_5 залишити до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 місяців арешту з відбуванням на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 23 березня 2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 зарахувати час його попереднього ув`язнення з розрахунку - одному дню перебування під вартою відповідають два дні тримання в дисциплінарному батальйоні (гауптвахті).
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя