11-сс/775/120/2017(м)
263/4009/17

Єдиний унікальний номер 263/4009/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/775/120/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 за апеляційною скаргою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, -

в с т а н о в и л а:

в провадженні прокуратури Донецької області знаходиться кримінальне провадження №0000142 від 01 березня 2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що розроблена стійка корупційна схема, впроваджена завідуючим відділу експертизи трупів комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» (далі за текстом КЗОЗ «ДОБСМЕ») ОСОБА_8 .

Згідно договірних відносин між КЗОЗ «ДОБСМЕ» та ПП «Соціальна похоронна служба» (колишня назва ПП «Скорбота») в особі ОСОБА_9 , який є засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ПП «Соціальна похоронна служба», останній надав приміщення за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нікопольський, 60, для здійснення діяльності відділу експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ».

У свою чергу, завідуючий відділом експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ» ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи умисно з метою збагачення дозволив діяльність в очолюваному ним закладі приватних підприємств, зареєстрованих на співробітників ПП «Соціальна похоронна служба» та родичів ОСОБА_9 .

Зазначене надало ОСОБА_9 змогу контролювати кількість померлих осіб, які направляються на дослідження та шляхом обману змушувати родичів померлих осіб звертатись до фактично підконтрольних йому підприємств з метою надання платних послуг, пов`язаних з видачею трупів, які відповідно до п.п.1.6, 1.7 Додатку № 2 до Правил проведення судово-медичної експертизи наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, є безкоштовними.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими, не встановленими на теперішній час досудовим розслідуванням, особами, діючи умисно з метою особистого збагачення, у період часу з 01 грудня 2016 року по 04 лютого 2017 року через підконтрольних ОСОБА_9 осіб, які знаходились в приміщенні відділу експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ», розташованого за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нікопольський, 60, шляхом обману заволодів грошовими коштами громадян на загальну суму 671844 грн., що є особливо великим розміром.

В ході обшуку у домоволодінні ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено мисливську нарізну рушницю Anschutz 525 kl № НОМЕР_1 без належних дозвільних документів.

08 лютого 2017 року винесено постанову про визнання речовим доказом вказаної мисливської нарізної рушниці у порядку, передбаченому ст. 98 КПК України.

22 лютого 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

24 березня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся старший слідчий першого СВ СУ прокуратури Донецької області ОСОБА_11 із клопотанням, погодженим із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, - ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, виявлене і вилучене у домоволодінні ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мисливську нарізну рушницю Anschutz 525 kl № НОМЕР_1 без належних дозвільних документів.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року відмовлено в задоволенні вказаного вище клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого й накласти арешт на майно, виявлене і вилучене у домоволодінні ОСОБА_10 . В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зауважив, що судом не врахована складність, обсяг та специфіка процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні, тому тривалий строк проведення досудового розслідування є об`єктивно необхідним для їх виконання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, увалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, виявлене і вилучене у домоволодінні ОСОБА_10 ; представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 , яка заперечувала відносно задоволення апеляційної скарги прокурора, просила ухвалу слідчого судді, як законну і обґрунтовану, залишити без зміни; перевіривши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя дотримався вказаних вимог Закону, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього клопотання.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З матеріалів провадження убачається, що 08 лютого 2017 року старшим слідчим винесено постанову у порядку, передбаченому ст. 98 КПК України, про визнання речовим доказом мисливської нарізної рушниці, вилученої в ході проведення обшуку за фактичним місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-14).

Разом з тим, зі змісту ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 29 січня 2017 року убачається, що слідчим суддею надавався дозвіл лише на обшук з метою відшукання і вилучення документів, предметів, банківських карток, тощо, до переліку, яких зброя, зокрема, мисливська нарізна рушниця Anschutz 525 kl № НОМЕР_1 без належних дозвільних документів, не включена.

Посилання слідчого та прокурора на відсутність належних дозвільних документів спростовується копією дозволу на право зберігання та носіння мисливської нарізної рушниці Anschutz 525 kl № НОМЕР_1 , виданого 03 березня 2015 року ОСОБА_9 , яку в суді першої інстанції надала представник ОСОБА_7 .

При цьому, згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами в розумінні ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

В клопотанні слідчого взагалі не обґрунтовано, а прокурором в суді не доведено, на підставі яких саме даних можна прийти до висновку, що мисливська нарізна рушниця Anschutz 525 kl № НОМЕР_1 , вилучена у домоволодінні ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , є доказом кримінального правопорушення, а з матеріалів, доданих до клопотання слідчого неможливо встановити, що вилучена рушниця відповідає критеріям ст.98 КПК України, має відношення до кримінального провадження чи одержана внаслідок вчинення кримінального правопорушення або ж є доходом від нього.

Також у кримінальному провадженні не заявлено цивільних позовів, тому посилання слідчого в клопотанні про доцільність арешту грошей з метою можливої конфіскації майна та забезпечення цивільних позовів є безпідставними.

В матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що ОСОБА_10 є обвинуваченим або, відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства, набув статус підозрюваного по конкретному кримінальному провадженню.

З огляду на вказане вище, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував той факт, що обмеження права власності є недопустимим завданням кримінального провадження.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними, а висновки слідчого судді щодо відсутності достатніх правових підстав для арешту майна відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу з викладеними у ній доводами - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Донецької області ОСОБА_11 , про накладення арешту на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3