Справа № 372/971/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/833/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 23.08.2017

УХВАЛА
Іменем України
23 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Абаша, Республіка Грузія, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч.1 та п. 2 ч. 2 ст.76 КК України. Крім того, вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за наступних обставин.

16 грудня 2016 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи невстановлені предмети відчинив вхідні двері та незаконно проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав планшет марки «NOMI», вартістю 950 гривень. Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 950 гривень.

В поданій апеляційній скарзі, прокурор, не оспорюючи вирок в частині доведеності вини та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року змінити в частині призначення обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор посилається на безпідставне незастосування судом першої інстанції вимог ст.69-1 КК України, яка підлягала застосуванню з огляду на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відсутність обставин, що обтяжують покарання та визнання обвинуваченим своєї вини. На переконання прокурора, за таких обставин розмір покарання ОСОБА_8 не може перевищувати двох третин максимального розміру покарання, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а відтак, прокурор просить постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Також, прокурор просить звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з визначенням тривалості іспитового строку та обов`язків, встановлених оскаржуваним вироком суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана прокурором апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які не оспорювались також і обвинуваченим та досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а тому згідно ч.2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, врахувуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Однак, як правильно зазначає в своїй апеляційній скарзі прокурор, суд першої інстанції не дотримався вимог, передбачених ст. 69-1 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України.

З оскаржуваного вироку суду вбачається, що відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих збитків, обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції не встановлено. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину. Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 повинен був застосувати вимоги ст. 69-1 КК України та призначити йому покарання, яке не перевищує двох третин максимального розміру покарання, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до санкції ч.3 ст.185 КК України, вчинення зазначеного злочину карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років, дві третини максимального розміру цього покарання становить 4 роки.

Однак, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, чим вийшов за межі розміру покарання, встановлені ст. 69-1 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та є безумовною підставою для зміни ухваленого відносно ОСОБА_8 вироку, згідно із п.4 ч.1 ст.408 КПК України та п.4 ч.1 ст.409 КПК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненому злочині, колегія суддів вважає правильним визначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України з урахуванням вимог ст. 69-1 КК України, у виді позбавлення волі в розмірі, що становить дві третини максимального розміру покарання, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованим рішенням суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а також із тривалістю встановленого ОСОБА_8 іспитового строку та обов`язками, які на нього покладені відповідно до ст. 76 КК України.
Таким чином, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку Обухівського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року, ухваленого відносно ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4