АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11сс/796/2121/2017 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року місто Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю апелянта ОСОБА_6 , її представника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши матеріали провадження у скарзі за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2017 року, якою її скарга на постанову начальника відділення СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві від 16 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження № 0001475 залишена без задоволення, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2017 року скарга ОСОБА_6 на постанову начальника відділення СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві від 16 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження залишена без задоволення.

На обґрунтування слідчий суддя вказала на те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні допитані потерпіла ОСОБА_6 , низка свідків, проведено слідчі експерименти та експертизи. Скаржник, висловлюючи незгоду з постановою про закриття кримінального провадження обмежилась загальними міркуваннями та не вказала, які, на її думку, конкретні слідчі дії належить виконати.

Проаналізувавши ж безпосередньо матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшла висновку, що рішення про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України, бо зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатня для прийняття відповідного процесуального рішення.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій зауважує, що висновки автотехнічної експертизи, покладені в основу висновку про відсутність у водія ОСОБА_8 з моменту виникнення небезпеки для руху технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 отримані на підставі невірних вихідних даних, наданих слідчим, зокрема тих, які стосуються моменту виникнення небезпеки, місця розташування транспортного засобу та видимості для водія; до того ж, в основу цього висновку покладені тільки вихідні дані, отримані в ході слідчого експерименту з водієм ОСОБА_8 і не досліджувались та не отримали експертної оцінки схема ДТП, протокол огляду місця події, показання потерпілої ОСОБА_6 , в тому числі і дані під час проведення слідчого експерименту.

Сам проведений слідчий експеримент за участю водія ОСОБА_8 не відповідає вимогам інструкції про призначення та проведення судових експертиз і науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та проведення судових експертиз, оскільки в ньому відсутні будь-які відомості щодо необхідних для експертних досліджень параметрів: тип покриття дороги, стан цього покриття, ширина проїзної частини, наявність та розміри вибоїн, наявність дорожніх знаків та розміток, технічний стан транспортного засобу, завантаженість, видимість і оглядовість дороги та інші, а за відсутності всіх згаданих відомостей твердження водія про те, що він помітив перешкоду лише за 6 метрів до неї слід перевірити також і в плані того, що саме йому завадило помітити перешкоду раніше, як і питання щодо правильності обраної ним швидкості руху в тих конкретних умовах.

Не допитані очевидці того, що сталося ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , поняті, які булли присутні при огляді місця події, які спростовують показання водія ОСОБА_8 та фельдшера ОСОБА_12 щодо істотних обставин того, що сталося та перебігу подій; сумнів апелянта викликають також і висновки судово-медичної експертизи щодо локалізації, механізму та давності утворення у неї тілесних ушкоджень, бо такі висновки неможливо, на її думку, зробити без проведення слідчого експерименту за її та автомобіля безпосередньої участі.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що сама оскаржена постанова про закриття кримінального провадження не відповідає будь-яким вимогам чинного КПК України, бо в ній відсутні будь-які конкретні описи обставин, які визнані підставами для закриття кримінального провадження.

На цих підставах ОСОБА_6 просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та задовольнити її скаргу, скасувавши постанову про закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, виступи ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційних доводів, перевіривши та обговоривши ці доводи в сукупності з матеріалами судової справи та закритого кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Як правильно зауважує апелянт, постанова слідчого, відповідно до п.2 ч.5 ст. 110 КПК України, крім іншого, повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття цієї постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Вивчення ж тексту оскарженої постанови про закриття кримінального провадження показує, що у цьому вказані вимоги закону не витримані.

Насправді, в постанові містяться лише нічим не підтверджені міркування слідчого про те, що причиною ДТП є виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_8 на відстані меншій ніж зупиночний шлях керованого ним автомобіля, а тому робиться висновок про відсутність у нього технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 та міркування, що саме ОСОБА_6 , переходячи дорогу у невстановленому місці, порушила правила дорожнього руху, що й стало причиною ДТП.

Уже в силу цього, висновки слідчого судді про те, що "зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатня для прийняття відповідного процесуального рішення." не ґрунтуються на тексті вказаної постанови, є поспішними, помилковими, а тому вже зі вказаної підстави ухвалу слідчого судді належить скасувати, задовольнивши в цій частині апеляційні вимоги.

Що ж стосується решти апеляційних доводів, якими обґрунтовується необхідність скасування оскарженої постанови про закриття кримінального провадження, то вони також справедливі, бо в дійсності матеріалами кримінального провадження не дано відповіді на основне, на переконання судової колегії, питання щодо дійсної причини досліджуваної події, зокрема і на питання про правильність обраної водієм ОСОБА_8 швидкості руху в конкретних умовах істотного обмеження видимості через снігопад, в темний час доби, за наявності інших транспортних засобів, які обмежують видимість; не допитані в ході досудового розслідування свідки, на яких, як на очевидців досліджуваної події, посилається апелянт та не вжиті можливі заходи усунення суперечностей в доказах.

Отже, і зі вказаних підстав ухвала слідчого судді, як передчасна та не обґрунтована, підлягає скасуванню, а скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження належить задовольнити, скасувавши і згадану постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні її скарги на постанову від 16 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження № 0001475 задовольнити.

Вказану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 задовольнити і скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0001475.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: