АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3046/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на майно, вилучено 19.04.2017 року в ході обшуку службового кабінету № 5 Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, який займає колишній суддя ОСОБА_8 , за адресою: м. Дніпро, проспект Пушкіна, 29, із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність достатніх підстав для арешту зазначеного у клопотанні детектива майна, та прийшов до висновку про його задоволення, з метою конфіскації майна як виду покарання, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива про арешт майна у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат зазначає, що арештоване майно є власністю осіб, які не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, а слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. ст. 173 КПК України, не оцінено розумність і співрозмірність обмеження права власності із завданням кримінального провадження.

Крім того, апелянт вказує на відсутність правової підстави для арешту майна, оскільки відсутні докази вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення та додає, що оскаржувана ухвала порушує права власників транспортних засобів на законне володіння своїм майном.

Одночасно, апелянт зазначає, що оскаржувану ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, копію ухвали апелянтом отримано 25.05.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник участіу судовому засіданні не приймали, копію оскаржуваної ухвали апелянтом отримано 25.05.2017 року, апеляційна скарга подана 29.05.2017 року, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Національного антикорупційного бюро України перебувають матеріали кримінального провадження № 0002089, відомості про яке 11.08.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових рішень, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 375, ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 354, ч. 4 ст. 358 КК України.
Детектив Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучено 19.04.2017 в ході обшуку службового кабінету № 5 Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, за адресою: м. Дніпро, проспект Пушкіна, 29.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року дане клопотання детектива задоволено та накладено арешт на зазначене у клопотанні детектива майно, з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна.
Дане рішення слідчого судді суду першої інстанції не може бути визнано обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.
У випадку, накладення арешту з метою конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, детектив звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, зазначив, серед іншого, мету накладення арешту - конфіскація майна як виду покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення не доведена матеріальна цінність майна, на яке детектив просить накласти арешт, саме з метою його конфіскації, оскільки майно, вилучене 19.04.2017 року в ході обшуку не може мати жодної матеріальної цінності, з огляду на характер цих паперових документів та їх копій.

Висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, на переконання колегії суддів, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки клопотання детектива, яке було предметом розгляду, не містить зазначеної мети арешту. Не заперечував проти цього і прокурор під час перегляду справи.
Таким чином, слідчий суддя приймаючи рішення вийшов за межі даного клопотання та без належних на те правових підстав наклав арешт з метою, яка була відсутня у клопотанні, що суперечить положенням ч. 3 ст. 26 КПК України.
Також необхідним буде відмітити, що ухвала слідчого судді не містить жодного обгрунтування на користь прийнятого рішення, крім посилань на норми закону.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України та з урахуванням положень ч.2 ст.404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скаргазахисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання детектива, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, з метою вказаною у клопотанні, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучено 19.04.2017 року в ході обшуку службового кабінету № 5 Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, який займає колишній суддя ОСОБА_8 , за адресою: м. Дніпро, проспект Пушкіна, 29, із забороною його відчуження, розпорядження та користування, - скасувати.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_9 про накладення арешту на майно вилучене 19.04.2017 року в ході обшуку службового кабінету № 5 Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4