Справа № 431/1388/16-к
Провадження № 11-кп/782/339/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого : ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря : ОСОБА_4

прокурора : ОСОБА_5

обвинуваченого : ОСОБА_6

захисника-адвоката : ОСОБА_7

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Старобільського районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литвинівка, Біловодського району, Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, який займає посаду завідувача сектору чергових Луганської митниці ДФС України, , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винним за ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права займати займану посаду на 1 рік.

Питання щодо речових доказів вирішено згідно із ст.100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки завідуючого сектору чергових у період часу з 09.08.2015 року до 30.08.2015 року, а з 29.09.2015 року на посаді завідуючого сектору чергових Луганської митниці ДФСУ, який мав спеціальне звання - радника податкової та митної справи 111 рангу, а з 12.11.2015 року йому присвоєно спеціальне звання-радника податкової та митної справи 11 рангу.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду й правоохоронних органів» ОСОБА_6 , будучі працівником правоохоронного органу, виконуючи функції представника влади, уповноважений здійснювати керівництво особовим складом структурного підрозділу, на якого відповідно до Положення про сектор чергових Луганської митниці ДФСУ, яке затверджено наказом № 138 від 30.07.2015 року Луганської митниці ДФСУ, покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Законами України, в порушення п. 3.2.1 вказаного Положення , вніс до табелю № П-5 робочого часу, який є офіційним документом, за серпень, жовтень, листопад, грудень 2015 року неправдиві відомості, а саме, що він перебував на службі шостого, сьомого, тридцятого та тридцять першого серпня 2015 року; першого, другого, сімнадцятого та вісімнадцятого жовтня 2015 року; другого та третього листопада 2015 року; та три години п`ятнадцятого грудня 2015 року, оскільки в зазначені дні та часи він не перебував на роботі , в зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що його протиправні дії виражаються у складанні , видачі ним , як службовою особою, завідомо неправдивих офіційних документів та внесені до них завідомо неправдивих відомостей.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,, вважає що вирок суду першої інстанції незаконний, необґрунтований, прийнятий з порушенням матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтується на недопустимих доказах, судом допущені істотні порушення вимог КПК України, які є підставою для його скасування.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, в якому зазначити, що в діях обвинуваченого відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.366 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається, що в даному випадку офіційним документом, на думку суду, є табель обліку використання робочого часу, критерії якого та реквізити, затверджені наказом Державного комітету статистики України від 5 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», який з 1 січня 2009 року затвердив та ввів в дію типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій.

Наказ № 489 визначив критерії (форму) та реквізити, яким повинен відповідати табель № П-5 при заповненні всіх реквізитів якого бланк табеля № П-5 стає офіційним документом. Одним із яких є вимога підписання табеля № П-5 трьома особами, а саме його підписує:

1). Відповідальна особа;

2). Керівник структурного підрозділу;

3). Працівник кадрової служби;

Крім того, під своїми підписами зазначені особи повинні поставити число, місяць та рік його підписання.

В примітці 2 табеля № П-5 зазначено, що форма носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм державних статистичних спостережень.

При необхідності форма може бути доповнена іншими показниками, необхідними для обліку на підприємстві, тобто наказ № 489 затвердив форму табеля № П-5 в якій зазначив мінімальні реквізити, яким він повинен відповідати для того щоб при їх заповненні він отримував статус офіційного документа та ні в якому разі не зменшувати їх.

Відповідно до наказу № 62 від 30.04.2015 року, та наказом № 250 від 17.11.2015 року, відповідальним за ведення табелів обліку робочого часу чергової частини Луганської митниці ДФС був призначений головний державний інспектор Луганської митниці ДФС ОСОБА_9 , а за його відсутності - головний державний інспектор ОСОБА_10 .

Порядок обліку використання робочого часу в Луганській митниці ДФСУ регламентується наказами Луганської митниці Міндоходів і зборів від 25.01.2014 року №10 (надалі Порядок) та порядку організації бухгалтерського обліку Луганської митниці ФСУ від 25.12.2015 року № 303.

При винесенні обвинувального вироку ОСОБА_6 суд зазначив, що він вніс до табелю № П-5 обліку робочого часу («який є офіційним документом») за серпень, жовтень, листопад, грудень 2015 року неправдиві відомості.

Вивченням зазначених табелів № П-5 встановлено, що в супереч вимогам наказу № 489 щодо затвердженої форми та кількості необхідних реквізитів зазначені табеля № П-5 не відповідають вказаним вимогам заповнення всіх реквізитів, так як їх не підписала відповідальна особа, особи, які його підписали не поставили число, місяць та рік його підписання.

Не заповнені реквізити бланку табеля № П-5 не підписаний відповідальною особою ( ОСОБА_9 або ОСОБА_10 ) та не маючи числа, місяця та року його підписання не надає йому статусу офіційного документу.

Відповідно до висновків Верховного Суду України (Вісник Верховного Суду України № 1 (185) 2016),(які є обов`язковими для застосування в своїй практиці судами), викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК України, за І півріччя 2015 р.

Злочини у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг зазначено, що «при встановленні ознак офіційного документа, як предмета злочину, слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним».

Відповідно до п.5 Порядку «Усі первинні документи, що надходять до Управління, перевіряються на відповідність форми і повноти змісту. Первинні документи, оформлені неналежним чином, не підлягають прийняттю Управлінням до обліку і мають бути повернені контрагенту протягом двох днів».

Суд хибно визнав бланки табеля № П-5, складаних за серпень, жовтень, листопад, грудень 2015 року обліку робочого часу в тому вигляді, в якому вони є ,офіційними документами, оскільки табелі неналежно оформлені, однак прийняті Управлінням до обліку для подальшого нарахування заробітної плати всупереч вимог п. 5 Порядку.

Вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутня як об`єктивна так і суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Облік використаного робочого часу особовим складом щоденно в табелі № П-5 повинна відмічати відповідальна особа, якою є ОСОБА_9 або ОСОБА_10 , а не ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 2.3 Порядку табель № П-5 використаного часу структурного підрозділу митниці, підписаний відповідальною особою та керівником структурного підрозділу щомісячно надається відповідальною особою для візування відділу персоналу.

Відповідно до п. 2.4 Порядку, для нарахування авансу табель обліку використаного робочого часу підписаний в установленому порядку за першу половину місяця надається управлінню фінансово - економічної роботи та бухгалтерського обліку щомісячно до 10-го числа, для нарахування заробітної плати - до 20 числа.

Табель № П-5 обліку робочого часу Луганської митниці ДФСУ складається відповідно до затвердженого керівництвом митниці графіка чергувань та подається із зазначеним обліком робочого часу наперед. Тобто, в момент складання табелю № П-5 до 10, а потім до 20 числа щомісячно ставляться дані обліку робочого часу, які зазначені в затвердженому графіку чергувань.

Відповідно, особа, яка складає табель № П-5 не може достовірно знати наперед, які відбудуться зміни в графіку (хвороба, відрядження тощо) та коли відповідний працівник відпрацює свій робочий час.

Для таких випадків здійснюється корегування табелів № П-5, відповідно до вимог п. 2.5 Порядку зазначено, що зміни до табелю обліку використаного робочого часу, підлягають встановленому порядку, щомісячно надаються до 5 числа наступним за звітним.

Табель № П-5 обліку робочого часу включає внесення наперед відомостей відпрацьованого робочого часу (відповідно до графіку чергувань), а в разі невідповідності, саме позиції обліку робочого часу, повинні вноситись зміни до 5 числа наступного за звітним.

В табелях № П-5 за серпень, жовтень, листопад, грудень 2015 року встановлено, що кількість відпрацьованого, а відповідно облікованого робочого часу за вказані місяці , відповідає кількості відпрацьованого часу, які були затверджені в графіку чергувань за відповідний місяць.

Відповідно до вимог п. 2.5 Порядку, не здійснювалось їх корегування, так як не було розбіжностей в обліку робочого часу.

Вважає, що в табелях № П-5 за серпень, жовтень, листопад, грудень 2015 року на час їх заповнення внесення неправдивих відомостей зроблено не було.

Доказом того, що табеля № П НОМЕР_1 Луганської митниці ДФСУ складались наперед, відповідно до графіків чергувань, є табель № П-5 за вересень 2015 року, де мається дата його погодження з головою первинної профспілкової організації Луганської митниці, а саме датованого 28.08.2015 року.

Вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутня об`єктивна сторона службового підроблення , оскільки в його діях немає активної поведінки, пов`язаної з перекрученням істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища.

З суб`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, може бути вчинений лише з прямим умислом, тобто внесення в офіційний документ (табель № П-5) завідомо неправдивої інформації.

Під час складання табелів № П-5 відомостей обліку робочого часу, дані вносились до затвердженого графіку чергувань за відповідний місяць та відповідали в повному обсязі вказаним даним.

Так як вказані табеля № П-5 складались наперед, то під час їх складання об`єктивно ніхто не міг достовірно знати, чи буде необхідність здійснювати його корективу та яку саме, чи ні.

Обвинуваченням не доведена наявність суб`єктивної сторони вказаного злочину.

ОСОБА_6 мав обов`язки тільки здійснювати контроль за відповідальною особою щодо складання та подання табелів № П-5 до відділу персоналу, підписуючи його, а не складати його та вносити на думку суду неправдиві відомості.

Під час судового розгляду не було встановлено особу, яка дійсно складала табеля № П-5 за серпень, жовтень, листопад, грудень 2015 року та не доведено причетність ОСОБА_6 щодо складання вказаних табелів , судом було здійснено лише припущення, яке покладено в основу обвинувального вироку.

Ніхто із свідків прямо не вказав, що саме ОСОБА_6 заповнював табелі. Він, лише затверджував їх , які заповнювалися згідно графіків чергувань, потім візувались працівником відділу кадрів, після цього табеля передавались до фінвідділу для оплати.

Щоразу при виїзді на територію України Луганської області, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, або до РФ , ОСОБА_6 складав відповідні заяви, згідно наказу ДФС від 26.06.2015 року № 459 «Про забезпечення контролю ...», які візувались його керівниками та надавали йому право здійснювати виїзд за межі України, які передавались до УВБ ГУ ДФС у Луганській області.

Доводи ОСОБА_6 в частині написання ним заяв, які візувались його керівниками , надавали йому право здійснювати виїзд за межі України, ні судом, ні стороною обвинувачення не були належним чином перевірені та відповідно, підтверджені або спростовані. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 17 КПК України « Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». При розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріплений у ч. 1 ст. 62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Згідно з ч. З зазначеної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останнього.

Вказує, що судом не прийнято до уваги, що згідно ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. В даному випадку одне і те ж саме діяння та різна його оцінка, що не відповідає п.18 Постанови Пленуму ВСУ від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»

Встановленні порушення в діях ОСОБА_6 щодо прийняття участі в складанні табелів відносяться до дисциплінарної відповідальності, що підтверджується наказом Державної фіскальної служби України Луганської митниці ДФС № 188-о від 12.04.2016 року про винесення догани ОСОБА_6 за фактом порушення трудової дисципліни, однак його ще й було притягнуто до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.7 ч. 3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є повне фіксування судового процесу технічними засобами . Судовий процес був забезпечений повним фіксуванням судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного запису. На клопотання ОСОБА_6 Старобільський районний суд Луганської області надав в повному обсязі диски із записами всіх засідань. Із аудіо-запису показань свідка ОСОБА_11 - начальника Луганської митниці ДФС, вбачається, що він погоджував та підписував заяви ОСОБА_6 на виїзд до тимчасово непідконтрольної Україні території.

Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами , дослідженими під час судового розгляду ,чим порушено п.1ч.1,ч.2 ст.411 КПК України.

При проголошенні вироку 30.09.2016 року, щодо ОСОБА_6 , судом , в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, головуючий суддя не оголосив про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у вигляді «позбавлення права займати займану посаду на 1 (один) рік», а тільки проголошено про накладання на нього штрафу на користь держави, а коли було отримано копію вироку 03.10.2016 року, то з`ясувалось, що його було доповнено додатковим покаранням, що не відповідає інформації на технічному носії , виданому захиснику та обвинуваченому, яка не узгоджується з вироком суду в цій частині.

В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його протиправних дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вирок Старобільського районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року скасувати, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 366 КК України у виді 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 роки.

Зазначає, що суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити у вироку характер та коло тих засад, права обіймати які він позбавляє винну особу. Покарання має формулюватися таким чином, щоб визнана винною особа не мала права обіймати посади в будь якій галузі (сфері), а також не мала права обіймати посади, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язано вчинення злочину. Однак, при визначенні додаткової міри покарання у виді позбавлення права обіймати тільки займану посаду, судом першої інстанції не визначено позбавлення обіймати посади з конкретизацією функцій, з якими вона пов`язана.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити, вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким задовольнити його апеляційні вимоги, апеляційну скаргу обвинуваченого та захисника залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, просять вирок суду скасувати, а провадження закрити в зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального та судового проваджень, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг сторін обвинувачення та захисту, провівши судові дебати та вислухавши обвинуваченого в останньому слові, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Згідно із вимогами ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:
1/ неповнота судового розгляду;
2/ невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3/ істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4/ неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального Закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до пункту 3 статті 409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно із п.3 ч.1 ст.103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватись, в тому числі на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів вони зафіксовані .

Відповідно до ч.ч.3-6 ст.107 КПК України, у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження є обов`язковим, в даному випадку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію запису судового засідання, зробленого за допомогою технічного запису.

Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Під час перевірки доводів апеляційної скарги обвинуваченого та захисника , колегією суддів за участю прокурора, обвинуваченого та захисника досліджено /прослухано/ технічний носій / робочу копію / із записом оголошеного в суді першої інстанції головуючим суддею вироку суду по справі, який знаходиться в матеріалах судового провадження та копію аудіо-запису оголошеного вироку, який було надано обвинуваченому.

Апеляційним судом встановлено, що при оголошені резолютивної частини вироку суду, головуючим суддею було оголошено лише про призначення обвинуваченому основного покарання у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, однак судом не оголошено про призначення йому обов`язкового додаткового покарання у вигляді « позбавлення права займати займану посаду на 1 / один / рік», що не співпадає з резолютивною частиною вироку на його паперовому носії, що в матеріалах справи.

Тобто, в матеріалах справи відсутній аудіо запис оголошеного вироку суду в частині призначення ОСОБА_6 обов`язкового додаткового покарання , що є недопустимим, оскільки вирок на папері повинен точно відповідати аудіо запису, на якому зафіксовано його проголошення.

В даному випадку резолютивна частина вироку суду на папері суттєво відрізняється від резолютивної частини, оголошеної судом , на що посилається сторона захисту .

Окрім того, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд, обґрунтовує необхідність застосування обвинуваченому покарання у виді штрафу, однак судом не наведено мотивів щодо застосування відносно нього обов`язкового додаткового покарання , передбаченого ч.1 ст.366 КК України, у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Разом із тим, суд, призначивши обвинуваченому основне покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , не зазначив у вироку , якій же конкретно сумі у гривнях дорівнює призначена сума штрафу, що може негативно вплинути на його виконання, оскільки обвинувачена особа повинна знати конкретну суму, яку її належить сплатити на користь держави.

Окрім того, суд, призначаючи обвинуваченому обов`язкове додаткове покарання у виді « позбавлення права займати займану посаду на 1 / один / рік» порушив вимоги п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання », оскільки його рішення не чітко сформульовано в резолютивній частині вироку , що може породжувати сумніви під час його виконання, тобто судом не конкретизовано правову заборону і точно не зазначено у вироку характер та коло тих посад, права обіймати які він позбавляє обвинуваченого.

Покарання має формулюватися таким чином, щоб винна особа не мала права обіймати посади в будь-якій галузі / сфері/. А також, не мала права обіймати посади, які за змістом / характером / і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язано вчинення злочину. Ця заборона має бути сформульована шляхом опису характеру та обсягу тих повноважень, права здійснювати які позбавляється особа.

Зазначені вимоги Закону в цій частині судом не були виконані.

Окрім того, судом, в порушення вимог п.1 ч.4 ст.374 КПК України, при ухваленні вироку не прийнято рішення про запобіжний захід щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили.

Колегія суддів вважає, що наведені порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнота судового розгляду перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Таким чином, вирок підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями судом вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду , з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в ході якого необхідно врахувати наведене, належним чином перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника, прийняти рішення, яке б відповідало вимогам кримінального та кримінального процесуального законів.

Доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_6 є передчасними, так як вони будуть предметом нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.419 КПК України, колегія суддів вважає необхідним, згідно ст.179 КПК України залишити обвинуваченому ОСОБА_6 міру запобіжного заходу, обраного на досудовому розслідування та в суді першої інстанції у вигляді особистого зобов`язання, із врахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, даних, що його характеризують.

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404,405, п.6 ч.1 ст. 407, 409, 410, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області,-

У Х В А Л И Л А :

Вирок Старобільського районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року , яким ОСОБА_6 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_12 , захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні та в суді, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3

_______________ __________________ __________________