ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2814/15-к
провадження № 1-кп/753/37/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Нова Прага, Олександрійського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 29.11.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 25.01.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 23 дні, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шимківці, Білогірського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ :
12.12.2014 року приблизно 16 год. 50 хв. ОСОБА_12 , ОСОБА_11 повторно, та невстановлена досудовим слідством особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) за попередньою змовою , знаходячись біля буд. АДРЕСА_4 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення майна гр. ОСОБА_9 , ОСОБА_12 знаходився поруч та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб в разі появи сторонніх осіб чи іншої небезпеки бути виявленими, попередити ОСОБА_11 та невстановлену досудовим слідством особу, та висловлював словесні погрози на адресу потерпілого з метою подавлення волі останнього до опору. В цей час ОСОБА_11 та невстановлена досудовим слідством особа, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наблизившись впритул до потерпілого ОСОБА_9 , з застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, ОСОБА_11 наніс потерпілому ОСОБА_9 удар кулаком в обличчя та праве вухо, а невстановлена досудовим слідством особа, діючи узгоджено та обопільно з ОСОБА_11 , почав наносити потерпілому удари в область голови, після чого, відкрито викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Нокіа-6700», який потерпілий тримав в руці, вартістю 963 грн. з сім-карткою мобільного оператора «Лайф» вартістю 11 грн., на рахунку якої було 30 грн.67 коп. та сім-карткою мобільного оператора «МТС» вартістю 10 грн., на рахунку якої було 41 грн.90 коп., а всього майна на загальну суму 1056 грн. 57 коп., після чого, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та невстановлена досудовим слідством особа з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди.
Крім того, 12.12.2014 року біля 17 год. 30 хв., ОСОБА_12 та ОСОБА_11 і невстановлена досудовим слідством особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) за попередньою змовою, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, вчинили напад на гр. ОСОБА_10 . Діючи узгоджено та обопільно, відповідно до розподілених ролей, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я останнього, наблизились як ближче до потерпілого ОСОБА_10 зі спини та несподівано для останнього невстановлена досудовим слідством особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) нанесла удар ОСОБА_10 в область голови, від чого він втратив свідомість і впав додолу. Пролежавши там деякий час, прийшовши до свідомості, потерпілий ОСОБА_10 почав намагатися піднятися, в цей час ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спільно з невстановленою досудовим слідством особою, почали наносити останньому удари ногами та кулаками в область голови, обличчя та тулубу з метою подолання опору потерпілого до супротиву, збили його з ніг на землю та продовжували наносити удари, не даючи змоги піднятись з землі, чим спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців на спинці та скатах носа з переходом на повіки очей більше зліва, на тилі лівої кисті в проекції 3 п`ясної кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. При цьому, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спільно з невстановленою досудовим слідством особою, нишпорили по кишенях потерпілого ОСОБА_10 з метою виявлення і викрадення цінних речей, які могли б там знаходитись, в ході чого, зняли з потерпілого ОСОБА_10 куртку чорного кольору з міховим капюшоном, вартістю 976 грн., в якій у кишені знаходились речі, які не представляють матеріальної цінності для потерпілого та з місця вчинення злочину зникли, завдавши останньому матеріальної шкоди.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_11 свою винуватість у вчиненні злочинів визнав частково, показав, що 12 грудня 2014 року він йшов разом з ОСОБА_13 біля станції метро «Славутич». До них підійшов чоловік - ОСОБА_14 , попросив закурити, а потім пішов з ними. ОСОБА_14 говорив, що йому погано. В цей час потерпілий ОСОБА_9 йшов назустріч. Раптово для них ОСОБА_14 вийшов вперед і вдарив потерпілого в голову. Після удару ОСОБА_14 ще спілкувався з потерпілим ОСОБА_15 . В цей час він ( ОСОБА_16 ) підійшов до ОСОБА_15 , побачив у нього в руці телефон і забрав його і зайшов у провулок, де його наздогнав ОСОБА_17 . Останній не підходив до потерпілого, знаходився на відстані 20 метрів. В цей же день пізніше, він разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 знаходились біля метро "Славутич". ОСОБА_14 підійшов до потерпілого ОСОБА_19 та почав його бити. Коли він побачив, що ОСОБА_19 від удару впав, то підійшов до них, щоб забрати ОСОБА_18 , бо той бив потерпілого ногами по усьому тулубу, по голові. Декілька секунд ОСОБА_19 лежав на животі. Коли він підійшов, то ОСОБА_19 намагався встати і бігти. Він схопив ОСОБА_19 за куртку і вона знялася. Орнацький встав і втік до метро. Після цього він з ОСОБА_18 підійшли до ОСОБА_17 , який в цей час знаходився на відстані 10 метрів від них. ОСОБА_14 запропонував піти в магазин і купити чи пива, чи горілки. Зібравшись йти разом з ОСОБА_18 , він ( ОСОБА_16 ), віддав ОСОБА_17 куртку потерпілого. В цей час з метро вийшов потерпілий ОСОБА_19 з працівниками міліції. Його і ОСОБА_17 одразу затримали, а ОСОБА_14 втік.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 вказав, що не наносив удари потерпілим, він тільки узяв телефон потерпілого ОСОБА_15 . Ніяких домовленостей про грабіж у нього з ОСОБА_17 і ОСОБА_18 не було.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_20 свою винуватість у вчиненні злочинів не визнав та показав, що 12.12.2014 року до нього на вул. Іжевську в вагончик прийшов ОСОБА_16 , попросив закурити, на що він відповів, що йде по цигарки. Біля станції метро «Славутич» вони купили цигарок і пива, перейшли на іншу сторону до приватного сектору та почали пити пиво. До них підійшов познайомитись ОСОБА_14 . Вони пригостили його пивом і пішли в напрямку дому. ОСОБА_14 сказав, що йому в ту ж сторону і пішов разом з ними. По дорозі ОСОБА_14 попросив призупинитись, після чого підійшов до потерпілого ОСОБА_15 , який йшов назустріч і почав розмахувати руками. ОСОБА_16 пішов рознімати ОСОБА_18 . Потім ОСОБА_16 та ОСОБА_14 обійшли будівлю по АДРЕСА_5 і вийшли біля метро, де він ( ОСОБА_17 ) їх наздогнав. Далі ОСОБА_14 побачив потерпілого ОСОБА_19 і сказав, що той винен йому гроші. Він підійшов, вдарив потерпілого в голову, від чого потерпілий впав. ОСОБА_14 наносив йому удари. Коли ОСОБА_19 намагався встати, ОСОБА_14 взявся за його куртку і вона знялась з потерпілого, а останній втік до метро. Вони зайшли в метро, щоб віддати потерпілому куртку і побачили, що вій йде разом з працівниками міліції. В цей час ОСОБА_14 кинув ОСОБА_17 куртку і втік. Працівники міліції затримали його та ОСОБА_16 , забрали у нього куртку потерпілого і його телефон. Після чого, з`явився ОСОБА_15 . Орнацький тоді говорив, що не знає хто його бив. Коли їх забрали в райвідділ, там він ( ОСОБА_17 ) підписав покази, які не бачив, оскільки був без окулярів.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_20 вказав, що ніякої попередньої змови про скоєння грабежу та розбою у нього з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 не було, що він непричетний до скоєння цих злочинів.
Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_11 та невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_12 , їх винуватість у вчиненні інкримінованих їм злочинів повністю доведена в судовому засіданні та підтверджується такими доказами.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що у грудні 2014 року, приблизно о 17 годині він йшов в напрямку станції метро «Славутич». До нього підійшли троє невідомих чоловіків. Двоє з них почали вчиняти щодо нього насильницькі дії. Першим підійшов ОСОБА_16 і вдарив його кулаком в обличчя, потім забрав телефон з руки. Після чого, всі втрьох пішли у провулок. Вказав, що ОСОБА_17 не вчиняв ніяких активних дій відносно нього, він стояв за 4-5 метрів від них і спостерігав. Коли він ( ОСОБА_15 ) пішов до метро, то побачив ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_19 з працівниками міліції. Третьої особи не було. ОСОБА_19 говорив, що на нього напали і хотіли забрати куртку.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що в грудні 2014 року, приблизно о 17 год. 30 хв. знаходився біля станції метро «Славутич». Він побачив трьох чоловіків, серед яких були ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Вони йшли позаду, один з них ( невстановлена досудовим слідством особа) відділився і підійшовши вдарив його, від чого він втратив на деякий час свідомість. Коли прийшов до тями, то почув голос «ти його вбив», відчув що його б`ють ногами. Били утрьох з усіх боків. Лотоцький командував ними, а потім стоячи над ним, рився у кишенях, а двоє інших почали знімати з нього куртку. Він намагався втекти, але вони його наздоганяли і продовжували бити. Коли він вирвався і втік до метро, ОСОБА_16 біг за ним, але відстав. В метро він звернувся до міліції. ОСОБА_10 безсумнівно вказав, що він бачив як його бив обвинувачений ОСОБА_17 . Керував всіма діями також ОСОБА_17 . Коли обвинувачених затримали, то належні йому куртка та телефон були в руках у Лотоцького, а цигарки у нього в кишені. На руках ОСОБА_17 була кров.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що працює інспектором патрульної служби метрополітену. Він не запам"ятав дати коли сталась подія, але він вийшов на виклик касира станції метро і побачив чоловіка з розбитим обличчям. Це був ОСОБА_19 , який сказав, що його пограбували, відібрали куртку біля підземного переходу. Коли вони підійшли до місця події, то потерпілий впізнав ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ще одного чоловіка. У ОСОБА_17 в руках була належна йому куртка. Обвинувачені вказали, що вони працювали у потерпілого і він їм винен гроші. Він ( ОСОБА_22 ) викликав слідчо-оперативну групу і повів ОСОБА_17 і ОСОБА_16 і ще одну особу в кімнату міліції, але третій чоловік сів в метро і поїхав. Після цього обвинувачених забрали у райвідділ.
Крім того, винуватість обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 доводиться також:
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.12.2014 року відповідно до якого, ОСОБА_9 заявив, що 12.12.2014 року о 16 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, вул. Зарічна троє невідомих чоловіків побили його та забрали мобільний телефон марки «Нокіа 6700» чорного кольору (том 1, а.с.13).
Даними протоколу огляду місця події від 12.12.2014 року та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що в ході огляду місця скоєння злочину по АДРЕСА_4 у ОСОБА_11 було вилучено мобільний телефон «Нокіа 6700» (том 1, а.с. 20-24).
Даними протоколу огляду від 13.12.2014 року та фототаблицею до нього, вилученого у обвинуваченого ОСОБА_11 мобільного телефона «Нокіа 6700», що належить потерпілому ОСОБА_9 , який знаходиться у робочому стані ( том 1, а.с. 30-33).
Постановою від 13.12.2014 року ( том 1, а.с. 34-35) зазначений телефон визнаний речовим доказом та переданий потерпілому ОСОБА_9 на зберігання ( том 1, а.с. 36).
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.12.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_10 заявив, що 12.12.2014 рок приблизно о 17 год. 30 хв. по вул. Зарічна троє невідомих осіб нанесли йому тілесні ушкодження та забрали куртку, в якій знаходились ключі від квартири та пачка цигарок (том 1, а.с. 43).
Даними протоколу огляду місця події від 12.12.2014 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості по вул. Зарічна, 16 в м. Києві, неподалік станції метро «Славутич» , де громадянину ОСОБА_10 троє невідомих чоловіків нанесли тілесні ушкодження та забрали належну йому куртку (том 1, а.с.52-56), яка була повернута під росписку потерпілому ( том 1, а.с. 57).
Висновком експерта № 3431 від15.12.2014 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_23 виявлені синці на спинці та скатах носа з переходом на повіки очей більше зліва, на тилі лівої кисті в проекції 3 п`ясної кисті. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету (тів), могли утворитись 12.12.2014 року. Спричинені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (том 1, а.с.66-68).
Оцінюючи покази обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд ставиться до них критично, оскільки вони спростовуються зібраними у справі доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_9 , який вказав, що саме ОСОБА_11 наніс йому удар та забрав телефон; показами потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що його били троє чоловіків, двоє з яких ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , останній рився у нього по кишенях та зняв з нього куртку. Зазначені покази обвинувачених суд розцінює, як обрану ними позицію захисту з метою уникнути відповідальності і покарання за вчинені злочини.
Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 своїми умисними діями вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченим судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відноситься до тяжких злочинів, його особу, що раніше судимий за вчинення умисного злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, і вважає необхідним, з урахуванням його ролі у скоєнні злочинів, обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статтей.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до тяжких злочинів, його особу, що раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з урахуванням його ролі у вчиненні злочинів, на утриманні має малолітню дитину, обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статтей.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_11 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання:
За ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
За ч. 2 ст. 187 КК України у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_11 призначити сім років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
ОСОБА_12 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання:
За ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
За ч. 2 ст. 187 КК України у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_12 призначити сім років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відраховувати з 12 грудня 2014 року.
На підставі ст. 72 КК України ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 12.12.2014 року по 21.06.2017 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Речові докази: мобільний телефон «Нокіа 6700» - залишити у власності ОСОБА_9 , куртку, чорні штани з трьома білими полосами, повернути ОСОБА_11 , змиви з рук залишити при матеріалах справи, чорну куртку , томно сині джинси повернути ОСОБА_12 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
СУДДЯ: