САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6180/16-к
ВИРОК
Іменем України
04.07.2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі обвинувальні акти у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001917 від 07.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України, під №0000495 від 22.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нова Ладога, Волховського району, Ленінградської області, Російської Федерації, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, без постійного місця реєстрації та проживання, раніше судимого:
- 12.02.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 18.03.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до відбування визначено 3 роки позбавлення волі, згідно зі ст. ст. 6, 9 ЗУ «Про амністію» не відбуту частину покарання скорочено на 1/2, та склала 1 рік 4 місяці 27 днів.
16.09.2015 року звільнився з П`ятихатської виправної колонії УДПСУ у Дніпропетровській області № 122;
- 18.02.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення в тому, що 04.12.2015 року о 08 год. він, знаходячись біля паркану Дніпропетровського Автотранспортного підприємства №11233 (АТП), яке розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Роторна, 2 побачив паперовий згорток, який лежав на землі, розкривши який обвинувачений ОСОБА_5 виявив патрони калібру 5,6мм, в кількості 36 шт. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, з метою їх подальшого незаконного носіння та зберігання, та реалізуючи свій злочинний умисел, підняв вищевказаний паперовий згорток та поклав у матерчату чорну сумку, яка знаходилась при ньому. Після чого став пересуватись вулицями ж/м Придніпровськ м.Дніпропетровська.
07.12.2015 року приблизно о 11 год. ОСОБА_5 , розпиваючи алкогольні напої на території Придніпровського парку, розташованого по вул.Станіславського ж/м Придніпровськ у м.Дніпропетровську, при цьому зберігаючи при собі патрони 5,6мм, в кількості 36 шт., був виявлений працівниками ДОП Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.173-3 КУпАП був проведений особистий огляд речей ОСОБА_5 , в ході якого в правій кишені одягнутих на нього брюк виявлено та вилучено згідно висновку Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України №70/07-222 від 21.12.2015 року спортивно-мисливські патрони калібру 5,6мм, кільцевого займання в кількості 36 шт., з яких 31шт. придатний для стрільби та 5шт. не придатні. Дані патрони відносяться до бойових припасів для нарізної спортивної і мисливської зброї та призначені для стрільби з гвинтівок ТОЗ-8М, СМ-2, МЦ-3, МЦ-12, Стріла-2, Сріла-3, карабінів ТОЗ-11, ТОЗ-16, ТОЗ-17, пістолетів Марголіна, МЦУ, МЦ-12, ІЖ-1 та інші.
Зазначені обставини кваліфіковано стороною обвинувачення як умисне кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 наведене обвинувачення не визнав у повному обсязі, оскільки він жодних боєприпасів, зокрема патронів, не знаходив, не носив і не зберігав.
ОСОБА_5 пояснив, що на початку грудня 2015 року, коли він дійсно проходив повз АТП на вул. Роторній у м.Дніпрі, раніше знайомі йому співробітники Самарського відділення поліції запропонували проїхати до приміщення райвідділу для того, щоб скласти стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння і погодився, оскільки працівники поліції запевнили, що жодних суттєвих наслідків для нього не буде. ОСОБА_5 пояснив суду, що за віком погано бачить текст, окулярів не може придбати, і повіривши працівникам поліції, підписав протокол, не бачивши його змісту. Потім йому повідомили, що складено протокол про вилучення у нього боєприпасів, і за це може бути максимальне покарання півтора роки позбавлення волі, проти чого він не став заперечувати працівникам поліції. Суду пояснив, що давно не має місця проживання, йому обіцяли зібрати сумку і дати сигарет, і така перспектива його влаштовувала. Проте насправді жодних патронів він не мав, ніяких патронів йому навіть не показали.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що дані обставини були близько Нового року, можливо у грудні 2015 року, він був зупинений працівниками поліції в якості понятого. Поблизу будинку №49 назви вулиці не пам`ятає, при огляді обвинуваченого, який був одягнутий в темно-сині штани, шапку та дубльонку, з кишені штанів обвинуваченого дістали патрони, які вони були та їх кількість він не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що в першій половині дня в період часу близько 10 години, в кінці 2015 року до нього підійшли два чоловіка, які представилися працівниками поліції та попросили бути понятим, на що він погодився. Підійшовши до обвинуваченого, який сидів на лавочці в парку та розпивав спиртні напої, під час огляду особи в штанах у обвинуваченого було виявлено патрони, завернуті в паперовий згорток, патрони були невеликого розміру трохи іржаві.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим він знайомий по роботі. В листопаді грудні 2015 року по вул. Станіславського, він з напарником побачили гр. ОСОБА_5 , який розпивав спиртні напої. Він з напарником провели адміністративне затримання ОСОБА_5 , та під час огляду особистих речей в присутності двох понятих у гр. ОСОБА_5 були вилучені патрони.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що в грудні місяці 2015 року приблизно о 10-11 годині він зі своїм напарником проходили в парку та побачили громадянина ОСОБА_5 , який розпивав спиртні напої. Було проведено адміністративне затримання, складено адміністративний протокол за розпивання спиртних напоїв у громадському місці. Під час проведення огляду особи та особистих речей затриманого в відділі поліції в присутності двох понятих у громадянина ОСОБА_5 був вилучений з кишені штанів паперовий згорток, в якому знаходилися старі патрони.
Відповідно до протоколу огляду особи та особистих речей від 07.12.2015 року, складеного оперативним співробітником СКП Самарського ВП у відповідності до ст. 264-265 Кродексу України про адміністративні правопорушення, в присутності понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , у гр. ОСОБА_5 було вилучено предмети, схожі на вогнепальні набої, калібр 5,6 мм. в кількості 36 штук (том 4, а.с. 7).
Вилучені у ОСОБА_5 патрони були оглянуті слідчим Самарського ВП за протоколом огляду від 07.12.2015 року, який розпочато о 14 год. а закінчено о 14 год. 30 хв., складеного у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, з якого вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в кабінеті № 7 Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Гаванська 4, у гр. ОСОБА_5 проведено огляд та вилучено предмети, схожі на вогнепальні набої, калібр 5,6 мм. в кількості 36 штук (том 4, а.с.5-12).
Висновком експерта від 21.12.2015 року за № 70/07-222 встановлено, що 36 патронів, вилучені 07 грудня 2015 року в ході особистого огляду ОСОБА_5 , який знаходився за адресою м. Дніпропетровськ вул. Станіславського парк «Придніпровський», є спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм., кільцевого займання. Дані патрони відносяться до бойових припасів для нарізної спортивної і мисливської зброї та призначені для стрільби з гвинтівок ТОЗ-8М, СМ-2, МЦ-3, МЦ-12, Стріла-2, Стріла-3, карбінів ТОЗ-11, ТОЗ-16, ТОЗ-17, пістолетів Марголіна, МЦУ, МЦ-12, ІЖ-1 та інші, 31 патрон придатний до стрільби, 5 патронів до стрільби не придатні (том 4 а.с. 19-23).
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 95 КПК України суд може ґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посиланнями на них.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України N 1-31/2011 дійшов наступних висновків:
«…Недопустимість обґрунтування обвинувачення особи у вчиненні злочину на доказах, одержаних незаконним шляхом, закріплена в першому реченні частини третьої статті 62 Конституції України, а згідно з частиною другою статті 64 ця гарантія не може бути обмежена. Основний Закон України, гарантуючи права і свободи особи, вимагає від неї певної поведінки щодо інших осіб та держави в цілому, встановлює відповідні вимоги та обмеження…».
«…Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо. Таким чином, даючи офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, Конституційний Суд України виходить з того, що обвинувачення особи у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на доказах, одержаних у результаті порушення або обмеження її конституційних прав і свобод, крім випадків, у яких Основний Закон України допускає такі обмеження….
Конституційний Суд України вважає, що положення частини третьої статті 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, безпосередньо пов`язане з положенням частини першої цієї статті, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку…».
«…Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо…»
Верховний Суд України в п. п. 19, 20 Постанови Пленуму «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року за № 9, роз`яснив судам, що визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Також в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» від 30 травня 1997 року за № X, було роз`яснено судам, що згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи попереднього слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.
Отже, виходячи із загальних засад кримінального провадження, визначених ст.ст. 7, 17 КПК України, підозра, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом.
У даному випадку предмет кримінального правопорушення - патрони до вогнепальної нарізної зброї, були вилучені у ОСОБА_5 в порядку, передбаченому КУпАП, а не визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Таким чином, зазначений доказ - патрони, які є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, одержані у не передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом порядку, і суд не має процесуальної підстави визнати їх допустимим доказом.

Відповідно до ч.2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
Отже, як предмет кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України, - патрони, так і протокол їх огляду слідчим від 07.12.2015 року, висновок експерта від 21.12.2015 року за № 70/07-222 відповідно до чинного КПК України є недопустимими доказами.
Частиною першою ст. 368 КПК України передбачено зокрема, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:
1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа;
2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений;
3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення;...
Частиною першою статті 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:
1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Оскільки склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України з об`єктивної сторони пов`язаний лише з певним діянням - придбанням, носінням, зберіганням вогнепальної зброї, бойових припасів, не передбачає жодних наслідків таких діянь (злочин з так званим "формальним складом"), то за відсутності належних доказів вчинення такого кримінально караного діяння слід визнати не доведеним, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, слід виправдати за недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.
У зв`язку з цим витрати на проведення балістичної експертизи стягненню не підлягають.
Судом встановлено, що 21.04.2016 року приблизно о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_5 прийшов до супермаркету «VARUS-40» ТОВ «ОМЕГА», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд.43-Д, перебуваючи на території торгівельної зали вказаного супермаркету, на одній із полиць з товарами помітив ковбасу марки «Салямі Болгарська» 1/с вагою 416 гр. У цей час у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаної ковбаси, реалізуючи який, він заховав зазначену ковбасу під свій верхній одяг, тримаючи її в руці.
У подальшому ОСОБА_5 , направляючись до касової зони супермаркету «VARUS-40» ТОВ «ОМЕГА» на одній із полиць з товарами помітив пляшку з алкоголем Джим Бім Віскі, об`ємом 0,7 л., у цей час у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаної пляшки з алкоголем реалізуючи який він заховав зазначену пляшку під свій верхній одяг, тримаючи її в руці.
Далі, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, тримаючи вищезазначене викрадене майно в руках, захованих під своєю верхньою одежею, намагався з викраденим майном, за яке він не розрахувався, покинути місце вчинення злочину торгівельну залу супермаркету «VARUS-40» ТОВ «ОМЕГА», через його касову зону.
Проте ОСОБА_5 , вийшовши за межі супермаркету «VARUS-40» ТОВ «ОМЕГА», не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та затриманий співробітником охорони при спробі залишити місце вчинення злочину з викраденим майном, безпосередньо за територією касової зони вказаного супермаркету.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 841 від 22.04.2016 року ринкова вартість ковбаси марки «Салямі Болгарська» 1/с вагою 416 гр. складає 60,38 грн., ринкова вартість пляшки алкогольного напою Джим Бім Віскі, об`ємом 0,7 л. складає 392,75 грн., а загальна вартість викраденого майна складає 453,13 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення щодо спроби таємного викрадення майна (крадіжки) із супермаркету «VARUS-40» визнав повністю та підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та суду показав, що 21.04.2016 року після 16 години був в магазині «VARUS», де з полиці викрав ковбасу та пляшку віскі, але з викраденим був затриманий співробітником охорони, коли він не розрахувавшись за покупку намагався вийти з приміщення магазину. Пояснив, що ковбасу та віскі обрав навмання, виходячи з обстановки, що дозволяла йому непомітно взяти цей товар з полиці та заховати під одягом.
Також вина ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується:
- заявою начальника СБ ТОВ «Омега» Варус-40 ОСОБА_11 щодо вжиття заходів відносно крадіжки яка мала місце 21.04.2016 року в магазині «Варус-40», розташованого в м. Дніпропетровську по вул. 20 років Перемоги, 43-Д. ( том 2 а.с. 6)
- протколом огляду місця події від 21.04.2016 року, який розпочато о 18 год. 07 хв. закінчено о 18 год. 25 хв., об`єктом огляду якого є приміщення магазину «Варус» (том 2 а.с. 15)
- протоколом огляду місця події від 23.04.2016 року, який розпочато о 09 год. 30 хв. закінчено о 09 год. 40 хв. об`єктом огляду якого є приміщення ТОВ «Омега» Варус 40, з якого вбачається, що в ході огляду вказаного приміщення було встановлено, що в приміщенні проводиться відеоспостережнення і було зафіксовано факт крадіжки гр. ОСОБА_5 продуктів харчування, який мав місце 21.04.2016 року. (том 2 а.с. 30,31);
- протоколом огляду передмету від 21.04.2016 року розпочатого о 18 год. 28 хв. закінчено о 18 год. 41 хв. об`єктом огляду якого є продукти харчування: ковбаса та пляшка з рідиною коричневого кольору. Ковбаса упакована в вакуумну упаковку та містить етикетку «Самобранка, Ковбаса сирокопчена Салямі», вагою 416гр., вартістю 63,59грн. Пляшка прозора з рідиною коричнневого кольору, закрита кришкою, на якій по середині наклеєна етикетка з написом «Jiаm Beam Bourbon», із задньої сторони пляшки наклеєна етикетка "Джим Бім Вайт Віскі (бурбон)" вміст спирту 40%, об`ємом 0,7 л. (том 2 а.с. 16);
- висновком судово-товарознавчої експертизи, складеного 22.04.2016 року за №841 з якого вбачається, що ринкова вартість викраденого майна, а саме: Самобранка Ковбаса Салямі Болгарська 1/с с/к вагою 0,416 гр., станом на 22.04.2016 року складає 60,38 грн., ринкова вартість Джим Бім Віскі 0,7 мл., станом на 22.04.2016 року складає 392,75 грн. (том 2 а.с. 23-26)
Слідчий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що при направленні кримінального провадження №0000495 по факту крадіжки обвинуваченим ОСОБА_5 , яке мале місце в магазині "Варус", для проведення судово-товарознавчої експертизи, в постанові про призначення експертизи було помилково вказано об`єм 0,7мл, Джим Бім Віскі замість 0,7л, а також вага ковбаси була помилково зазначена 0,416 гр замість 416 г, що також потягло помилкове зазначення у висновку судово-товарознавчої експертизи.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що намагався викрасти предмети вагою і обсягом, зазначеними в обвинувальному акті - палку копченої ковбаси та пляшку віскі, заперечень проти висновків судово-товарознавчої експертизи не має.
Враховуючи наявність очевидної арифметичної помилки (описки) в постанові слідчого про призначення експертизи та у висновку зазначеної експертизи, повне визнання фактичних обставин обвинуваченим, суд вважає висновок судово-товарознавчої експертизи допустимим і належним доказом.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_5 є повністю доведеною, суд кваліфікує його дії по епізоду від 21.04.2016 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до однозначного висновку про те, що винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, місця реєстрації не має (т.1 а.п.29), на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.п.47, 48), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , немає.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України є визнання вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
ОСОБА_5 вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду, покарання за яким не відбував, запобіжний захід за попереднім вироком під час кримінального провадження не застосовувався. Отже обираючи вид покарання із санкції ч.2 ст. 185 КК України, суд виходить з особи обвинуваченого і вважає за доцільне обрати покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців.
Із застосуванням ст.71 КК України та з урахуванням ст.72 КК України, відповідно до якої 1 дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі, за сукупністю вироків до покарання, обраного йому за даним вироком, слід повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 18.02.2016 року та визначити остаточне покарання 2 роки позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 23.05.2016 року по 25.10.2016 року (05 місяців 02 дні) та з 23.12.2016 року по 21.06.2017 року (05 місяців 29 днів), що сукупно дорівнює 11 місяцям 01 дню. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції, що діяла по 21.06.2017 року, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, отже до відбутого строку слід зарахувати 22 місяці 02 дні, тобто 01 рік 10 місяців 02 дні. Крім того, з 21.06.2017 року до часу оголошення вироку, ОСОБА_5 перебуває під вартою 14 днів, отже станом на 04 липня 2017 року ОСОБА_5 слід вважати таким, що відбув 01 рік 10 місяців 16 днів покарання у вигляді позбавлення волі. Тобто на день оголошення вироку невідбутими залишаються 01 місяць 14 днів позбавлення волі.
Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. 50, 65, 66, 67 КК України, ст.ст. 86, 94, 95, 342-380 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та в цій частині обвинувачення його виправдати.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України, з урахуванням ст.72 КК України, де передбачено що 1 дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2016 року, і остаточно призначити до відбування покарання ОСОБА_5 у вигляді 2 ( двох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 23.05.2016 року.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 23.05.2016 року по 25.10.2016 року та з 23.12.2016 року по 21.06.2017 року. У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції, що діяла по 21.06.2017 року, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, отже до відбутого строку зарахувати 01 рік 10 місяців 02 дні позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_5 час попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року до часу оголошення вироку, тобто 14 днів.
Вважати засудженого ОСОБА_5 станом на 04 липня 2017 року таким, що відбув 01 рік 10 місяців 16 днів покарання у вигляді позбавлення волі.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь СПД ОСОБА_13 165,00 грн. витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи №841 від 22.04.2016 р.
Предмети - гільзи та патрони, визнані речовими доказами стороною обвинувачення, які зберігаються у камері схову речових доказів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровсьеій області згідно квитанції №000423 - знищити.
Речові докази - Джим Бім Віскі, об`ємом 0,7 л та ковбасу марки «Салямі Болгарська» 1/с вагою 416 гр. - повернути супермаркету «VARUS-40» ТОВ «ОМЕГА».
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1