Номер провадження: 11-сс/785/1871/16
Головуючий у першій інстанції Корой
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2016 року, якою ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 2, 4 ст.190 КК України в рамках кримінального провадження №0001423 продовжений строк тримання під вартою,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2016 року задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області та підозрюваному ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою на 30 днів до 15 січня 2017 року. В якості альтернативного запобіжного заходу визначений розмір застави в сумі 400 000 гривень, та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в клопотанні слідчого про продовження строків тримання під вартою, всупереч вимогам пунктів 3 та 5 ч.1 ст.184, ч.3 ст.199 КПК України не наведені посилання на докази і до клопотання не долучені документи, якими об`єктивно підтверджується наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Крім того, зазначає про відсутність ризиків на які слідчий посилається у клопотанні і вважає, що вони не підтверджуються жодними обставинами. Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, перебуває в офіційному шлюбі, має двох малолітніх дітей, працевлаштований, позитивно характеризується.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно із п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

У відповідності до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.219 рішення у справі Нечипорук та Йонкало проти України (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд повторює, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя в цілому виконав вимоги ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою у встановлені законом строки.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1, 2, 4 ст.190 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, які приєднані до матеріалів клопотання та були дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-витягами з ЄРДР по кримінальному провадженню №0001423 від 12.03.2015, 12.06.2015, 25.02.2016, 05.04.2016, 30.08.2016, 01.09.2016;

-повідомленням про підозру від 19 вересня 2016 року;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 26 лютого 2016 року;

-протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_12 від 01 вересня 2016 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26 лютого 2016 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 10 грудня 2016 року;

-та іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає вказані докази достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 за ч.ч.1,2,4 ст.190 КК України. При цьому, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри його підзахисного не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ст.ст.89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного перегляду не встановлено.

Зі змісту ч.1 ст.197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

14 грудня 2016 року постановою заступника прокурора Одеської області ОСОБА_15 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001423 відносно ОСОБА_7 продовжений до 4-ох місяців.

Апеляційний суд вважає, що слідчий в клопотанні та наданих матеріалах, а також прокурор в судовому засіданні апеляційного суду довели, що ризики передбачені ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 не зменшились і продовжують існувати, зокрема останній перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою викривлення їх показів, а також продовжувати вчиняти інші злочини.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду злочинів проти власності, у тому числі і особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України за вчинення якого у разі доведеності його вини йому може загрожувати реальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності ризик того, що ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду є цілком обґрунтованим і реально існує.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Окрім тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_7 апеляційний суд бере до уваги і інші обставини, передбачені ст.178 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпілі повідомили про те, що підозрюваний є особою, яка має відповідну фахову юридичну освіту, вчиняє на їх думку злочини, які носять систематичний характер, оскільки їм відомо про вчинення підозрюваним заволодіння грошовими коштами інших осіб, в тому числі і коштами близьких родичів. При цьому потерпілі вказували на можливість переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування шляхом виїзду за кордон, а також повідомили, що він неодноразово погрожував потерпілим.

Викладені обставини свідчать про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_16 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Крім того апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 30 серпня 2013 року ОСОБА_7 був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що не є реабілітуючою підставою.

На теперішній час ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду корисливих злочинів, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі підозрюваний може вчинити інші злочини та продовжити протиправну діяльність.

Апеляційний суд критично сприймає доводи сторони захисту про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, оскільки він одружений та має на утриманні малолітніх дітей.

Так, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2015 року, що набрало законної сили задоволено позовну заяву ОСОБА_17 до ОСОБА_7 та визначено місце проживання дитини ОСОБА_18 , 2009 року народження, разом з матір`ю ОСОБА_17 , а також стягнуті аліменти не її утримання у розмірі ? частки всіх доходів ОСОБА_7 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини.

Викладені обставини свідчать про те, що на теперішній час підозрюваний зі своєю сім`єю фактично не проживає, а отже доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.

Враховуючи обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України апеляційний суд дійшов висновку про те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, для закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, а саме встановити та допитати осіб, які володіють інформацією щодо шахрайських дій підозрюваного ОСОБА_7 , вилучити в ході тимчасового доступу документи, що містять охоронювану законом (банківську) таємницю ТОВ «Кліма Хітце Україна», допитати свідків, що проживають у різних областях України, виконати вимоги ст.290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що заявлені слідчим ризики та необхідність проведення комплексу слідчих дій виправдовують продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області та ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2,4 ст.190 КК України в рамках кримінального провадження №0001423 продовжений строк тримання під вартою на 30 днів до 15 січня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3