АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 :

- вилучене під час проведення обшуку 27.10.2016-28.10.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти в сумі 330000 гривень та 260000 доларів США, шляхом заборони розпоряджатися та користуватися ними;

- вилучене 27.10.2016 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на грошові кошти в сумі 6764 грн. та 30 доларів США, шляхом заборони розпоряджатися та користуватися ними.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані слідчим матеріали доводять наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так, на думку апелянта, відсутні правові підстави для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, з наступних підстав: в ході проведення обшуку було порушено право підозрюваного на захист, що вказує на незаконність такої слідчої дії; слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна з пропущеним строком, при цьому питання про його поновлення не ставив. Висновки слідчого судді, щодо своєчасності звернення слідчого з таким клопотанням, апелянт вважає безпідставними. Крім того, апелянт наголошує, що частина вилучених грошових коштів належать третій особі, що підтверджується наявним в матеріалах провадження договором зберігання.

Таким чином, на думку апелянта ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, а викладені в ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаю ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вказаних вимог закону дотримався.

Так, третім слідчим відділом управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002079 від 09 серпня 2016 року за фактом пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В рамках даного провадження Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України, відповідно до ст. 278 КПК України, 28.10.2016 року ОСОБА_7 було вручено письмове повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 369 КК України.

Також, в рамках цього провадження, на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2016 року було проведено обшуки приміщень розташованих за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , в ході яких відповідно було вилучено грошові кошти в сумі 330000 грн. та 260000 доларів США, а також грошові кошти в сумі 6764 грн. та 30 доларів США, які належать ОСОБА_7 та джерело походження яких, на даний час перевіряється.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу кримінального провадження, є забезпечення конфіскацію майна.

Дослідивши доводи клопотання слідчого про арешт майна та перевіривши надані матеріали, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане в ньому майно.

Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, ч. 3 ст. 369 КК України передбачена конфіскація майна.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчим суддею при розгляді клопотання про накладення арешту на майно дотримано вимоги чинного кримінального процесуального законодавства з якими пов`язана можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що слідчим порушено строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, то вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Також, є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами провадження доводи апелянта про те, що під час проведення обшуку було порушено право підозрюваного та членів його родини на захист.

Посилання захисника на те, що вилучені грошові кошти належать третій особі, підлягають перевірці слідчим в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки під час виявлення та вилучення грошових коштів про це слідчому не повідомлялося, відповідних зауважень до протоколу обшуку не вносилося, догорів зберігання чи його копія не надавалась.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією судді не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 :

- вилучене під час проведення обшуку 27.10.2016-28.10.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти в сумі 330000 гривень та 260000 доларів США, шляхом заборони розпоряджатися та користуватися ними;

- вилучене 27.10.2016 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на грошові кошти в сумі 6764 грн. та 30 доларів США, шляхом заборони розпоряджатися та користуватися ними; залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4128/2016 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1