Справа № 183/1009/17
№ 1-кп/183/501/17

У Х В А Л А
22 березня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В :
02 березня 2017 року до Новомосковського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за фактом вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду у відкритому судовому засіданні, судове засідання проводити в присутності прокурора, обвинуваченого, та свідків, вказаних в реєстрі.
Обвинувачений проти призначення кримінального провадження до розгляду не заперечував.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.
Так, в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що 23 лютого 2017 року ОСОБА_4 , як підозрюваний, відмовився від захисника, тоді як відповідно до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Однак, ОСОБА_4 повідомлено про підозру 24 лютого 2017 року, тобто наступного дня і станом на 23 лютого 2017 року він не мав статусу підозрюваного.
Таким чином, виходячи із наданого суду реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 після повідомлення про підозру, тобто після набуття ним статусу підозрюваного, не було роз`яснено його право на захист.
Разом з тим, відповідно до п. 1,2 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують та бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.
Підозрюваному має бути обов`язково роз`яснено, з якого саме моменту він набуває право мати захисника відповідно до підстав, перерахованих у ст. 52 КПК України.
Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, яке належить до загальновизнаних принципів міжнародного права та імплементоване у національне законодавство як орієнтир, що визначає умови справедливого судового розгляду і відповідає міжнародним стандартам, викладеним у частині першій статті 11 Загальної декларації прав людини, пункті «d» частини третьої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та пункті «с» частини третьої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 20,42,55, 291, 314, 315 КПК України, ст.ст. 59,63, 120 Конституції України, суд,-
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України - повернути прокурору Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1