В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2016 рокуПавлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Павлоград кримінальне провадження, що внесено в ЕРДР за №0001858, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, судимого:
1) 01.12.2009 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі;
2) 03.02.2011 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч.1, ст. 186 ч.3, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 17.02.2012 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 21 день;
3) 02.07.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч.2, ст. 185 ч.3, ст. 185 ч.2, ст. 190 ч.2, ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.2, ст. 70 ч.1 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі,
4) 21.08.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.289 ч.2, ст. 162 ч.1, ст. 70 ч.1, ст. 70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі -
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , -
за вчинення злочинів, передбачених ст.185 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
20.07.2015 року приблизно о 14.40 годині обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля входу в приміщення магазину «АТБ-маркет» Продукти 282», який розташований за адресою: м.Павлоград, вул. К.Маркса, 39, - та побачивши біля металевих перил від входу до магазину велосипед марки «Салют-С» чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір на заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, таємно, із корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Салют-С» вартістю 300 гривень. З місця вчиненого злочину обвинувачений ОСОБА_4 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди у розмірі 300 гривень.
Крім того, 27.07.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля продуктового магазину «ПП ОСОБА_6 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , - та побачивши на столі біля вказаного магазину планшет «Ipad mini 2 16 GB» сірого кольору, який належить ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір на заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, таємно, із корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу взяв зі столу планшет «Ipad mini 2 16 GB» вартістю 6144 гривень. З місця вчиненого злочину обвинувачений ОСОБА_4 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди у розмірі 6144 гривень.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 вину за ст.185 ч.2 КК України визнав повністю і пояснив, що 20.07.2015 року вдень, вийшовши з магазину «АТБ-маркет» по вул. К.Маркса м.Павлограда, побачив біля перил велосипед марки «Салют-С» чорного кольору, власник його залишив та зайшов до приміщення магазину. Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, він викрав цей велосипед, потім його продав, гроші витратив на ліки для матері. 27.07.2015 року перебуваючи по вул. Новій біля ларька, побачив на столі планшет «Ipad». Скориставшись тим, що власник пристрою розмовляє по телефону та за планшетом не спостерігає, він таємно викрав цей планшет. Також продав його знайомим. Виручені кошти витратив знову на лікування матері. Після відкриття кримінальних проваджень викрадений велосипед та планшет повернув потерпілим, останні будь-яких претензій до нього не мають. У скоєному розкаявся. Просив суд розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини провадження, пред`явлене обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до залу судових засідань не з`явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду провадження.
Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому злочинів підтверджується і іншими фактичними доказами провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності з ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені наявними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження доведеними.
До них відносяться: протокол огляду місця події від 20.07.2015 року, протокол огляду предмета від 26.07.2015 року, протокол огляду місця події від 29.07.2015 року, протокол впізнання особи за фотознімками від 29.07.2015 року, протокол огляду предмета від 29.07.2015 року, звіт спеціаліста №40/15 від 04.11.2015 року, речові докази.
Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, віднесення їх до категорії злочинів середньої тяжкості згідно ст.12 КК України, обстановку і спосіб вчинення злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який судимий, не працює, має на своєму утриманні непрацездатну матір-інваліда, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, а також враховує повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття і повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.
За сукупністю обставин вчинення злочинів, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, пом`якшуючих його покарання обставин, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно застосувати реальне покарання можливе лише з ізоляцією його від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Крім того, суд, у відповідності вимог ст. 70 ч.4 КК України при призначенні покарання за інкриміновані злочини обвинуваченому, враховує, що останній вчинив злочин до постановлення Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області вироку від 21.08.2015 року, яким був визнаний винним за вчинення злочинів, передбачених ст. 289 ч.2, ст. 162 ч.1 КК України, і якому було призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, тому вважає за необхідне призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Міра запобіжного заходу за даним кримінальним провадженням обвинуваченому ОСОБА_4 не була обрана, до набрання вироком законної сили обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою в Дніпропетровському СІ УДПтСУ в Дніпропетровській області.
24.12.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року. Згідно вимог вказаного закону частину п`яту ст. 72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої судом зараховується строк попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи роз`яснення листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ щодо висловлення позиції про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №223 20/0/4 16 від 11.01.2016 року, дія вказаного закону розповсюджується не лише на засуджених осіб, а й на обвинувачених, зокрема й на обвинуваченого ОСОБА_4 . Суд першої інстанції, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України та зарахувати строк попереднього ув`язнення, вираховуючи його до моменту постановлення вироку. Наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку та постановлення нового чи залишення вироку суду першої інстанції без зміни, або у випадку його зміни.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2015 року ОСОБА_4 був визнаний винним за вчинення злочинів, передбачених ст. 289 ч.2, ст. 162 ч.1 КК України, і йому було призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. За вказаним вироком обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк відбуття покарання обвинуваченому обчислюється з 30.07.2015 року. Вирок набув законної сили 11.12.2015 року /т.1 а.п.68-71/. Отже, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2015 року складає з 30.07.2015 року по 11.12.2015 рік.
Ухвалою суду від 09.12.2015 року в порядку п.12 ч.1 ст.537 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 було тимчасово залишено в ізоляторі тимчасового утримання для розгляду зазначеного кримінального провадження за інкримінований злочин /т.1 а.п.16/.
Загальний строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 становить з 30.07.2015 року по 27.01.2015 рік.
На підставі викладеного, суд, призначаючи покарання за інкримінований злочин обвинуваченому ОСОБА_4 , зараховує в строк відбуття покарання період перебування обвинуваченого під вартою з 30.07.2015 року по 27.01.2016 рік за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України:
-велосипед марки «Салют-С» чорного кольору, який був переданий на відповідальне збереження ОСОБА_5 під розписку після набрання вироком законної сили підлягає залишенню останньому по приналежності;
-планшет «Ipad mini 2 16 GB» сірого кольору, який був переданий на відповідальне збереження ОСОБА_7 ,- після набрання вироком законної сили підлягає залишенню останньому по приналежності;
-два диски з камер відеоспостереження, які долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів після набрання вироком законної сили підлягають збереженню разом з матеріалами кримінального провадження.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
У відповідності з ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення призначеного менш сурового покарання більш суровим, призначеним за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2015 року за вчинення злочинів, передбачених ст. 289 ч.2, ст. 162 ч.1 КК України, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області до набранням вироком законної сили.
Взяти обвинуваченого під варту негайно із залу суду.
Строк відбуття покарання обчислювати з 27.01.2016 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання період перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з 30.07.2015 року по 27.01.2016 рік за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази:
-велосипед марки «Салют-С» чорного кольору, який був переданий на відповідальне збереження ОСОБА_5 під розписку після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності;
-планшет «Ipad mini 2 16 GB» сірого кольору, який був переданий на відповідальне збереження ОСОБА_7 ,- після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності;
-два диски з камер відеоспостереження, які долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів після набрання вироком законної сили зберігати разом з матеріалами кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1