АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/20/16 Справа № 206/3458/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000990 за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки
та мешканки
АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
Встановила:
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Посилається на те, що суд, призначаючи покарання обвинуваченій, застосував закон, який не підлягає застосуванню, а саме в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України не врахував, що ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей, 2015 року народження та 2009 року народження.
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи № 199/15 від 23 червня 2015 року у розмірі 614 грн. 40 коп. на користь держави.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що вона 13 червня 2015 року приблизно о 11.50 год., перебуваючи біля будинку № 20 по вул. Н. Данченко у м. Дніпропетровську, реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, незаконно придбала у невстановленої слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, не менш ніж 1,0534 г, за грошові кошти в сумі 100 грн., після чого незаконно придбаний нею наркотичний засіб поклала у кишеню одягнених на неї бриджів та стала зберігати при собі без мети збуту, пересуваючись пішки по території житлового масиву «Придніпровськ».
В той же день, 13 червня 2015 року приблизно о 12.00 год. на території ж/м «Придніпровськ» біля будинку № 30 по вул. Н. Данченка у м. Дніпропетровську оперативними працівниками СБНОН Самарського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області була зупинена ОСОБА_6 за розпиття спиртних напоїв у громадських місцях.
При проведенні особистого огляду та огляду речей ОСОБА_6 у передній наружній кишені бриджів, одягнених на ній, було виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц номінальною ємністю 2,0 мл, в якому знаходилась рідина коричневого кольору об`ємом 1,0534 г, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 199/15 від 23 червня 2015 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху висушену речовину становить 0,0259 г, яку ОСОБА_6 незаконно придбала та зберігала при собі для особистого вживання без мети збуту.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області, обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок суду підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, обґрунтовано наявними у кримінальному провадженні доказами, що в апеляційному порядку не заперечуються. Кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 309 КК України також є правильною і прокурором не оспорюється.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують уваги.

Згідно з ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як убачається із матеріалів провадження, на утриманні обвинуваченої знаходяться дві дочки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді одного року обмеження волі та звільняючи її від покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік, суд першої інстанції порушив вимоги вищевказаного кримінального закону і застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Згідно з п. 4 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судом апеляційної інстанції судового рішення, зокрема, є неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Виходячи з наведеного, на підставі ст. 420 КПК України колегія суддів визнає вирок щодо ОСОБА_6 таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з постановленням свого вироку в частині призначення обвинуваченій покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.

При цьому колегія суддів, визначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, виходить їз тих же обставин, що і суд першої інстанції, при цьому враховує тяжкість вчиненого нею правопорушення, яке віднесено до категорії невеликої тяжкості, даних про її особу, а саме, вона раніше не судима, на утриманні має двох малолітніх дітей, обставин, що пом`якшують покарання, до яких судом першої інстанції віднесено її щире каяття, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу на певну суму, оскільки саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного їй покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В решті вищевказаний вирок щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді
______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4