Справа № 755/3033/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського управлінні поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 05.02.2016 року про тимчасовий доступ до речей та документів,

в с т а н о в и в:
В провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого Дніпровського управлінні поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання з розгляду клопотання слідчий, прокурор в кримінальному провадженні не з`явились.

Слідчий суддя, вивчивши вказане клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Відповідно до ч.5 ст. 163 КПК України обов`язок доведення необхідності надання тимчасового доступу до речей та документів лежить на стороні кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого чи прокурора також і ч.3 ст. 132 КПК України.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені положення закону, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, зважаючи на неявку в судове засіданні сторони кримінального провадження, яка подала дане клопотання, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 108, 160, 162, 163, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управлінні поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 05.02.2016 року про тимчасовий доступ до речей та документів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: