Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3933/16-к
н/п 1-кп/490/441/2016
ВИРОК
Іменем України
22 квітня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7

під час підготовчого судового засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000373, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянкою України, раніше не судимою, незаміжньою, має повну вищу освіту, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, що надійшов до суду з угодою про примирення потерпілої з підозрюваною, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

23 січня 2016 року, близько 20 год. 00 хв., у кімнаті квартири АДРЕСА_2 , між матір`ю ОСОБА_4 та сином ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник побутовий конфлікт, що супроводжувався образами з боку останнього і застосуванням до ОСОБА_4 психологічного насильства, а також фізичного насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я.

При зазначених вище протиправних діях ОСОБА_8 стосовно ОСОБА_4 були присутні ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ..

ОСОБА_6 , маючи реальну можливість припинити конфлікт шляхом виклику на місце події працівників правоохоронних органів або інших осіб, які проживають у будинку АДРЕСА_3 , з метою припинення та запобігання застосуванню фізичного і психологічного насильства своїм братом ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_4 , взяла з трюмо, що знаходилося у вказаній вище кімнаті, ніж та з метою заспокоїти його почала погрожувати цим ножем ОСОБА_8 , не маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень останньому.

У той час, коли ОСОБА_8 , розташовувався на дивані у вказаній кімнаті в положенні сидячі та висловлювався на адресу присутніх нецензурною лайкою, а також погрожував застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_6 стала навпроти нього та тримала у руці вказаний ніж гострим кінцем у напрямку останнього. В цей момент ОСОБА_8 потягнув ОСОБА_6 за комір її одягу. Водночас остання, спостерігаючи неадекватність та агресивність поведінки ОСОБА_8 , що свідчила про намір вчинити активні дії і не сприйняття погроз ОСОБА_6 , як стримуючий фактор, продовжила тримати ніж у руці гострим кінцем у напрямку ОСОБА_8 , проявляючи злочинну недбалість, а саме не передбачала можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення зазначеним вище ножем ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, хоча повинна була і могла їх передбачити. Від різкого руху ОСОБА_8 ОСОБА_6 послизнулася і впала на ОСОБА_8 , спричинивши йому ножем тілесні ушкодження у виді одного проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням навколосерцевої сорочки, попередньої стінки правого шлуночку серця, внаслідок якого настала смерть останнього.

Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, а саме вбивство, вчинене через необережність.

19 квітня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_6 укладено угоду про примирення.

20 квітня 2016 року обвинувальний акт із зазначеною вище угодою надійшов до суду.

21 квітня 2016 року під час підготовчого судового засідання потерпіла ОСОБА_4 і обвинувачена ОСОБА_6 змінили зміст значеної угоду, уточнивши її зміст.

В угоді зазначено, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні зазначено вище злочину визнає у повному обсязі, підтверджує зазначені вище обставини вчиненого та у скоєному щиро розкаюється. Потерпіла ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_6 визнають, що обставини події досудовим розслідуванням встановлено правильно, матеріальна шкода відсутня, потерпіла від подачі цивільного позову відмовляється.

Також в угоді потерпілою та обвинуваченою узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченій буде призначено покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки і на підставі ст. 75 КК України вона буде звільнена від відбування цього покарання з випробуванням.

Під час підготовчого судового засідання потерпіла та обвинувачена підтримали укладення уходи. Захисник, представник потерпілої та прокурор вважали угоду такою, що підлягає затвердженню.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, а отже угоду про примирення потерпілого та підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладено.

Судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, а потерпіла - положення абз. 2 ч. 5 ст. 474 КПК України і наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Укладення угоди потерпілою та обвинуваченою є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним, або сторони не примирилися, відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_6 , призначення обвинуваченій узгодженого ними покарання та звільнення останньої від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.

Визначаючи строк випробування та обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що мають бути покладені на обвинувачену, суд виходить з того, що ОСОБА_6 є раніше не судимою та вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинила з необережності злочин середньої тяжкості.

За таких обставин суд вважає за необхідне встановити обвинуваченій ОСОБА_6 строк випробування в два роки та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Враховуючи ту обставину, що цим вироком обвинувачена ОСОБА_6 звільняється від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили змінити застосований до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Речові докази, що зберігаються у камері збереження речових доказів Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, а саме: ніж, вилучений під час огляду місця події 23 січня 2016 року; експериментальні зразки піднігтьових зрізів ОСОБА_6 ; светр (тільник) ОСОБА_8 ; спортивну кофту та штани; зразки піднігтьового вмісту правої та лівої руки трупу ОСОБА_8 ; змиви речовини бурого кольору; експериментальні зразки крові ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , металевий предмет, вилучений під час огляду місця події 23 січня 2016 року; витяжку зі зразками крові, відповідно до положень п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, підлягають знищенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 474, 475 КПК України, -

З А С У Д И В :
Угоду від 21.04.2016 про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000373, - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо вона протягом двох років від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на неї судом обов`язки.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до обвинуваченої ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили - змінити на особисте зобов`язання.

Речові докази, що зберігаються у камері збереження речових доказів Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, а саме: ніж, вилучений під час огляду місця події 23 січня 2016 року; експериментальні зразки піднігтьових зрізів ОСОБА_6 ; светр (тільник) ОСОБА_8 ; спортивну кофту та штани; зразки піднігтьового вмісту правої та лівої руки трупу ОСОБА_8 ; змиви речовини бурого кольору; експериментальні зразки крові ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , металевий предмет, вилучений під час огляду місця події 23 січня 2016 року; витяжку зі зразками крові, - знищити.

На вирок з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: