Провадження №: 1-кп/752/236/16
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
07.04.2016 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження № 0008338 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

секретаря судових засідань ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 , суд, -

встановив:
До Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор зазначив, що на підставі обвинувального акта є можливість призначити судовий розгляд.

Обвинувачений не заперечував щодо призначення до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового провадження, ознайомившись із обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування, суд надійшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору, на підставі наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, на ряду з іншим, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити на ряду із іншим, такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, а саме: подія кримінального правопорушення, як то час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, обвинувачення як передбачає п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Разом із тим, ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею, а правовий механізм для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду відсутній.
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним, та як наслідок скасованим через істотне порушення вимог криміанльного закону, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним (чи недоведеним і підстави для виправдення) із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. Адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення, та така невідповідність буде перешкоджвати законному та обгрунтованому рішенню.
Органом досудового слідства вказані вимоги закону не виконані.

Як убачається із обвинувального акту, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення не відповідають правової кваліфікації кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_2 .
Так, викладаючи фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, зазначається про вчинення ОСОБА_2 у період часу з 26.08.2015 р. з 17-00 год. до 09-00 год. 27.08.2015 р. дев`яти епізодів таємного викрадення чужого майна, після чого вказується, що ОСОБА_2 22.08.2015 р. у період часу з 21-00 год. по 08-00 год. вчинив таємне викрадення чужого майна.
Описуючи вказані десять епізодів таємного викрадення майна ОСОБА_2 , у жодному із них відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність, проте його дії кваліфікуются як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно за ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому при кінцевій кваліфікації міститься посилання і на ч. 1 ст. 185 КК України, однак в обвинувальному акті взагалі відсутнє формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України.
Наведені порушення вимог КПК України не дають суду підстав для призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 372 КПК України, суд,-

постановив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0008338 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 1.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку потягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1