Справа № 734/1725/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/966/2016
Категорія - ч.2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000291 від 29.03.2016 року за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 липня 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Калита Броварського району Київської області, українець, громадянин України, не працюючий, не одружений, із середньою освітою, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 обраний у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_8 обчислюється з 09 год. 05 хв. 29.03.2016 року, тобто із часу його фактичного затримання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано перебування в установі попереднього ув`язнення з 29 березня 2016 року до 20 липня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Вирішено питання з процесуальними витратами.

Вироком суду встановлено, що приблизно о 23 годині 27 березня 2016 року ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, які склались між ним та ОСОБА_10 , з метою умисного спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, зі стільчика взяв гранітну попільничку та завдав нею ОСОБА_10 два удари зверху по голові. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свій протиправний умисел повалив ОСОБА_10 на підлогу та умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 багаточисленні удари руками та ногами по тілу потерпілого, спричинивши ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи № 27 від 27 квітня 2016 року внутрішньочерепну травму: обмежено-дифузні крововиливи в м`які тканини голови з внутрішньої сторони, вогнищеві та обмежено дифузний крововиливи в м`яку мозкову оболонку, одне садно, п`ять синців та дві забійні рани на голові. Вказані тілесні ушкодження в своєму клінічному перебігу можуть мати ознаки легкого ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Закриту травму грудної клітки: крововиливи в м`язи грудної клітки, перелом грудини, подвійні переломи 2-12 ребер зліва, одиничні та подвійні переломи 2-11 ребер справа, розриви правої легені: три синці на грудній клітці, що супроводжувалися плевропульмональним та травматичним шоком, від чого настала смерть потерпілого. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Смерть ОСОБА_10 настала через значний час (вимірюваний годинами) після отримання наявних тілесних ушкоджень та знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями в області грудної клітини.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора області, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що при призначенні покарання судом першої інстанції в достатній мірі не враховано суспільну небезпеку скоєного злочину та обтяжуючі покарання обставини. Просить вирок суду скасувати, дослідити характеризуючі дані на обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України покарання у виді 10 років позбавлення волі.

В апеляційної скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій. Вважає, що судом при призначенні покарання не взято до уваги всіх пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття та сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину. ОСОБА_8 після вчинення злочину, сам звернувся до поліції і повідомив про вчинений ним злочин. Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавленням волі.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого та захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги та заперечення проти апеляційної скарги захисника, та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України. Обґрунтованість цих висновків суду першої інстанції у апеляційних скаргах не оскаржуються та в апеляційному порядку не переглядаються.

Додатково вивчивши характеризуючи дані стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , події та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно враховані характер, наслідки та обставини вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, що стало наслідком загибелі потерпілого ОСОБА_10 .

Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, про щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, попри їх сукупність та зміст, вони не зменшують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину настільки, щоб можна було прийняти рішення про призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а тому колегія суддів не знаходить підстав для застосування статті 69 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, то колегія суддів вважає їх не обґрунтованими.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції виконав вимоги ст. 65, 50 КК України та в повній мірі врахував всі обставини, які впливають на призначення міри покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 липня 2016 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати перебування в установі попереднього ув`язнення з 20 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4