Справа № 715/1483/16-к
Провадження № 1-кп/715/94/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.09.2016 Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
захисник ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , прийнявши пропозицію від вказаної особи, погодився за грошову винагороду організувати переправлення через державний кордон України, осіб на яких вкаже дана особа.
ОСОБА_5 в свою чергу безпосередньо та спільно із залученою особою на ім`я ОСОБА_7 повинен, на заздалегідь підшуканому останнім, транспортному засобі - автомобілі марки «Audi А-6», зустріти нелегальних мігрантів, відвести їх в с. Слобідка Глибоцького району Чернівецької області, та з метою запобігання викриття правоохоронними органами, пересадити вказаних осіб в інший автомобіль під керуванням ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 відповідно до своєї ролі, на автомобілі марки «Audi А-6» повинен був знаходитись в с. Слобідка Глибоцького району Чернівецької області, очікувати ОСОБА_5 з мігрантами, та після їх прибуття, посадити вказаних п`ять осіб в автомобіль та за вказівкою ОСОБА_5 відвезти їх в с. Новий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області та передати їх іншій особі провіднику.
Особа на ім`я ОСОБА_8 , залучена ОСОБА_5 , відповідно до відведеної останнім ролі, на транспортному засобі марки «Volkswagen Transporter Т-4" повинен був очікувати в с. Новий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області, прийняти від ОСОБА_6 нелегальних мігрантів та спільно з вищевказаною особою на ім`я ОСОБА_7 , поїхати в напрямку державного кордону, провести вказаних осіб безпосередньо до лінії розмежування державного кордону України, показати напрямок подальшого руху та надати інструкції їхніх подальших дій.
04.03.2016 близько 03 години 45 хвилин ОСОБА_5 діючи відповідно до вищевказаного плану злочинних дій, спільно з особою на ім`я ОСОБА_7 , на заздалегідь визначеному місці, а саме біля естакади, в с. Валя Кузьмин Глибоцького району Чернівецької області, зустріли п`ятьох іноземних громадян Республіки Індії та на автомобілі марки «Audi А-6» відвезли вказаних осіб в с.Слобіка Глибоцького району Чернівецької області, де у вказаному населеному пункті, згідно попередньої домовленості, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , передали п`ятьох іноземних громадян ОСОБА_6 та невстановленим слідством особам, який відповідно до попереднього розробленого плану, на іншому транспортному засобі - автомобілі «Volkswagen Transporter Т-4», перевіз цих осіб в с. Новий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області.
Після цього, ОСОБА_6 спільно з іншими невстановленими слідством особами на транспортному засобі марки «Volkswagen Transporter Т-4", діючи відповідно до ролі визначеної організатором ОСОБА_5 , перевіз п`ятьох нелегальних мігрантів до заздалегідь визначеного місця в цьому ж населеному пункті та спільно з іншою особою залученою ОСОБА_5 , виконуючи роль провідників, провели п`ятьох іноземних громадян, до лінії розмежування державного кордону - «Металевої сітки висотою 2 метри» біля прикордонного знаку № 838, вказали їм подальший напрямок руху в бік Республіки Румунії, надали інструкції їхніх подальших дій та поведінки, після чого скрились в невідомому напрямку.
04 березня 2016 року біля 06 годині ОСОБА_5 з метою отримання коштів за організацію та незаконне переправлення осіб через Державний кордон України, в сумі 2 500 доларів США, тобто по 500 доларів США за 1 особу, прибув на автозаправку «АМІГ» що в с.Коровія Глибоцького району Чернівецької області, де був затриманий працівниками поліції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, в своїх показаннях підтвердив обставини вчинення ним злочину, крім того вказував, що у вчиненому щиро кається, просив суд суворо не карати.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, та оголошенням матеріалів кримінальної справи, які характеризують обвинуваченого як особу.
Аналізуючи всі обставини справи, докази зібрані по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_5 є склад злочину передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що він організував незаконне переправлення кількох осіб через державний кордон України, сприяв його вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, в тому числі, що даний злочин вчиненим умисно, з корисливих мотивів його суспільну небезпечність, обставини вчинення ним злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, його стан здоров`я та майновий стан, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину.
Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає: повне визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, його молодий вік, а також, що вчиненням злочину не було завдано жодної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене та обставини, які пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також встановлені судом вищенаведені дані про його особу, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої законом за даний злочин, що передбачене в санкції частини ч.3 ст.332 КК України, тобто із застосуванням ст.69 КК України, оскільки, таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Приймаючи до уваги наведене, відсутність обтяжуючих обставин, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.
Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року роз`яснено судам, що у випадку якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК непотрібно.
А тому, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_5 не підлягає застосуванню додаткове покарання у виді конфіскації майна.
На думку суду, обвинуваченому ОСОБА_5 не може бути також призначено додаткове покарання передбачене санкцією ч. 3 ст. 332 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Так, в п. 17 вищевказаної Постанови також роз`яснено, що відповідно до ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. У такому випадку посилатися на статтю 69 КК не потрібно. В судовому засіданні встановлено, що вчинення даного злочину ОСОБА_5 не пов`язане з його діяльністю чи займаною посадою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину, та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Суддя: