Справа № 191/3986/15-к
Провадження № 1-кп/191/157/16
У Х В А Л А
іменем України
21 вересня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001018 від 26 травня 2015 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Іларіонове, Синельниківського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого- ОСОБА_5 ,

представника потерпілого- ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
22 квітня 2016 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001018 від 26 травня 2015 року відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні 21 вересня 2016 року прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки строк дії ухвали від 26 липня 2016 року про продовження строку тримання під вартою закінчується 23 вересня 2016 року.

Обвинувачений і захисник просили змінити запобіжний захід.

Представник потерпілого не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Суд вислухав сторони кримінального провадження і встановив наступне.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 18.09.2015 року обвинуваченому ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У зв`язку з відсутністю обвинуваченого за місцем проживання і неявкою на виклики органу досудового розслідування- обвинувачений був оголошений в розшук.

На підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд приймає до уваги те, що обвинуваченому раніше обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови якого були ним порушені і обвинувачений самовільно , без повідомлення органів поліції та прокуратури залишив своє місце проживання у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Такі дії вчинені обвинуваченим розцінюються судом як переховування від органів досудового розслідування і є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який враховується судом при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу.

Станом на 21 вересня 2016 року судовий розгляд не закінчений, свідки не допитані, отже будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

За таких обставин, суд приходить до висновку , що підстави для продовження запобіжного заходу тримання під вартою- не відпали, альтернативні запобіжні заходи не можуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 .

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 ( шістдесят) днів до 19 листопада 2016 року включно.

Судове засідання відкласти на 13 год.30 хв. 13 жовтня 2016 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1