У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 ,
при секретаріОСОБА_6 ,
розглянула в судовому засіданні 06 жовтня 2016 року у м. Києві кримінальне провадження № 0000055 за касаційними скаргами захисника ОСОБА_5 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та законного представника потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 - ОСОБА_12 на вирок Апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року щодо ОСОБА_13 .
Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року
ОСОБА_13 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та мешканця АДРЕСА_1 ,
такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України (далі КК) до покарання у позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 135 КК до покарання у позбавлення волі на строк 1 рік, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_13 : на відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_8 6 121 грн, на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 25 000 грн кожному, на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 100 000 грн кожному; стягувати з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_12 як законного представника малолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 847 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 01 лютого 2016 року і до досягнення вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 як законного представника малолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду, роз`яснивши, що у разі невідшкодування страховою компанією збитків потерпілий має право звернутися до суду з позовною заявою в порядку цивільного судочинства.
Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року вирок щодо ОСОБА_13 в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок. Призначено покарання за ч. 3 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 135 КК до покарання у позбавлення волі на строк 2 роки, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 4 433,14 грн, на відшкодування матеріальної шкоди (оплату за проїзд по викликах до правоохоронних органів та судів). Вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілих до ОСОБА_13 та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» скасовано з призначенням нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_13 визнано винуватим у тому, що він 28 січня 2015 року близько 20.35 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 21063 та рухаючись по вул. Комінтерна в м. Ямпіль, порушив вимоги пунктів 2.9.а, 2.10, 12.3 Правил дорожнього руху України, маючи об`єктивну можливість виявити пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які рухались краєм проїжджої частини в попутному напрямку, не прийняв своєчасних заходів до зменшення швидкості та безпечного об`їзду перешкоди, та допустив наїзд на останніх. Внаслідок ДТП пішоходи ОСОБА_14 та ОСОБА_15 отримали тяжкі тілесні ушкодження, що перебувають у причинному зв`язку з їх смертю.
Після скоєного наїзду на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 водій ОСОБА_13 , достовірно знаючи, що пішохід ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження та залишилась на місці пригоди, а пішохід ОСОБА_14 від удару впав на переднє лобове скло автомобіля та розбивши його залишився у салоні, усвідомлюючи, що в результаті його дій можуть настати тяжкі наслідки, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, не звернувся за допомогою до осіб, які були очевидцями пригоди та не відправив потерпілих до лікувального закладу, хоча мав об`єктивну можливість це зробити, продовжуючи керувати автомобілем, у салоні якого залишився ОСОБА_14 , самовільно залишив місце події.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що у діях ОСОБА_13 відсутній склад злочину за ч. 1 ст. 135 КК, оскільки потерпілі померли в момент удару, а тому не перебували у небезпечному для життя стані. Указує, що ОСОБА_13 перебував у шоковому стані та у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не міг об`єктивно та миттєво відреагувати на цю подію та викликати медичних працівників. Вважає, що суд першої інстанції правильно залишив цивільний позов потерпілих до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» без розгляду. Просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі представник потерпілих і цивільних позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_16 і ОСОБА_12 -, адвокат ОСОБА_7 посилається на м`якість призначеного покарання. Вважає, що апеляційний суд безпідставно направив справу в частині вирішення цивільного позову на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Просить скасувати вирок, повністю задовольнити цивільний позов та призначити ОСОБА_13 покарання у максимальних розмірах, передбачених санкціями інкримінованих йому статей, або призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та законний представник малолітніх потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , наводячи аналогічні доводи, просять призначити ОСОБА_13 більш тяжке покарання та повністю задовольнити цивільний позов.

У запереченні на касаційну скаргу представник ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить залишити касаційну скаргу потерпілих без задоволення, а вирок без зміни.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_13 в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило загибель кількох осіб та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 286 КК у касаційних скаргах не оскаржується.
Що стосується обвинувачення ОСОБА_13 у залишенні потерпілих у небезпеці, то за встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження його дії за ч. 1 ст. 135 КК кваліфіковано правильно.
Як зазначив суд у вироку, даний злочин вважається закінченим з моменту залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, незалежно від того, наскільки ефективною могла бути така допомога.
Таку позицію обрав Верховний Суд України в постанові від 06 березня 2014 року (справа №5-1кс14), рішення якого згідно зі ст. 458 КПК є обов`язковими для всіх судів України. Відповідно до зазначеної постанови навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці,має нести відповідальність за ст. 135 КК. Для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи, а також і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному у небезпеці.
Судом встановлено, що ОСОБА_13 мав можливість надати допомогу потерпілим, яких поставив у небезпечний для життя стан, однак нею не скористався.
Доводи у касаційній скарзі захисника про те, що ОСОБА_13 не бачив потерпілих, є такими, що не заслуговують на увагу, з урахуванням того, що ОСОБА_14 розбив переднє лобове скло та залишався у салоні автомобіля аж до його зупинки у домоволодінні ОСОБА_13 .
Доводи у касаційних скаргах потерпілих та їх представника про м`якість призначеного покарання також є необґрунтованими.
Розглядаючи апеляційні скарги прокурора та потерпілих на м`якість призначеного ОСОБА_13 покарання, апеляційний суд належним чином врахував обставини, встановлені судом першої інстанції, узяв до уваги відношення ОСОБА_13 до вчиненого, зокрема, відсутність у нього критичної оцінки своєї поведінки та щирого каяття, та дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_13 більш суворого покарання у межах санкцій ч. 3 ст. 286 КК та ч. 1 ст. 135 КК.
На думку колегії суддів, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, призначене ОСОБА_13 покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Також суд належним чином обґрунтував у вироку необхідність скасування вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілих до ОСОБА_13 та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та призначення нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.
Підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року щодо ОСОБА_13 залишити без зміни, касаційні скарги захисника ОСОБА_5 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та законного представника потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 - ОСОБА_12 - без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3