№1-кп/0202/69/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровськ кримінальне провадження № 0001810 від 27.10.2015 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кіровоград, громадянина України, що не працює, освіта середня, який не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:
- 18.11.2010 р. Кіровоградський районним судом м. Кіровограда за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією майна. Звільнений 14.07.2015 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 11 місяців 3 дні;
обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у скоєні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України.
Однак в процесі судового слідства прокурором було змінено обвинувачення зі ст.121 ч.1 КК України на ст. 124 КК України. Потерпілий ОСОБА_4 при цьому підтримав первісне обвинувачення.
Судом встановлено, що 26 жовтня 2015 року близько 18 години, ОСОБА_5 знаходився у приміщенні кв. АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_4 , виник конфлікт. В ході цього, ОСОБА_4 тримав у правій руці невстановлений в ході досудового розслідування гострий предмет, що володів колючо-ріжучими властивостями, проте ударів ним не завдавав про що свідчить відсутність будь-яких тілесних ушкоджень у обвинуваченого.

В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний намір направлений на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого у разі перевищення меж необхідної оборони.

Так, в обстановці що склалася, ОСОБА_5 помилково припустив загрозу з боку ОСОБА_4 , як реальну для свого життя та здоров`я, та з метою відвернення суспільно небезпечного посягання, обрав межу захисту, яка явно не відповідала небезпечності посягання, маючи реальну змогу вичерпати конфлікт не завдаючи тяжких тілесних ушкоджень потерпілому і усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, у вказаний час, ОСОБА_5 перебуваючи у коридорі вищевказаної оселі, своїми руками обхопив кисть правої руки потерпілого ОСОБА_4 , в який останній продовжував утримувати невстановлений в ході досудового розслідування гострий предмет, що володів колючо-ріжучими властивостями, та умисно наніс ним наніс ним один удар в область обличчя ОСОБА_4 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: рубця в проекції тіла нижньої щелепи ліворуч з частковим переходом в підщелепну область, що є наслідком загоєння глибокого садна або поверхневої різаної рани, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки та один удар в область живота ОСОБА_4 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненому злочині визнав в повному обсязі за ст. 124 КК України та пояснив, що 26.10.2015 року ОСОБА_6 , який є батьком його співмешканки ОСОБА_7 повідомив їм про погрози від свого сина - ОСОБА_4 . ОСОБА_6 прийшов до місця мешкання обвинуваченого та залишався там до вечера. Ввечері для запобігання конфлікту ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 прийшли до місця мешкання ОСОБА_6 . Коли зайшли до квартири, то він побачив у коридорі ОСОБА_4 з ножем у руках. В цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вже зайшли до кімнати. ОСОБА_4 почав рух з ножем у руках в його бік, він відбив руку з ножем та ніж поранив обличчя ОСОБА_4 . ОСОБА_4 не заспокоївся та продовжив напад, в результаті чого він рукою ОСОБА_4 яка була з ножем, ударив його у живіт та штовхнув до кухні. У цей час вибігла ОСОБА_10 та почала кричати. Після того як відвели ОСОБА_6 до його кімнати, він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 пішли додому.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що ввечері 26.10.2015 року він збирався вийти до магазину, коли він вийшов зі своєї кімнати у коридорі побачив обвинуваченого, який запропонував йому вийти з квартири побалакати, на що він погодився. Коли вони вийшли до тамбуру обвинувачений, без пояснень, наніс йому гострим предметом, схожим на ніж, удар в обличчя та в живіт. Це все бачила його племінниця ОСОБА_9 та почала кричати, на її крик вибігла мати потерпілого та розборонила їх, викликала швидку медичну допомогу та міліцію.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 26.10.2015 року його проводжали додому його донька ОСОБА_7 , її чоловік ОСОБА_5 з онучкою ОСОБА_9 . Коли вони зайшли до квартири донька повела його до кімнати, а ОСОБА_5 залишився у коридорі у онучкой. Онучка закричала, що у ОСОБА_4 ніж та донька вибігла, він почав виходити з кімнати, та побачив як вибігла також його колишня дружина ОСОБА_10 та почала рознімати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . При цьому він чув, що обвинувачений кричав, "На кого ты с ножом". Також пояснив, що бачив кров у потерпілого.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що 26.10.2015 року прийшов її батько ОСОБА_6 , оскільки його побив ОСОБА_4 . Вона разом з чоловіком ОСОБА_8 та донькою ОСОБА_9 повели батька додому. Коли вони прийшли, вона повела батька до кімнати, та відразу ж вибігла на крик доньки та побачила ОСОБА_4 з ножем у правій руці. Він кричав та погрожував. ОСОБА_5 схопив ОСОБА_4 за руки, заштовхнув до кухні, зачинив її та вони пішли додому.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що 26.10.2015 року ввечері перебувала у себе в кімнаті та почула крики онучки ОСОБА_11 . Вона вийшла до коридору та побачила що на кухні була бійка між обвинуваченим та потерпілим (вони сцепились в друг друга руками) При цьому в руці обвинуваченого вона побачила щось, що нагадувало ніж. ОСОБА_10 виштовхала обвинуваченого в коридор, та зачинила двері на кухні. Потім вона викликала міліцію.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ввечері 26.10.2015 р. прийшли за адресою мешкання ОСОБА_6 .. Її мати - ОСОБА_7 відвела ОСОБА_6 до його кімнати, а ОСОБА_4 вибіг з ножем у руці та почав бійку з ОСОБА_5 . Вона закричала та пішла.
Також по справі дослідженні в судовому засіданні й інши докази на підтвердження вини обвинуваченого, а саме:
-протоколом огляду місця події від 26 жовтня 2015 року, проведеного в період часу з 23 год. 05 хв. по 23 год. 20 хв., згідно якого було оглянуто приміщення кухні за адресою: у АДРЕСА_3 та вилучені один змив з речовиною бурого кольору, вилучений з підлоги на кухні та три кухонні ножі;
-протоколом огляду від 26 жовтня 2015 року, проведеного в період часу з 23 год. 45 хв. по 23 год. 55 хв. згідно якого були оглянуті та вилучені речі ОСОБА_4 , а саме: чоловічий спортивний светр чорного кольору та чоловіча бавовняна майка сірого кольору;
-висновком експерта № 5504е від 07.12.2015 року відповідно до якого за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рубця на череві праворуч, що є наслідком загоєння проникаючого колото-різаного поранення черева праворуч, з раною на череві праворуч (на відстані 100 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 2 см. праворуч від умовної серединної лінії тіла), яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шікри, підшкірно-жирової клітковини та далі проникає в черевну порожнину, з ушкодженням великого сальника та дотичного поранення тонкої кишки, з явищами внутрішньочеревної кровотечі (100 мл крові в черевній порожнині); рубця в проекції тіла нижньої шелепи ліворуч з частковим переходом в підщелепну область, що є наслідком загоєння глибокого садна або поверхневої різаної рани. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння, дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 6 МКЛ, тобто в і термін на який вказує слідчий та прокурор у постанові.
Виявлене у ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді: глибокого садна або поверхневої різаної рани відноситься до легкого тілесного ушкодження, що має незначні скороминучі наслідки. За своїм характером виявлене тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черева відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як 2-х механічних дій гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, що діяв (діяли) в область обличчя ліворуч та черева праворуч (у напрямку спереду назад).
Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках доступних для нанесення власною рукою, але враховуючи тяжкості отриманої травми в області черева, вважаю не характерними.
-хіміко-токсилогічним аналізом на вміст алкоголю № 123280 від 26 жовтня 2015 року, відповідно до якого в крові ОСОБА_4 було виявлено 1,37 % алкоголю;
- висновком експерта № 5583е від 14.12.2015 року відповідно до якого, за даними наданої медичної документації та при огляд 03.12.2015 року у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рубця на череві праворуч, що є наслідком загоєння проникаючого колото-різаного поранення черева праворуч, з раною на череві праворуч (на відстані 100 см. Вгору від підошовної поверхні стоп та на 2 см. Праворуч від умовної серединної лінії тіла), яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та далі проникає в черевну порожнину, з ушкодженням великого сальника та дотичного поранення тонкої кишки, з явищами внутрішньочеревної кровотечі (100 мл крові в черевній порожнині); рубця в проекції тіла нижньої шелепи ліворуч з частковим переходом в підщелепну область, що є наслідком загоєння глибокого садна або поверхневої різаної рани. Локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту, тобто від механічної дії леза ножа в область нижньої щелепи ліворуч та при ударі ножем в черево праворуч;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 грудня 2015 року, проведеного в період з 13 год. 01 хв. по 13 год. 18 хв., за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого потерпілий ОСОБА_4 показав за яких обставин йому були нанесені тілесні ушкодження 26.10.2015 року.
Вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_5 суд виходить з того, що суб`єктивна сторона злочину передбаченого ст. 121 КК України, характеризується умисною виною. При цьому умисел може бути як прямим, так і непрямим.

У свою чергу, стаття 124 КК України містить склад привілейованого умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Заподіяння таких ушкоджень підлягає кваліфікації за цією статтею у випадку, а саме, у разі його вчинення при перевищенні: меж необхідної оборони. У цьому випадку діяння характеризується заподіянням шкоди у вигляді тяжких тілесних ушкоджень тому, хто посягає, при захисті від суспільно небезпечного посягання, але з перевищенням меж необхідної оборони, тобто при явній невідповідності зазначеної шкоди небезпечності посягання або обстановці захисту.

Необхідна оборона у відповідності до правил ст. 36 КК України - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає необхідної та достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом якими, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України є будь - які дії особи, що безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди особі, яка захищається, та у зв`язку із тим вимагають свого негайного відвернення або припинення. Така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

Щоб установити наявність чи відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суд повинен врахувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Судом встановлено, що між потерпілим та обвинуваченим виникли неприязні стосунки з приводу образ та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Конфлікт виник раптово з застосуванням ножа. При цьому як встановлено в судовому засіданні очевидцем подій крім потерпілого та обвинуваченого була виключно свідок ОСОБА_9 , яка зазначила, що саме потерпілий напав першим, маючи в руці ніж. Під час досудового розслідування знаряддя злочину виявлено не було.

Разом з тим відсутність будь-яких тілесних пошкоджень у обвинуваченого та наявність тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого вказує на те, що обвинуваченим неправильно було зроблено висновок про можливу небезпеку та його дії не відповідали межі необхідної оборони.

Таким чином оцінюючи докази по справі, виходячи із сукупності всіх встановлених обставин події, яка відбувалася в присутності очевидця скоєння злочину, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що по справі надано суду достатньо доказів у вчиненні обвинуваченим злочину, який суд кваліфікує за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Суд критично сприймає покази потерпілого ОСОБА_6 , оскільки вони не чим не підтверджуються та спростовуються показами свідка ОСОБА_9 . Висновок експерта № 5583е від 14.12.2015 року також не спростовує механізму отримання тілесних ушкодджень, зазначеного обвинуваченим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_9 .
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він офіційно не працює, по місцю перебування характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того згідно вироку Кіровоградського районного суду м. Кіровоград від 18.11.2010 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 14.07.2015 року умовно-достроково строком на 1 рік та 11 місяців 3 дні.
Оскільки ОСОБА_5 скоїв злочин під час умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком суду, при призначенні йому остаточного покарання суд застосовує положення ч. 1 ст. 71 КК України, обираючи принцип часткового приєднання не відбутої частини покарання.
Витрат, пов`язаних з залученням експертів в кримінальному провадженні не міститься.
Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
У відповідності з ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково (у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі) приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кіровоградського районного суду м. Кіровоград від 18.11.2010 р., остаточно призначивши ОСОБА_5 покарання з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання з 28.10.2015 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення за період з 28.10.2015 року по 17.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.
Речові докази: майка зі слідами пошкодження та речовини бурого кольору, светр зі слідами пошкодження, три ножі, змив РБК на одному марлевому тампоні, контроль поверхні та контроль марлі, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1