Справа № 366/1400/15-к
Провадження № 1-кп/366/32/16
В И Р О К
Іменем України
19 жовтня 2016 року смт. Іванків
Іванківський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Іванків, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000186 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працює, розлучений, утриманців немає, раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 приблизно о 22 годині приїхав на власному автомобілі «Лада Гранта», д.н.з. НОМЕР_1 до кафе-бару «Стимул», що розташований по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 . Там вирішив викрасти камеру відеоспостереження, яка висіла на стіні зазначеного закладу. З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись нагодою, поки за його діями ніхто не спостерігав, таємно викрав зі стіни приміщення кафе-бару «Стимул», камеру відеоспостереження марки ЕС-Т-442SН-2 вартістю 614 грн. 80 коп., чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що своїми умисними та протиправними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не визнав та пояснив, що він живе по вул. Щербакова поряд з кафе-баром «Стімул». 30.03.2015 року, ввечері, він приїхав до приміщення кафе-бару «Стімул» зі своїм знайомим, ОСОБА_7 . Відкривши багажника свого автомобіля, трохи постояли біля нього. Він особисто пив каву, а ОСОБА_8 - пиво. Всередину не заходили. Навколо нікого не було. Лише через дорогу, метрів за 5-6 стояла якась компанія незнайомих йому людей біля бару «Дорожнє». Згодом вибігла ОСОБА_9 (бармен із кафе-бару «Стімул») стала питати щось за відеокамеру. Він же її не брав, і в багажник нічого не клав. Із ОСОБА_9 він у недружніх стосунках. З потерпілою конфліктів не було. Оскільки він не визнає себе винним, то, відповідно не визнає і позовних вимог. Просить його виправдати.
На думку державного обвинувачення, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доводиться зібраними в ході досудового розслідування по справі доказами показами потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження № 0000186 в одному томі, які надано суду.
Зокрема, допитана у судовому засіданні як потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що 31.03.2015 року зранку, прийшовши до належного її батьку кафе-бару «Стімул», де вона працює адміністратором, вона дізналася про крадіжку відеокамери спостереження з приміщення кафе-бару. ЇЇ бармен ОСОБА_9 залишила їй записку « ОСОБА_10 , передивись запис, бо « ОСОБА_11 » її зламав». Вона переглянула запис на комп`ютері, і побачила, що біля бару, безпосередньо перед зникненням зображення, були ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Самої камери на приміщенні, коли вона 31.03.2015 року прийшла, не було, лише стирчали проводи.
Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 показала суду, що вона працює в кафе-барі «Стімул» в смт. Іванків. 30.03.2015 року до бару під`їхали на автомобіля ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Вони заходили всередину. Перебуваючи на вулиці біля машини, багажник якої був відкритий, ОСОБА_13 кидався пляшками, стаканами. Це вона бачила по монітору. Як і хто зривав камеру вона не бачила - зникло зображення, і вони відразу поїхали. Потім повернулись. Тоді вона висловила претензію ОСОБА_13 «Що ти зробив з камерою?». На що той відповів: «Воно що, твоє?». Вона ж відразу дивилась відеозапис. На той час у барі нікого не було.
Допитаний як свідок ОСОБА_15 показав суду, що 30.03.2015 року він повертався з гостей, був добряче випивший. Взяв собі ще пива. У центрі ОСОБА_16 він зустрів ОСОБА_17 та попросив підвезти його додому. Потім він взяв собі пива, а ОСОБА_13 взяв каву. Він сів у машину і вони поїхали. Під`їхали до нього додому. Потім вирішили поїхати до кафе-бару «Стімул». Приїхали, до бару не заходили. Чого приїхали до бару «Стімул», він пояснити не може, був дуже п`яний, і не все пам`ятає. Біля бару, окрім нього та Жигадла, нікого не було. Через відкрите вікно, було видно що в середині бару також порожньо, людей немає. Вони стояли на вулиці біля відкритого багажного відділення автомобіля ОСОБА_18 , на якому він приїхав, спілкувались, він пив пиво, а ОСОБА_13 каву. Простояли хвилин 15. Жигадло нікуди не відлучався, нічого не робив. Як він потрапив додому не пам`ятає, чи пішки чи на машині. Він особисто ніякої камери не бачив. Також не бачив, чи ОСОБА_13 наближався чи викрадав будь-яку камеру. Як вони розійшлись по домівках, він не пам`ятає.
Крім того, судом у судовому засіданні було оглянуто письмові матеріали кримінального провадження, якими прокурор обґрунтовує доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме:
- Витяг з кримінального провадження № 0000186 від 01.04.2015 року, відповідно до якого 01.04.2015 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення крадіжки відеокамери спостереження 30.03.2015 року о 22 год. 20 хв. саме ОСОБА_6 ;
- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.03.2015 року від ОСОБА_5 , в якій вона повідомила, що 30.03.2015 року саме ОСОБА_6 викрав камеру відеоспостереження;
- Протоколом огляду місця події з ілюстративною таблицею до нього від 31.03.2015 року - місця скоєння злочину;
- Постановою про визнання речовим доказом та передачу на зберігання вилученої пластикової пляшки від 01.04.2015 року,
- Висновком експерта № 5-05/148 від 08.05.2015 року з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого залишкова вартість бувшої у використанні викраденої камери відеоспостереження ЕС-Т-442SН-2, з урахуванням комплектації, передбаченої виробником, станом на 30.03.2015 року могла становити 614,80 грн. при умові працездатності та при умові, що товарний стан об`єкта експертизи на момент скоєння злочину відповідав визначеному строку експлуатації;
- Долученим до справи компакт-диском з відеозаписом, що здійснювався під час зникнення камери та протоколом його огляду від 08.05.2015 року.
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не знайшла свого підтвердження здобутими та дослідженими у ході розгляду справи доказами, а тому є недоведеною.
У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємопов`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.
Норма ст. 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Відповідно до ст. 373 КПК України, вирок - найважливіше процесуальне рішення суду першої і апеляційної інстанції, результат всієї передуючої його ухваленню процесуальної діяльності органів досудового розслідування в суду, акт правосуддя. Виправдувальний вирок - один із видів остаточного судового рішення, яким вмотивовано проголошується невинуватість обвинуваченого у вчиненні попередньо інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також визначаються правові наслідки визнання особи виправданою.
Однією із правових підстав ухвалення виправдувального вироку є недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.
З врахуванням норм ст. ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, що мала місце 30.03.2015 року.
Відповідно до положень ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів; докази, будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті об`єктивні зв`язки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів.
Положення ст. 91 КПК України визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, такі як подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, тощо.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Суд, дослідивши у судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення, прийшов до висновку, що такі докази не довели вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України або ж не можуть бути прийняті судом як такі.
Так, суд при розгляді справи в межах оголошеного ОСОБА_6 обвинувачення, безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, оглянувши документи та речові докази, оголосивши протоколи, документи та вивчивши всі матеріали кримінального провадження, заслухавши міркування і доводи прокурора, захисника, приходить до переконання, що дані досудового розслідування не підтверджують оголошеного ОСОБА_6 обвинувачення, виходячи з наступного.
Відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені у Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.04.2015р., в той час як протокол огляду місця події (з фототаблицею до нього) проводились 31.03.2015 року, тобто до внесення відомостей у ЄДРДР, і тому дана слідча дія є незаконною, а доказ - недопустимим. Крім того, протокол огляду місця події не підтверджує факту вчинення крадіжки саме обвинуваченим ОСОБА_6 .
Крім того, протокол огляду предмета від 08.05.2015 року та лазерний компакт-диск CD-R білого кольору, розміром внутрішньої пам`яті 700 мегабайт, серійний № 117CD16D8043608B2 від 08.05.2015 року із зображенням запису камери відеоспостереження з кафе-бару «Стимул», постанова про визнання предметів речовими доказами, засвідчують лише факт проведення огляду CD-R диску із записами з камер спостереження вказаного бару.
Однак, походження вказаного лазерного компакт-диску CD-R білого кольору, розміром внутрішньої пам`яті 700 мегабайт, серійний № 117CD16D8043608B2 від 08.05.2015 року, невідоме, в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про його отримання (вилучення) органами досудового розслідування в установленому КПК порядку. Як випливає із матеріалів кримінального провадження, лазерний компакт-диск CD-R білого кольору, розміром внутрішньої пам`яті 700 мегабайт, серійний № 117CD16D8043608B2, був наданий потерпілою ОСОБА_5 08.05.2015 р., тобто був отриманий органом досудового розслідування без ухвали слідчого судді та без дотримання вимог ч. 1 ст. 100 КПК України, згідно якої речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 170-174 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідні відеозаписи, які містяться на лазерному компакт-диску CD-R білого кольору, розміром внутрішньої пам`яті 700 мегабайт, серійний № 117CD16D8043608B2, не можуть бути використані як доказ у даній справі ( у відповідності до рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України ), оскільки здобуті з порушенням вимог КПК України, а тому являються недопустимим доказом.
Крім того, протокол огляду лазерного компакт-диску CD-R білого кольору, розміром внутрішньої пам`яті 700 мегабайт, серійний № 117CD16D8043608B2 від 08.05.2015року, та сам огляд проведено слідчим СВ Іванківського РВ, ОСОБА_19 з порушенням вимог КПК України, а саме без присутності підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена цим законом. За ч. 4 ст. 237 КПК України особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведені цієї слідчої дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.
Крім того, постанова про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 01.04.2015 року (вилучену пластикову пляшку ємкістю 1 л), не може бути визнана судом як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки вилучений доказ жодним чином не підтверджує факт вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Крім того, посилання державного обвинувачення на висновок експерта № 5-05/148 від 08.05.2015 року про проведення товарознавчої експертизи, як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не може взяти до уваги, оскільки висновок експерта підтверджує лише розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому внаслідок вчинення протиправних дій.
Крім того, вимогами ст. 290 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
Відповідно до ч. 3 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.
Згідно ч. 9 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
За ч. 11 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
Всупереч зазначеному, у матеріалах кримінального провадження відсутні протоколи про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, підозрюваним ОСОБА_6 не зазначено найменування наданих для доступу матеріалів, а тому надані стороною обвинувачення докази являються недопустимими, оскільки згідно п. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як доказ.
До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача, про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів, крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.
Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.
Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессерує і Джабардо проти Іспанії»).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необхідність постановлення відносно ОСОБА_6 виправдувального вироку, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов відсутній.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.
Судові витрати покласти на рахунок держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 377 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185 КК України та виправдати ОСОБА_6 за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Поновити ОСОБА_6 в правах, обмежених під час кримінального провадження.

Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 368 грн. 28 коп. - покласти за рахунок держави
Речові докази:
- пластикову пляшку ємкістю 1 літр - знищити;
- лазерний компакт-диск CD-R білого кольору, розміром внутрішньої пам`яті 700 мегабайт, серійний № 117CD16D8043608B2 від 08.05.2015 року із зображенням запису камери відеоспостереження з кафе-бару «Стимул», який приєднано до матеріалів даного кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов відсутній.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його нене скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя