АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №641/3419/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2231/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження № 11кп/790/2231/16 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровськ Луганської області, громадянина України, розлученого, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, без постійного місця мешкання, раніше судимого:

-28.08.2012 року Комінтернівським районним судом м.Харкова до покарання у виді 100 годин громадських робіт, згідно з довідкою від 13.03.2014р. відбув призначене покарання у виді громадських робіт,

засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі.

Як установив суд, приблизно 08 листопада 2013 року в вечірній час, більш точна дата та час в ході досудового слідства не встановлені, ОСОБА_8 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, зайшов у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_1 , де знаходився раніше йому незнайомий ОСОБА_9 , з яким у нього на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин почалась сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на вбивство останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 дістав ніж, який мав при собі та тримаючи його в правій руці, наніс ним чисельні удари по тілу та кінцівкам ОСОБА_9 , спричинивши останньому згідно з висновками судово-медичної експертизи № 3161 Дм/13 від 19.12.2013 року не менше ніж 31 удар внаслідок яких йому було заподіяно наступні тілесні ушкодження:

- дві колото-різані рани лівого плеча;

- дві колото різані рани лівого передпліччя;

- одна колото різана рана на передній поверхні грудної клітини;

- п`ять колото різаних ран живота;

- одна колото різана рана пахової області, з ушкодженням пахової артерії;

- шістнадцять колото різаних ран нижніх кінцівок;

- чотири колото різані рани грудної клітини по задній поверхні, одна з яких проникає у плевральну порожнину, ушкоджуючи париєтальну плевру.

Від отриманих ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці. Причиною смерті ОСОБА_9 стала гостра крововтрата внаслідок вищезазначених множинних колото-різаних поранень грудної клітини та живота, а також у зв`язку з ураженням крупних судин (права пахова артерія).

Переконавшись у тому, що ОСОБА_9 не подає ознак життя, ОСОБА_8 з місця вичнення злочину зник.

В апеляційній скарзі обвинувачений ставить питання про скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що потерпілого він не вбивав, на досудовому слідстві обмовив себе у цьому злочині внаслідок фізичного та психологічного насильства з боку працівників міліції, в матеріалах провадження докази на підтвердження його вини - відсутні, а наявні докази про його непричетність до вбивства, зокрема: висновки експертизи про відсутність слідів крові потерпілого на знарядді вбивства та під нігтями ОСОБА_8 ; відсутність свідків, які б бачили ОСОБА_8 поблизу будинку по пр-ту Московському; показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_8 на поминах Авдія просив ОСОБА_10 сходити у підвал та подивитися на зарізану ним людину, спростовуються свідоцтвом про смерть, з якого вбачається, що помини ОСОБА_12 були задовго до смерті ОСОБА_9 . Зазначив, що під час судового слідства не був допитаний співмешканець ОСОБА_13 , який на ґрунті ревнощів неодноразово погрожував ОСОБА_9 та досудовим розслідуванням не була перевірена минула співмешканка потерпілого, яка зі своїм співмешканцем може бути причетною до справи.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що у порушення ст.ст.13, 233 КПК України речі обвинуваченого, щодо яких проведено ряд експертних досліджень, були вилучені під час огляду місця події - із приміщення у будинку АДРЕСА_2 , де мешкав ОСОБА_14 , без відповідної ухвали слідчого судді, а тому вони і експертні висновки є недопустимими доказами. Указав, що свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_14 у вчинені вбивства суд, у порушення вимог ч.4 ст.95 КПК України, обґрунтував на визнавальних показаннях обвинуваченого, даних на досудовому слідстві під час слідчого експерименту, що є недопустимим. До того ж ці показання щодо кількості та локалізації тілесних ушкоджень не відповідають кількості та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених на трупі потерпілого. Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не були очевидцями вбивства і знають про причетність ОСОБА_14 до вбивства зі слів обвинуваченого. Вважає, що розгляд кримінального провадження здійснено незаконним складом суду, а саме колегією суддів, яка була визначена з порушенням вимог ст.ст.31, 35 КПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні протокол автоматизованого розподілу та інші відомості, які б підтверджували, що вказаний персональний склад колегії суддів у справі був визначений автоматизованою системою документообігу суду. До того ж, визначення персонального складу колегії суддів для розгляду кримінальної справи відбулось з порушенням вимог щодо спеціалізації суддів, так як кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 було розподілено на суддів, які спеціалізуються на розгляді цивільних справ.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_9 за викладених у вироку обставин, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку доказах, які належним чином дослідженні у судовому засіданні і є правильним.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про його непричетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження необґрунтовані.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що під час вживання разом із ОСОБА_8 спиртних напоїв, останній повідомив йому, що порізав ножем молодого хлопця у підвалі буд. АДРЕСА_1 . Також свідок показав, що знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, поведінка ОСОБА_8 ставала неадекватною.

Про те, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 міг розпочати бійку та вдарити людину, підтвердили також допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що мешкав на іншому крилі підвалу, де був знайдений труп потерпілого, і бачив у цьому підвалі декілька разів ОСОБА_8 , який там знаходився разом зі знайомим ОСОБА_10 .

Таким чином, посилання обвинуваченого на відсутність свідків, які б бачили його поблизу будинку АДРЕСА_1 , є безпідставними.

Посилання суду у вироку на показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які вони дали з чужих слів, не суперечить вимогам ст.97 КПК України, ці показання істотних суперечностей між собою та іншим доказам не містять.

До того ж у скарзі захисника не наведено у чому саме показання свідка ОСОБА_10 суперечать показанням свідка ОСОБА_11 .

Тому доводи апеляційної скарги захисника про неузгодженість показань свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 між собою та іншим доказам є необґрунтованими.

Що стосується посилань у скаргах захисника і обвинуваченого на те, що за показаннями вказаних свідків ОСОБА_14 повідомив їм про вчинене ним вбивство задовго до факту смерті ОСОБА_19 , то це не свідчить про неправдивість показань свідків, оскільки винуватість ОСОБА_14 у вчиненому підтверджена і іншими доказами, отриманими у встановленому законом порядку.

Згідно даним протоколу огляду місця події від 12.11.2013 року, у підвалі будинку № 122 про проспекту Московському у м. Харкові був виявлений труп громадянина ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті (т.1 а.с.136-164).

За даними протоколу огляду місця події від 13.11.2013 року, в ході цієї слідчої дії у ОСОБА_8 було вилучено кросівки, в яких він був взутий в день вчинення злочину, а також з правого карману куртки ОСОБА_8 вилучена запальничка синього кольору, обладнана ліхтариком, якою, зі слів ОСОБА_8 , він висвітлював собі шлях коли спускався в підвал будинку та коли наносив потерпілому удари ножем (т.1 а.с.120-125).
Із даних протоколу додаткового огляду місця події від 13.11.2013 року слідує, що у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де мешкав ОСОБА_8 , у вказаному підозрюваним, у присутності понятих, місці було виявлено і вилучено розкладний ніж з полімерною рукояткою червоного кольору, яким ОСОБА_8 вчинив убивство потерпілого, після чого сховав його у цьому приміщенні (т.1 а.с.169-174).
За висновками судово-медичних експертиз №3161-Дм/13 від 13.11.2013 року, №4/3161-Дм/13 від 13.01.2014 року, №401-МК/13/3161 від 13.11.2013 року, які встановили у Калугіна зазначені вище тілесні ушкодження, у тому числі, що спричинили настання смерті потерпілого, ці ушкодження утворилися за життя потерпілого, могли бути отримані від не менше ніж 31 кратного впливу колючо-ріжучого предмета, яким міг бути розкладний ніж, виявлений за місцем мешкання ОСОБА_14 у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 . Конструктивні особливості клинків інших кухонних ножів, представлених на експертизу, виключають можливість заподіяння встановлених колото-різаних ушкоджень.
Вищезазначене свідчить про те, що обставини вчинення вбивства ОСОБА_19 , знаряддя злочину і місце його схованки, могли бути відомі лише особі, яке вчинила це кримінальне правопорушення і у свою чергу спростовують доводи скарг про непричетність ОСОБА_14 до вбивства.
За висновками експертів № 842 Ц від 25.11.2013 року; № 943Ц від 23.12.2013 року, у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_8 виявлені сліди крові людини, походження яких від потерпілого ОСОБА_19 не виключається. Від ОСОБА_8 сліди крові походити не могли.
Відповідно до висновків експерта від 16.01.2014 року № 56, на поверхні куртки ОСОБА_8 виявлені волокна нашарування, які мають спільну родову належність з волокнами, що входять до складу за волокном куртки з капюшоном (толстовки) потерпілого ОСОБА_9 .
На поверхні куртки з капюшоном (толстовки) ОСОБА_9 виявлені волокна нашарування, які мають спільну родову належність з волокнами, що входять до складу за волокном куртки, належної ОСОБА_8 .
За висновком експерта від 28.03.2014 року на належній ОСОБА_8 куртці виявлено кров людини, яка за генетичними ознаками збігається з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 .
Із даних протоколу слідчого експерименту слідує, що в ході цієї слідчої дії ОСОБА_8 , за участю понятих та свого захисника, із виходом на місце злочину, в умовах, що виключали будь-який вплив на нього, добровільно, самостійно показав і детально відтворив обставини вчиненого ним вбивства потерпілого. При цьому ніяких заяв чи зауважень з приводу тиску з боку працівників міліції на ОСОБА_8 від учасників слідчого експерименту, у тому числі від підозрюваного, не надійшло про що вищевказані особи власноручно, письмово засвідчили в протоколі.

Стосовно посилань захисника на те, що показання ОСОБА_14 на слідчому експерименті, щодо кількості та локалізації тілесних ушкоджень, не відповідають кількості та локалізації тілесних ушкоджень виявлених на трупі потерпілого, то це свідчить про намагання обвинуваченого применшити об`єм своїх злочинних дій з метою пом`якшити покарання за вчинене.

Ці узгоджені між собою докази, які безперечно викривають ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, вказують на неспроможність доводів апеляційних скарг про непричетність обвинуваченого до вчиненого.
Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 доводи про самообмову внаслідок застосування до нього незаконних методів слідства, є безпідставними.
Із матеріалів кримінального провадження слідує, що в ході досудового слідства ОСОБА_8 про застосування до нього незаконних методів слідства не заявляв, своєму захиснику про це не повідомляв, скарг з цього приводу не пред`являв, хоча не був позбавлений такої можливості.
Ніяких конкретних даних про це обвинувачений не навів і в апеляційній скарзі.
Відсутність тиску з боку працівників міліції на ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту, підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , який приймав участь, як понятий, під час проведення зазначеної слідчої дії.
До того ж суд, відповідно до вимог ч.4 ст.95 КПК України, не обґрунтовував свій вирок показаннями, наданими ОСОБА_14 під час досудового слідства слідчому.
Припущення обвинуваченого про можливу причетність співмешканця ОСОБА_13 а також бувшої співмешканки потерпілого ОСОБА_9 до його вбивства, нічим в апеляційній скарзі не обґрунтоване і є безпідставним.
За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про застосування до нього незаконних методів слідства та можливу причетність до вбивства інших осіб, є надуманими та наведені обвинуваченим з метою уникнути відповідальності за вчинене.
Що стосується доводів скарги захисника про те, що суд порушив вимоги ч.4 ст.95 КПК України, оскільки послався на показання, даними ОСОБА_14 під час слідчого експерименту, то вони є безпідставними.

Згідно ч.1 ст.240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За змістом цього закону слідчий експеримент, це не давання особою показань слідчому під час допиту чи одночасного допиту двох або більше осіб, а відтворення і фіксування обстановки та обставин події злочину, до участі якого можуть бути залучені спеціаліст, свідок та сторони кримінального провадження, у тому числі і підозрюваний.

Як слідує із матеріалів провадження, саме з метою перевірки і уточнень відомостей про обставини, за яких потерпілого ОСОБА_19 позбавили життя, був проведений слідчий експеримент, в ході якого підозрюваний ОСОБА_14 відтворив свої дії, пов`язані з обставинами за яких він вчинив вбивство, указавши місце злочину, механізм, кількість, локалізацію нанесених потерпілому ножових поранень, що повністю узгоджується з положеннями ст.240 КПК України і саме на ці дані протоколу суд послався у вироку, що не суперечить вимогам ч.4 ст.95 КПК України.

Доводи скарги захисника про недопустимість, як доказів, речей обвинуваченого і проведених щодо них експертних висновків, оскільки ці речі були вилучені за місцем мешкання ОСОБА_14 у порушення вимог ст.ст.13, 233 КПК України, без відповідної ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Згідно ч.2 ст.233 КПК України під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Згідно приписів ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, приміщення загального користування, до яких відноситься і підвальне приміщення, належать власникам квартир на праві спільної сумісної власності.
У провадженні встановлено, що ОСОБА_14 самовільно зайняв підвальне приміщення у домі АДРЕСА_3 , яке не належить йому на праві власності, а тому воно не знаходилось у володінні ОСОБА_14 .
За таких обставин, необхідності звертатися до слідчого судді за отриманням дозволу на проникнення у підвальне приміщення, де мешкав ОСОБА_14 , та проведення у ньому огляду місця події, підстав не було.
Наведені у скарзі захисника доводи про те, що сліди крові потерпілого могли потрапити на речі ОСОБА_14 у результаті того, що огляд місця виявлення трупа ОСОБА_19 у підвалі будинку АДРЕСА_1 проводився одночасно з оглядом приміщення у будинку АДРЕСА_2 за участі одного і того же спеціаліста-криміналіста, також є безпідставними.
Даних про те, що 12 листопада 2013 року у приміщенні будинку АДРЕСА_2 проводився огляд місця події, матеріали провадження не містять.
Згідно матеріалам провадження, 12 листопада 2013 року огляди місць події проводилися у підвалі будинку АДРЕСА_1 , де було виявлено труп ОСОБА_19 та у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де мешкав ОСОБА_14 , які розташовані один від одного на відстані 460 метрів, що дозволило спеціалісту ОСОБА_21 послідовно прийняти участь спочатку в огляді підвалу будинку АДРЕСА_1 , а потім підвалу будинку АДРЕСА_3 , що чинним кримінальним процесуальним законом не заборонено.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що при проведенні огляду у складі оперативно-слідчої групи, вона була в бахілах та печатках.
Зазначені обставини спростовують припущення захисника про можливість потрапляння крові потерпілого на одяг обвинуваченого опосередковано через спеціаліста ОСОБА_21 .

Таким чином, дослідивши та давши належну оцінку всім зібраним у справі доказам, які не викликають сумнівів у їх достовірності та безперечно викривають обвинуваченого у вчиненому, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені умисного вбивства ОСОБА_9 і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України.
Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в скаргах, підстав не має.
Яких-небудь даних, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів розслідування або суду, не встановлено.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.
Доводи апеляційної скарги захисника про розгляд кримінального провадження незаконним складом суддів внаслідок розподілу кримінального провадження ніби - то не через автоматизовану систему документообігу суду, є безпідставними.
Як убачається з матеріалів справи, розподіл кримінального провадження щодо ОСОБА_8 між суддями, з визначенням колегії із трьох конкретних суддів, здійснювався відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, через автоматизовану систему діловодства суду, згідно якого протоколи розподілу справи між суддями, на відсутність якого посилається захисник, було виключено на підставі рішення Ради суддів України №4 від 21.01.2011 року, що підтверджується повідомлення із Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17.11.2016 року та витягом із КП «Д-3», долученими до матеріалів провадження при апеляційному розгляді.
Стосовно доводів скарги захисника про розгляд кримінального провадження з порушенням визначення спеціалізації суддів, то вониі також є безпідставними.
Так, суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно вимог п.2 ч.5 ст.126 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» збори суддів визначають спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій справ.
Тобто, зборами суддів можливо визначити інших суддів, до повноважень яких належить здійснення судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно наявної у провадження довідки (т.2 а.с.64), кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 було розподілено на підставі рішення зборів суддів №12 від 09.09.2013 року, у зв`язку з відсутністю достатньої кількості суддів, які розглядають кримінальні справи.
Тому доводи апеляційної скарги захисника про порушення визначення спеціалізації суддів для розгляду зазначеного кримінального провадження, позбавлені підґрунтя.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 13 листопада 2013 року по 22 листопада 2016 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий:

Судді: