Справа № 183/5629/15
№ 1-кп/183/122/16
В И Р О К
іменем України
24 червня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000433 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , судимого 12.06.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 1 рік, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
14 лютого 2015 року наказом № 37 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду курсанта 4 навчального взводу 4 навчальної роти 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» опублікованої у журналі Голос України від 04.03.2015 № 39, солдат ОСОБА_4 вчинив злочин в умовах особливого періоду.
Всупереч вищезазначеному, 05 травня 2015 року військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, та ухилявся від проходження військової служби 8 діб, тобто тривалістю понад три доби але не більше десяти діб вчинені в умовах особового періоду.
13 травня 2015 року ОСОБА_4 прибув самостійно до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Після цього, 01 червня 2015 року ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, та ухилявся від проходження військової служби 15 діб, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця вчинені повторно протягом року.
16 червня 2015 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе.
У подальшому, 21 червня 2015 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, та ухилявся від проходження військової служби 22 доби, тобто тривалістю понад десять діб але не більше місяця вчинені повторно протягом року.
13 липня 2015 року ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе.
Таким чином, у періоди з 05.05.2015 року по 13.05.2015 року, 01.06.2015 року по 16.06.2015 року, та 21.06.2015 року по 13.07.2015 року, солдат ОСОБА_4 самовільно залишав розташування військової частини без поважних причин та був відсутній у військовій частині тривалістю понад десять діб, але не більше місця чим вчинив злочин в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 обставини викладені в обвинувальному акті не оспорював та підтвердив їх. В скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, з`явлення із зізнанням.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до категорії тяжких, враховуючи те, що ОСОБА_4 за місцем служби характеризується незадовільно, вчинив злочин у період відбуття покарання за попереднім вироком, раніше судимий, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та відсутності підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2015 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1