Провадження № 1-кп/344/119/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківська, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта вища, приватного підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 , одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 вчинив умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Злочин вчинено за наступних обставин.

31.10.2007 ОСОБА_8 придбав у ПП «Арс-Дім», в інтересах якого на підставі договору доручення діяло ТОВ «Декра», 2304 облігацій, загальна вартість яких становить 184 320 гривень, що підтверджено актом прийому передачі облігацій по договору купівлі продажу облігацій № 64/07Б/11Б від 31.10.2007.

Цього ж дня ОСОБА_8 уклав з ТОВ «Арс-Дім» попередній договір міни, згідно якого сторони мали укласти основний договір міни не пізніше 30.08.2010, за яким ОСОБА_8 придбані ним облігації мав обміняти на житло, а саме: квартиру АДРЕСА_3 .

Водночас, рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області 15.08.2012 задоволено позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 та встановлено провести поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , набутого ними за час шлюбу, виділивши кожному з них половину спільного майна, а саме: кожному по 1152 шт (1/2) цінних паперів (облігацій) на суму 92 160 грн.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2012 задоволено заяву представника ОСОБА_11 - ОСОБА_12 щодо роз`яснення рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2012 по справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8 та роз`яснено, що потрібно провести поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 набутого ними за час шлюбу, виділивши кожному з них половину спільного майна, а саме: ОСОБА_11 1152 шт (1/2) цінних паперів (облігацій) на суму 92 160 грн., ОСОБА_8 1152 шт (1/2) цінних паперів (облігацій) на суму 92 160 грн.

Також, ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2012 залишено без задоволення заяву ОСОБА_8 про перегляд заочного рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2012 в цивільній справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя.

27.12.2012 ОСОБА_8 , діючи всупереч зазначеному рішенню Тисменицького районного суду від 15.08.2012, уклав з генеральним директором ТОВ «Арс-Дім» ОСОБА_13 договір купівлі продажу облігацій, згідно якого ОСОБА_8 продав ТОВ «Арс-Дім» дисконтні безпроцентні облігації ТОВ «Арс-Дім» в кількості 2304 штук, половина з яких належали його дружині на праві спільного майна подружжя та згідно вищевказаного рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2012 повинні були перейти у власність ОСОБА_11 в порядку поділу спільного майна подружжя.

Таким чином, ОСОБА_8 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2012 про поділ майна подружжя, яке вступило в законну силу та є обов`язковими для виконання, маючи реальну можливість його виконати, умисно його не виконав.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України не визнав. Суду показав, що з потерпілою ОСОБА_9 був одружений з 2002 року. У 2007 році вирішили придбати квартиру в «Арс-Дім». Було укладено договір на придбання облігацій на його ім`я у присутності потерпілої, однак вона не наполягала на зазначенні її імені у договорі як співпокупця. Чітко суму внесених коштів пригадати не може, оскільки вносились кошти частинами. З внесених коштів тільки 35 тис. грн - їх спільні сімейні кошти, а інші кошти позичив у свого батька (26 тис. доларів, потім 10 тис. грн., третю суму чітко пригадати не може). Дружина знала, що кошти позичив у батька, однак присутня при написанні розписок батьку не була. «Арс-Дім» затягував з передачею їм квартири, а батько захворів на онкозахворювання, тому вимагав повернути заборговані кошти. Облігації продав, щоб повернути батькові борг, оскільки ці облігації були придбані за батькові гроші. Не задумувався, що частина облігацій належить дружині, оскільки знав, що придбано в основному за гроші батька, а не сім`ї, а тому вважає, що й віддавати кошти мали разом. Щодо виконання рішення про поділ майна зазначив, що жодні судові документи за місцем фактичного проживання у Закарпатській області не надходили. Про заочне рішення суду про поділ майна подружжя, за яким 1 / 2 частина облігацій належить ОСОБА_9 , дізнався пізніше, намагався виконати рішення суду, але в «Арс-Дім» сказали, що не знають, яким чином можна здійснити поділ. Виконавча служба щодо виконання цього рішення до нього не зверталась.

Потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що під час шлюбу з обвинуваченим у 2007 році вирішили придбати в «Арс-Дім» квартиру, з цією метою від імені її чоловіка укладено договір придбання облігацій. Її прізвище в договорі не вказано, так як в «Арс-Дім» пояснили, що у будь-якому разі придбане є спільною власністю подружжя. Домовилися про придбання квартири АДРЕСА_3 , навіть оглядали цю квартиру. Вартість квартири становила в еквіваленті 46 тис. доларів США, з яких 10 тис. доларів дали її батьки (внесено як завдаток), потім внесено 35 тис. грн. їх спільних з обвинуваченим сімейних коштів, потім вносилися періодичні платежі, в тому числі індекс інфляції. Про переоформлення облігацій (квартири) на батька чоловіка дізналась через декілька місяців, а тому звернулася до «Декра», а згодом до суду з вимогами про визнання договору купівлі-продажу недійсним та поділ майна подружжя. Про рішення щодо поділу майна подружжя обвинувачений знав, оскільки вся судова переписка з ним здійснювалася за адресою його реєстрації у с.Загвіздя, де постійно проживають його батьки. Знаючи про існування цього рішення, обвинувачений відчужив належне їй майно (1/2 частину облігацій) батьку. У судовому засіданні 04.04.2016 подала заяву про залишення позову без розгляду, щодо покарання обвинуваченому погодилася з позицією прокурора.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , що з травня працює генеральним директором ТзОВ «АрсДім», суду пояснив, що у його посадові обов`язки, серед іншого, входить також підписання різноманітних договорів. Проекти усіх договорів готує юридичний відділ, після чого приносять йому в папці на підпис. Обставини підписання договору купівлі-продажу облігацій з ОСОБА_8 не пам`ятає, однак у пред`явленому йому під час допиту договорі впізнав свій підпис. Про те, чи співвласник ТзОВ «АрсДім» ОСОБА_14 повідомляв йому про наявність рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2012 року про поділ між подружжям ОСОБА_11 та ОСОБА_8 цінних паперів (облігацій) не пригадує.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що працює директором ДЮСШС, з обвинуваченим ОСОБА_8 і його дружиною знайома, оскільки їх дитина відвідувала спортшколу, а її чоловік товаришував з ОСОБА_16 (батьком обвинуваченого). Маючи намір придбати квартиру, звернулася в ТзОВ «АрсДім». Їй було запропоновано кілька квартир, але вирішила придбати квартиру АДРЕСА_3 , так як вартість цієї квартири була дешевшою, ніж пропозиції інших забудівників. Підготовку до укладення договору купівлі-продажу квартири здійснювали з юристом ТзОВ «АрсДім» ОСОБА_17 . Договір укладено 27.12.2012, на момент укладення договору купівлі - продажу не знала про те, що ця квартира попередньо належала подружжю ОСОБА_18 та щодо квартири існує спір.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що є співвласником «АрсДім». У 2007 між ПП «АрсДім» та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу облігацій та договір міни. В кінці 2012 товариство «АрсДім» викупило в ОСОБА_8 облігації, які не були цільовими, а дисконтними: за облігаціями було закріплено квартиру АДРЕСА_3 , будинок здано в експлуатацію у 2010-2011 роках. Вказав, що від ОСОБА_19 в «Арс-Дім» надходило багато листів, зміст яких чітко не пам`ятає, ймовірно, про передачу їй квартири. Про спори між Сорочанами щодо цієї квартири дізнався із судових спорів, у яких «Арс-Дім» залучали до справи як третю особу. В 2012 ТзОВ «Арс Дім» викупило дисконтні безпроцентні облігації у ОСОБА_16 на момент продажу облігацій заборони з ВДВС не було. Не пригадує, щоб з ВДВС надходили будь-які документи щодо вказаної квартири. Підтвердити факт того, що ОСОБА_19 вносила кошти в сумі 10 000 доларів США як завдаток для укладення договору купівлі-продажу облігацій в 2007 не може, такі обставини йому не відомі.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що у 2007 працював юристом у ПП «Арс-Дім». На той час укладалося багато договорів купівлі-продажу квартир. Про існування спору щодо права власності на квартиру (облігацій, за якими закріплювалася квартира) дізнався, коли в «Арс-Дім» ОСОБА_11 заявила про незгоду з відчуженням облігацій ОСОБА_8 своєму батькові ОСОБА_16 . Крім того, в «Арс-Дім» були претензії до обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки не було доплачено частину вартості квартири. Оскільки ОСОБА_8 не погоджувався на доплату вартості, то було домовлено про викуп товариством «Арс-Дім» облігацій, за якими закріплювалася ця квартира. В подальшому, ОСОБА_11 , після укладення між ОСОБА_8 та ТзОВ «Арс-Дім» договору купівліпродажу облігацій, зверталася до них з претензіями та висловлювала незгоду щодо цього договору. Також від ОСОБА_11 разом з її численними скаргами надходило рішення Івано-Франківського міського суду (с.Максимчин Ю.Д.) про визнання договору купівлі-продажу від 27.12.2012, укладеного між ОСОБА_8 та ТзОВ «Арс Дім», недійсним та повернення їй частини облігацій, а також було посилання на рішення Тисменицького районного суду щодо поділу облігацій між нею та ОСОБА_8 . У жодному з судових рішень щодо цієї квартири (облігацій) жодних зобов`язань для Арс-Дім не встановлено, жодних виконавчих листів не надходило. На момент укладення договору купівлі-продажу 27.12.2012 між ОСОБА_15 та ТзОВ «Арс-Дім» про рішення Тисменицького районного суду про поділ майна подружжя не знав. Мотиви укладення договору купівлі-продажу облігацій між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 йому не відомі.

Свідок ОСОБА_21 , виконавчий директор ТОВ «Фінансова компанія «Декра», пояснив, що компанія була посередником у договорах купівлі-продажу облігацій як ПП «Арс-Дім», так і ТОВ «Арс-Дім», підготовкою договорів займався особисто. На даний час не пригадує, коли, де саме і за яких обставин підписувались конкретні договори, так як договорів укладали багато. Участі потерпілої в укладенні договору не пригадує, про ймовірну передачу коштів потерпілою у сумі 10000 у.о. як завдатку до укладення договору купівлі-продажу облігацій свідку нічого не відомо. Конфлікти щодо облігацій з`явилися пізніше, потерпіла зверталася у «Декру» з приводу передачі їй частини облігацій, так як за договором купівлі-продажу з «Арс-Дім» продані облігації були у бездокументарній формі, а ТОВ «ФК «Декра» була їх зберігачем. Жодних зобов`язань щодо поділу майна (облігацій) подружжя ОСОБА_18 для ТОВ «ФК «Декра» судові рішення не містили, про надходження у «Декру» виконавчих листів з даного приводу свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_22 , власник і директор ТОВ «Фінансова компанія «Декра» з 1997 року, суду пояснив, що за час його роботи укладалося багато договорів, обставини укладення кожного з них пам`ятати не в змозі, однак запевнив, що всі дії компанії відповідали чинному на час їх здійснення законодавству. В «Декру» надходило рішення Тисменицького районного суду про поділ майна (облігацій) ОСОБА_8 між ним та його дружиною, але жодних зобов`язань для ТОВ «Фінансова компанія «Декра» дане рішення суду не містило, а виконавча служба до компанії з виконавчим листом про поділ облігацій не зверталася. Потерпілій та її представнику рекомендував звернутися у Тисменицький районний суд для роз`яснення порядку виконання цього рішення. Також вказав, що це рішення неможливо було виконати, оскільки, здається, на час його надходження на рахунку обвинуваченого облігацій вже не було. Також потерпіла не мала відкритого рахунку, на який можна було б зарахувати бездокументарні облігації, а такий рахунок відкрила орієнтовно через півроку після звернення у ТОВ «ФК «Декра» з рішенням суду. Також вказав, що рішення Тисменицького районного суду можна було виконати і здійснити поділ облігацій, якщо б до них з такою заявою звернувся безпосередньо ОСОБА_8 (як особа, що передала облігації на зберігання).

Судом визнано неможливим допит свідка обвинувачення ОСОБА_16 внаслідок його смерті, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (т.2 а.с.91), а від заявленого клопотання про дослідження звукозапису допиту ОСОБА_16 у судовому засіданні від 23.10.2014 на диску №1568/15 сторона захисту відмовилася.

З досліджених у судовому засіданні документів установлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 з 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу у 2007 році ними було придбано іменні безпроцентні облігації, форма випуску бездокументарна, емітент ТОВ «Арс-Дім», ЄРДПОУ - 30610033, у кількості 2304 шт. на загальну суму 184 320 грн, з метою їх подальшого обміну на житло (т.1 а.с.176-179).

24.01.2011, без згоди дружини ОСОБА_8 продав куплені за спільні кошти облігації кількістю 2304 шт., які були передані ТОВ «Арс-Дім» для отримання квартири АДРЕСА_3 своєму батькові ОСОБА_16 . За таких обставин рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.02.2011, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2012, позов ОСОБА_11 задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів №Б11-1/1Б від 24.01.2011, укладений між ОСОБА_8 , в інтересах якого діяв представник ТОВ «Укрсервіс», та ОСОБА_16 , згідно якого облігації в кількості 2304 штуки перейшли у власність ОСОБА_16 , визнано недійсною додаткову угоду від 27.01.2011, укладену між ТОВ «Арс-Дім» та ОСОБА_8 про розірвання попередньо договору міни від 31.10.2007, укладеного між ОСОБА_8 та ТОВ «Арс-ДІМ» про передачу на суму облігацій квартири АДРЕСА_3 (т.1 а.с.146-152).

Відповідно до рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2012 (заочного), що набрало законної сили 28.08.2012, задоволено позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 , проведено поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , набутого ними за час шлюбу, виділивши кожному з них половину спільного майна, а саме ОСОБА_11 - 1152 шт. цінних паперів (облігацій) на суму 92160 грн та ОСОБА_8 1152 щт. цінних паперів (облігацій) на суму 92160 грн (т.1 а.с.153-159).

01.09.2012 обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з заявою про перегляд вказаного заочного рішення від 15.08.2012, вказавши, що про існування рішення про поділ між ним та дружиною спільного майна (облігацій) дізнався тільки 25.08.2012 (т.1 а.с.157).

Ухвалою Тисменицького районного суду від 16.11.2012 заяву ОСОБА_8 про перегляд заочного рішення від 15.08.2012 в цивільній справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя залишено без задоволення (т.1 а.с.159).

Також за заявою представника позивача ОСОБА_11 ОСОБА_12 ухвалою Тисменицького районного суду від 15.11.2012 роз`яснено вказане рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2012 у справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя. Зазначено, що потрібно провести поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , набуте ними за час шлюбу, виділивши кожному з них половину спільного майна подружжя, а саме ОСОБА_11 1152 шт. (1/2 цінних паперів (облігацій) на суму 92160 грн та ОСОБА_8 1152 шт. (1/2 цінних паперів (облігацій) на суму 92160 грн. Ухвала набрала законної сили 15.11.2012 (т.1 а.с.158).

Таким чином, достеменно знаючи про існування рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2012 про поділ між ним та потерпілою спільного майна подружжя, згідно якого власником 1152 шт облігацій є ОСОБА_11 , 27.12.2012 ОСОБА_8 вдруге продав облігації ТОВ «Арс-Дім», розпорядившись при цьому частиною акцій, які належать потерпілій ОСОБА_23 (т.1 а.с.180-181).

Того ж дня між ТОВ «Арс-Дім» та ОСОБА_15 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .

З метою захисту своїх цивільних прав, потерпіла ОСОБА_11 звернулася до суду. Рішенням Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.04.2014 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 до ОСОБА_8 , ТОВ «Арс-Дім», ТОВ «Декра», ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_15 про визнання вказаних вище двох правочинів від 27.12.2012 недійсними та повернення квартири у попередній стан. (т.1 а.с.160-174).

Мотивуючи вказане рішення, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав, що судами першої та апеляційної інстанції не враховано, що цінні папери на спірну квартиру вибули з володіння ОСОБА_11 не з її волі, а тому захист прав ОСОБА_11 безпідставно здійснено за правилами реституції як наслідку недійсного правочину, а ОСОБА_11 вимогу про повернення майна з чужого незаконного заволодіння не заявляла.

Згідно довідки Відділу Державної виконавчої служби №23915 від 22.07.2013, згідно ЄДРВП станом на 22.07.2013 рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2012 про проведення поділу спільного майна подружжя між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 в відділі ДВС Івано-Франківського МУЮ на виконанні не перебуває (т.1 а.с.143).

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому (заволодіння належними ОСОБА_11 в порядку поділу майна подружжя 1152 шт. облігацій ТОВ «Арс-Дім» на суму 92160 грн), та за ч.1 ст.382 КК України як умисне невиконання рішень суду, що набрали законної сили (рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2012 про поділ майна подружжя та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.02.2012 про визнання недійсним договору купівлі-продажу облігацій від 24.01.2011).

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурором у порядку ст.338 КПК у судовому засіданні від 14.12.2015 змінено обсяг обвинувачення ОСОБА_8 , виключено з обвинувачення ч.2 ст.190 КК України, а за ч.1 ст.382 КК України зменшено обсяг обвинувачення до умисного невиконання рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2012 про поділ майна подружжя.

Потерпілій роз`яснено право підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, однак таким правом потерпіла не скористалась.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про повернення обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням прокурору 21.01.2016 відмовлено, оскільки відповідно до ч.4 ст.338 КПК України після закінчення строку для підготовки до захисту проти нового обвинувачення судовий розгляд продовжується. Можливості повернення обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням на даній стадії судового розгляду чинний КПК України не передбачає.

Під час розгляду кримінального провадження судом установлено, що з приводу вказаних облігацій ТОВ «Арс-Дім» між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник цивільно-правовий спір, при цьому ОСОБА_8 вважав, що облігації ТОВ «Арс-Дім» як такі, що придбані хоч і під час шлюбу, але фактично за кошти його батька ОСОБА_16 , не входять до складу спільного майна подружжя. Належними на підставі рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2012 ОСОБА_11 акціями у кількості 1152 шт на суму 92160 грн фактично не заволодів, а 27.12.2012 неправомірно відчужив, діючи без належних на те повноважень.

Також судом прийнято до уваги надані стороною захисту докази того, що рішенням Тисменицького районного суду від 31.10.2012, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_16 , стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_16 борг по позиці за розписками в сумі 227579 грн. З тексту рішення вбачається, що позивач 31.10.2007 надав відповідачу позику в сумі 26000 США, що підтверджується розпискою від 31.10.2007, скріпленою підписами ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_24 (сума позики, що підлягає поверненню, на 21.05.2012 становить 207 779 грн); 02.06.2008 на суму 9800 грн, що підтверджується розпискою, скріпленою підписами ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_25 ; 01.10.2008 у сумі 10000 грн, що підтверджується розпискою, скріпленою підписами ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_26 . Загальна суму позики становить 227579 грн. У розписках від 31.10.2007 та від 01.10.2008 зазначено, що позика надається на придбання відповідачем квартири. Термін повернення позики у розписках не зазначений (т.1 а.с.67-69).

В той же час, доводи сторони захисту про те, що у діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.382 КК України щодо невиконання рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2008 про поділ майна подружжя, оскільки при відчуженні цінних паперів обвинувачений ОСОБА_8 діяв в інтересах сім`ї з метою виконання рішення Тисменицького районного суду від 31.10.2012 про стягнення з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_16 боргу по позиці є неправозгідними, так як виконання відповідачем ОСОБА_8 рішення суду про стягнення в користь ОСОБА_16 боргу за позикою не позбавляє обов`язку відповідача ОСОБА_8 виконати рішення суду про поділ майна подружжя.

Також суперечать матеріалам справи і доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 , відчужуючи облігації, діяв з відома і згоди ОСОБА_23 , оскільки на той час вони перебували у шлюбі, а при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.02.2011, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2012, згідно ст.65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Оспорювані правочини укладені ОСОБА_8 (чоловіком позивача) без її письмової згоди, як одного з подружжя, що суперечить вимогам цивільного та сімейного законодавства (т.1 а.с.148-152).

Отже, достеменно знаючи про те, що згідно рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2012, що набрало законної сили 28.08.2012, проведено поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , набутого ними за час шлюбу, виділивши кожному з них половину спільного майна, в тому числі ОСОБА_11 - 1152 шт. цінних паперів (облігацій) на суму 92160 грн, ОСОБА_8 , маючи реальну можливість виконати вказане рішення, зокрема, звернувшись з відповідною заявою про поділ облігацій до зберігача - ТОВ «Фінансова компанія «Декра», не вжив заходів, необхідних до його виконання.

Так, з показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 вбачається, що з приводу поділу майна подружжя в ТОВ «Арс-Дім» та ТОВ «Фінансова компанія «Декра» неодноразово зверталася виключно потерпіла, а не обвинувачений, на ім`я якого були зареєстровані облігації, що підлягали поділу, а тому за відсутності у судовому рішенні від 15.08.2012 безпосереднього зобов`язання ТОВ «Арс-Дім» та ТОВ «Фінансова компанія «Декра» щодо проведення поділу цих облігацій, виконати рішення інакше, як на підставі безпосереднього звернення обвинуваченого ОСОБА_8 про поділ облігацій між ним та ОСОБА_11 у компаній не було можливості. При цьому свідок ОСОБА_22 вказав, що таке звернення від ОСОБА_8 , необхідне для виконання рішення Тисменицького районного суду про поділ майна подружжя, в ТОВ «Фінансова компанія «Декра» (зберігача облігацій) не надходило.

В подальшому, діючи умисно, ОСОБА_8 27.12.2012 відчужив облігації ТОВ «Арс-Дім», розпорядившись при цьому частиною акцій, які належать потерпілій ОСОБА_23 , чим фактично зробив неможливим виконання рішення Тисменицького районного суду від 15.08.2012 про поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.5 ст.124 та п.9 ч.3 ст.129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є обов`язковість судових рішень. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.382 КК України як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий (т.1 а.с.129-130), працює приватним підприємцем, на обліках ОНД та ОПНЛ №3 не перебуває (т.1 а.с.136-137), є інвалідом 3 групи внаслідок загального захворювання (т.1 а.с.133), одружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.132) та ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2 а.с.115), за зареєстрованим місцем проживання у с.Загвіздя Тисменицького району характеризується позитивно (т.1 а.с.135); відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

За таких обставин, враховуючи позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, потерпілої та її представника, що погодилися з позицією прокурора, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.382 КК України у вигляді штрафу, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

За заявою потерпілої ОСОБА_9 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, у розмірі 344876 грн та 20000 грн відповідно слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.129, 370, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 11900 грн.

Цивільний позов ОСОБА_19 залишити без розгляду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_30