ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

їх захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/20949/15 к щодо

ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Фастів Київської області, громадянина України, одруженого, маючого малолітню дитину, працюючого начальником відділу охорони розподільчого центру №2 регіонального підрозділу ТОВ «Фоззі-Фуд», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

ОСОБА_18 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ордженікідзе Російської Федерації, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітню дитину, працюючого керівником розподільчого центру №2 регіонального підрозділу ТОВ «Фоззі-Фуд» проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,-

обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ст. 146 ч.2, 186 ч.2, 189 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Станом на серпень 2012 року ОСОБА_19 і ОСОБА_20 обіймали посади у регіональному підрозділу ТОВ «Фоззі-Фуд»: керуючого розподільчим центром №2 регіонального підрозділу ТОВ «Фоззі-Фуд» і начальника відділу охорони цього розподільчого центру, відповідно, тобто були службовими особами вказаного підприємства. В силу займаних посад, в результаті проведенної службової перевірки і інвентарізації продукції, яка знаходилась на складі овочевого зберігання в м. Одесі по вул. Новомосковська дорога, 21, ОСОБА_19 і ОСОБА_20 стало достовірно відомо про те, що станом на 16.08.2012 року, на вказаному складі утворилася недостача товарів продовольчої групи на загальну вартість 59 100, 38 гривень. За інформацією, якою володіли ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ця недостача утворилася внаслідок крадіжок робітниками складів.

Ввечері 23.08.2012 року, в період часу з 21:30 до 22:30, більш точний час не встановлений, попередньо отримавші від співробітника складу інформацію про можливе вчинення крадіжки, ОСОБА_20 разом з ОСОБА_19 прибули на склад, за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 21 де побачили, як працівниками «Фоззі-Фуд»: комірником складських приміщень розподільчого центру ОСОБА_21 , водіями- навантажувачами ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , охоронцем ОСОБА_24 здійснюється завантаження автомобіля FAV держномер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_25 .

Будучи впевненими, що перелічиними особами здійснюється крадіжка товарно-матеріальних цінностей, належних ТОВ «Фоззі-Фуд», діючи з хибно зрозумілих службових інтересів та з метою покарання за начебто вчинені протиправні дії, ОСОБА_20 і ОСОБА_19 , разом з двома невстановленими досудовим слідством особами, стали наносити удари ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 .

Після цього, ОСОБА_20 , звинувативши ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 у спробі викрадення товарно- матеріальних цінностей, діючи навмисно, з метою заподіяння фізичних страждань вказаним особам за начебто вчинене ними протиправне діяння та здійснення психологичного тиску, всупереч констітуційних прав громадян на свободу в частині вільного пересуваня і всупереч волі цих громадян, надав вказівку ОСОБА_19 і невстановленим досудовим слідством особам, противправно переместити ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 до працюючої холодильної камери, яка знаходилась на складі овочевого зберігання в АДРЕСА_4 , де потерпілі були замкненні і перебували протягом не меньш ніж 1 години під впливом низької температури, відчуваючи физичні страждання, незаконно позбавивши таким чином волі потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 .

В подальшому, звільнивші ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 з холодільної камери, ОСОБА_19 і ОСОБА_20 перепровадили вказаних осіб до одного з службових приміщень, яке знаходилося у будівлі за вказаною адресою, де під приводом начебто наявної заборгованості за віявлену на підприємстві недостачу і необхідності відшкодування заподіяної підприємству шкоди, погрожуючи застосуванням до потерпілих фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, діючи за попередньою змовою, стали вимагати від ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 негайно передати їм грошові кошти. Внаслідок погроз з боку ОСОБА_20 і ОСОБА_19 , ОСОБА_24 і ОСОБА_23 передали ОСОБА_20 гроші у суммі 4300 і 600 гривень відповідно.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , біля 2 годин 24.08.2012 року, біль точний час не встановлений, разом з невстановленими особами, прослідували до місця мешкання потерпілих ОСОБА_22 і ОСОБА_23 за адресою: АДРЕСА_5 де повторно, погрожуючи застосуванням до потерпілих фізичного насильства, яке не є небезпечним для їх життя чи здоров`я, діючи за попередньою змовою, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_22 в сумі 1000 гривен і грошовими коштами ОСОБА_23 в сумі 1000 гривень.

Крім того, в зв`язку із тим, що сума, яка була передана ОСОБА_23 та ОСОБА_24 була значно нижчої від суми, яка на думку ОСОБА_20 та ОСОБА_19 повинна була бути повернута підприємству винними особами, якими вони вважали ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , а також в зв`язку із відсутністю у вказаних осіб неохідніх грошових коштів, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , разом з невстановленими особами, за попередньою змовою, діючи навмисно, починаючи з 23.08.2012 року, стали піріодично вимагати від ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 передачи в майбутньому грошових коштів у якості видшкодування за шкоду, заподіяну підприємству ТОВ «Фоззі-Фуд», погрожуючи насильством над потерпілими. Незаконні вимоги ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , та невстановлених особ були припинені лише після звернення потерпілих до правоохоронних органів.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_19 і ОСОБА_20 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. ст. 146 ч.2, 186 ч.2, 189 ч.2 КК України, не визнали.

З приводу обвинувачення ОСОБА_19 надав у суді наступні свідчення: 16.08.2012 року йому повідомили про крадіжку на складі персика в обсязі 3888 кг на суму 59100 гривень. За даним фактом було проведено інвентарізацію. При її проведенні комірник складських приміщень розподільчого центру ОСОБА_21 не зміг пояснити причину недостачі. Його попросили привезти до офісу облікову документацію, але він цього не зробив. 20-21 серпня 2012 року, вантажник ОСОБА_26 повідомив, що персик вкрали і про наступну крадіжку він повідомить додатково. 23.08.2012 року йому зателефонував ОСОБА_20 і повідомив, що внього є інформацію про можливу крадіжку на складі. Через деякий час він передзвонив і повідомив, що на складі залишилися працівники ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 і попросив заїхати за ним. Вони разом прибули на склади на початку одиннадцятої вечора. Він зайшов на рампу і побачив невідому машину на яку ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 завантажували товар. На його питання, що вони роблять, вони ничого не відповіли. Він покликав ОСОБА_31 і запропонував викликати міліцію. ОСОБА_30 став його дуже просити не робити цього. Він передзвонив керівництву, доповів про сітуацію, що склалася. Потім йому передзвонив регіональний керуючий ОСОБА_32 і сказав, якщо працівники визнають вину і готові відшкодувати збиток, міліцію можно не викликати. Він передав винним особам вимоги ОСОБА_33 і вони з ними погодилися. В офісном приміщенні ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_34 стали писати пояснення, а він поїхав на іншій склад, щоб привезти з нього іншого охоронця замість ОСОБА_28 . Коли він повернувся на склади, вказані особи ще давали пояснення. Коли вони закінчили писати, їм була поставлена задача розвантажити товар з машини у склад. Після цього, біля 0 годин, їх відпустили. Наступного дня з ОСОБА_35 приїхав регіональний керуючий ОСОБА_32 і за його вказівкою було проведено інвентарізацію. За її підсумками було виявлено недостачу товару на суму 72784 гривні. В подальшому, через декілька днів після подій, що відбулись, охоронець ОСОБА_28 добровільно передав в одному з офісних приміщень суму у розмірі 5900 гривень, у рахунок відшкодування збитку, яки в були внесени до бухгалтерії підприємства.

Відповідаючи на запитання учасників судового засідання, обвинувачений ОСОБА_19 пояснив, що потерпілі оговорюють його з метою уникненні від відповідальності за вчинену крадіжку і з метою уникнути відшкодування за заподіяну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_20 у суді пояснив, що він займає посаду начальника відділу охорону розподільчого складу ТОВ «Фоззі Фуд». 16.08.2012 року працівник складів ОСОБА_36 виявив недостачу персика. Він, разом з ОСОБА_37 і начальником складов ОСОБА_19 провели інвентарізацію. 23.08.2012 року йому подзвонив вантажник ОСОБА_26 , який повідомив про можливе вчинення крадіжки. Потім він подзвонив вдруге і сказав, що інформація підтвердилась. Він зателефонував ОСОБА_38 і той попросив заїхати і забрати його. Біля 22 годин того ж дня він і ОСОБА_39 прибули на склад. Він залишився на перепускном пункті, а ОСОБА_39 пішов на склади. На перепускном пункті йому повідомили, що автомобіль, який стояв під завантаження, їм наказав запустити на теріторію комірник складу ОСОБА_30 . Після цього він пішов до ОСОБА_40 . ОСОБА_39 запропонував йому викликати працівників міліції. Почувші це, працівники сладу ОСОБА_28 і ОСОБА_30 стали просити їх цього не робити. ОСОБА_39 став телефонувати керівництву, щоб з`ясувати як діяти в подальшому. Через деякий час ОСОБА_39 сказав, що керівництво не против того, щоб не викликати міліцію, але у випадку, якщо працівники визнають вину і відшкодують збиток. Він попросив всіх учасників крадіжки пройти в кабінет для написання пояснень. В його присутності ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_27 , ОСОБА_30 декілька раз переписували пояснення, писали добровільно. На початку 12 годин ночі, ОСОБА_39 привіз охоронця ОСОБА_41 з іншого складу. ОСОБА_39 і ОСОБА_42 перечитали пояснення і віддали їх йому. ОСОБА_39 наказав вивантажувати груз з машини на склад. Після цього, біля 0 годин, він та ОСОБА_42 провів всіх до перепускного пункту і попередив охорону щоб цих осіб більш на теріторію складів без його дозволу не пускали. Смірнов при цьому також наказав ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_27 , ОСОБА_43 , щоб вони прийшли до офісу 27.08.2012 року і написали заяви про звільнення. У вказаний день він також приїхав до офісу, там побачив ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_27 . Пасічника з ними не було. В офісі були ОСОБА_39 і ОСОБА_36 , трохи пізніше під`їхав регіогальний керуючий Тільгер. Кобилінський у його присутності залишив 5900 гривень у якості часткового відшкодування збитку, які ОСОБА_44 перерахував і попросив оприбуткувати їх до бухгалтерії.

На запитання учасників судового засідання, обвинувачений ОСОБА_20 відповів, що причиною оговору його потерпілими є бажаня з боку потерпілих уникнути відповідальності за вчинену крадіжку і уникнути відшкодування за заподіяну шкоду.

Суд визнає доведеною вину ОСОБА_19 і ОСОБА_20 у вчиненні грабіжу, вимаганні і незаконному позбавленні волі на підставі доказів, визнаних судом належними і допустимими, а саме:

- показань потерпілого ОСОБА_21 , який у суді пояснив, що на підприємстві «Фоззі- Фуд» він працює з 2009 року, перебуває на посаді комірника вантажника продовольчого складу. 23.08.2012 року, ввечері, він знаходився при завантаженні товару зі складу. Товар завантажували він, а також працівники складів ОСОБА_29 і ОСОБА_27 . Під час завантаження до нього підійшов незнайомий йому чоловік і спитав його призвище. Він назвав своє призвіще, після чого цей чоловік відразу наніс йому удар. Почалася бійка, під час якої він побачив як били ОСОБА_29 . Він зістрибнів з вантажної рампи, до нього підійшов начальник відділу охорони ОСОБА_45 з невідомими йому чоловіками. Один з них знов ударив його у обличчя, від чого він упав. Після цього йому наказали встати та зайти у холодільну камеру, що він і зробив. Потім до холодільної камери завели інших працівників, яки завантажували машину і завели водія цієї машини. В холодильній камері він пробув більше однієї години, після чого їх відчинили і наказали пройти до офісу. Там їм наказали написати під диктовку текст пояснень. Потім ОСОБА_45 забрав пояснення і наказав їх переписати, що вони і зробили. Коли вони писали ці пояснення ОСОБА_45 весь час радився з кимось по телефону. Потім ОСОБА_45 , знаючи що у той день вони отримали заробітню платню, звернувся до всіх з вимогою покласти на стіл гроші, говорячи при цьому, що «знову буде дуже погано». Гроші були у ОСОБА_29 і ОСОБА_28 і вони їх передали. Вранці наступного дня він звернувся до лікарні, оскільки від побоїв внього боліло обличчя. В подальшому, ввечері наступної неділі, йому зателефонував ОСОБА_39 , який передав телефон ОСОБА_46 . Останній вимагав від нього прити до офісу і вирішити питаня з погашенням заборгованності. Він проігнорував вимоги ОСОБА_47 і нікуди не пішов, але зі слів інших потерпілих йому стало відомо, що з них вимагають великі суми грошей. Після цього вони вирішили звернутися до правоохоронних органів.

- показань потерпілого ОСОБА_22 , який пояснив, що з 2010 року він працював водієм-навантажувачем в розподільчому центрі «Фоззі-Фуд». 23.08.2012 року, біля 19 годин йому зателефонував комірник складу ОСОБА_48 , який попросив його вийти на роботу для завантаженя товару. Він прибув на теріторію складів біля 21 години. Під вантажною рампою стояв автомобіль. Він, разом з іншими робітниками розподільчих складів, стали завантажувати цю машину. під час завантажування до них підійшли ОСОБА_45 і ОСОБА_39 і почали їх бити. Після побитя його, трьох робітників - ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_49 і водія машини, ОСОБА_39 відвів до холодильної камери, де зачинив їх на годину півтори, при цьому казав «подумайте». Після того, як їх випустили з камери, їх відвели до службового кабінету, де наказали писати пояснювання, що він начебто був затриманий при вчиненні крадіжки і зобов`язується повернути гроші за заподіяний збиток. На вимогу ОСОБА_31 він на місці віддав йому 1000 гривень, після чого їх відпустили. Після того, як він приїхав на квартиру, яку він арендував разом з ОСОБА_29 , туди, разом з ними за грошима приїхав ОСОБА_39 і ОСОБА_45 . На вимогу останніх він передав їм гроші у розмірі 1000 гривень. В наступні дні, через 3-4 дня після того, що відбулося, коли він знаходився у офісі на центральному складі, невідомий чоловік, в присутності ОСОБА_31 і ОСОБА_40 , вимагав від нього 20 000 гривень в рахунок заподіяної шкоди, погрожуючи, що у випадку несплати його знайдуть і відбируть все майно.

- показань потерпілого ОСОБА_23 про те, що 23.08.2012 року, біля 21 часу, він завантажував автомобіль на складі ТОВ «Фоззі-Фуд» і, стоячи на вантажній рампі, почув крики і побачив як ОСОБА_39 і ОСОБА_45 , а також два невідомих йому чоловіка, витягнули з кабіни автомобіля водія і стали бити його в область голови. Він намагався заступитися за нього, але ОСОБА_45 наніс йому удар у область скроні. Десь хвилин через 15 після цього, ОСОБА_45 і двоє невідомих йому чоловіків, завели його та інших працівників складів, до холодильної камери, температура повітря в якої складала близько +3 градуса. В цієї камері вони пробули біля півтори години. При цьому водій автомобіля ОСОБА_34 весь цей час стікав кров`ю. Після того, як відкрили холодильну камеру, їх всіх повели до службового приміщення, де вони стали писати пояснювальні записки, в яких вони зізнавалися у скоєнні крадіжки і зобов`язалися повернути 100 000 гривень протягом неділі. Потім ОСОБА_45 став вимагати від всіх присутніх гроші. На його вимогу, він передав йому 600 гривень. Також гроші ОСОБА_50 передав ОСОБА_28 . Потім їх відпустили і він поїхав на квартиру по АДРЕСА_5 , яку він арендував разом з ОСОБА_27 . Через деякий час на цю квартиру приїхали ОСОБА_45 і ОСОБА_51 і зажадали він нього та ОСОБА_27 передати залишок від заробітньої плати. На ці вимоги він передав ОСОБА_27 для подальшої передачі ОСОБА_50 і ОСОБА_38 сумму, яка складала не меньш ніж 1000 гривень, точну суму він не пам`ятає оскільки перебував у шоковому стані. В подальшому, через декілька днів після того, як він передав ці гроші, на його мобільний телефон дзвонив працівник «Фоззі» ОСОБА_44 , який вимагав принести йому в офіс гроші, начебто у якості сплати боргу за недостачу.

- показань потерпілого ОСОБА_24 , який у суді пояснив, що з квітня 2011 року він працював в підрозділі ТОВ «Фоззі-Фуд» охоронцем складу. 21.08.2012 року, біля 21 години, на склади приїхав завідуючий складами ОСОБА_51 і начальник відділу охорони ОСОБА_45 , з двома невідомими чоловіками. Коли вони прийшли на склад, він побачив, як вони стали наносити удари співробітникам ОСОБА_43 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 і водію машини, яка стояла під завантаженням, при цьому нічого їм не пояснюючи. Після побиття, ОСОБА_45 наказав всім зайти у морозильну камеру. Він та ще четверо чоловік зайшли в цю камеру і їх там зачинили. В морозильній камері вони пробули біля години чи півтори. Коли побачили як водій машини став стікати кров`ю, вони стали гучно кричати і просити щоб відчинили камеру і забрали водія. Після цього їх випустили і провели до підсобного приміщення, де їм роздали чисті аркуші бумаги і сказали писати зізнавальні пояснення, текст яких вони неодноразово переписували. Після написання пояснень, ОСОБА_45 став вимагати, щоб всі присутні віддали гроші. При цьому він сказав, що у випадку відмови, приїдуть люди і підвісять їх на ломи. Внього при собі було 4300 гривень, яки він передав ОСОБА_45 на його вимогу, після чого ОСОБА_45 наказав йти вивантажувати автомобіль. Після розвантажування автомобілю їх відпустили і біля 1 часу ночі він поїхав ночувати до ОСОБА_27 і ОСОБА_29 . Після того, як вони прибули додому, туди ж, за грошима приїхали ОСОБА_45 і ОСОБА_39 . Йому відомо, що на їх вимогу ОСОБА_27 і ОСОБА_29 передали їм гроші, але скільки він не пам`ятає. В понеділок, коли він прийшов звільнятися з роботи, він знаходився у офісі підприємства. Крім нього там перебували ОСОБА_45 і ОСОБА_39 . ОСОБА_45 привів до офісу чоловіка, який заявив до нього претензії про недостачу і став вимагати від нього гроші. Він відповів йому, що таких грошей внього немає. Його відпустили і сказали шукати гроші. Через тиждень цей чоловік знов передзвонив йому і знов став вимагати від нього гроші, погрожуючи йому.

- показань потерпілого ОСОБА_25 , згідно яких, 23.08.2012 року, біля 20 годин, він, за вказівкою власника автомобілю ОСОБА_52 , прибув для завантаження фруктами на склад «Фоззі-Фуд». Він поставив автомобіль під рампу і став перебувати в кабіні автомобіля. Через деякий час до нього підскочив невідомий чоловік, став смикати двері і вимагати документи, вісловлюючись нецензурною лайкою. Він відчинив двері і вийшов з кабіни, після чого одразу отримав декілька ударів по обличчю і упав на землю. Через деякий час, ОСОБА_45 і ОСОБА_39 , його підняли і повели у холодильну камеру. Там також знаходились інші потерпілі, яки стучали у двері і просили їх випустити. Всього в камері вони перебували біля години-полутора, перепад температури складав біля +30 градусів. Після того, як відчинили двері камери, його та чотирьох чоловік завели у кабінет, де змусили написати зізнання, що вони начебто щось вкрали і зобов`язуються відшкодувати збиток у розмірі 20 000 гривень кожний. Текст диктував ОСОБА_39 , при цьому він погрожував фізичним насильством у випадку незадоволення його вимог. Потім його довго не відпускали, перевіряли документи, встановлювали місто його жительства, обшукували його, це робив ОСОБА_39 , у іншіх затриманих бажали забрати матеріальні цінності. Після цього ОСОБА_45 та ОСОБА_39 дали їм команду розвантажувати автомобіль. Після того, як автомобіль розвантажили, його відпустили. В подальшому, протягом тижня після подій, ОСОБА_39 неодноразово телефонував йому і вимагав гроші, при цьому погрожуючи йому.

- свідка ОСОБА_53 , який у суді повідомив, що він є власником автомобіля FAV держномер НОМЕР_1 , яким керує водій ОСОБА_25 . Вони здійснюють вантажні перевозки за рекламнимі об`явами. Наприкінці серпня 2012 року йому подзвонив раніше невідомий чоловік і зробив заказ на перевезення вантажу за готівковий розрахунок, на що він погодився. Він передзвонив ОСОБА_25 і назвав адресу куди їхати: АДРЕСА_4 . Біля 1 часу ночі ОСОБА_25 приїхав до нього і повідомив, що його дуже побилі. При цьому внього був розбитий ніс, губи, обличчя. Він також розповів йому, що його та співробітників бази закрили у холодільнику і заставили писати зізнавальні пояснення про недостачу.

Оцінюючи показання потерпілих та свідка обвинувачення на предмет їх достовірності, суд визнає їх належними і допустимими, тобто логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з матеріалами кримінального провадження і якими суд обґрунтовує обвинувальний вирок.

Крім показань потерпілих та свідка вина ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у скоєні злочинів підтверджується:

- протоколами огляду міста події від 28.08.2012 року;

- висновком судово-медичного експерта №869, згідно якого на двох марлєвих тампонах, двох зішкрибах, на трьох аркушах бумаги, вилучених при огляді місця події, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові, не виключається її походження від потерпілого ОСОБА_25 ;

- роздруківкою трафіків телефоних з`єднань абонентів, наданою ЗАО «Кіївстар»

- висновком судово-медичного експерта №3693, згідно якого у громадянина ОСОБА_25 встановлено тілесне ушкодження у вигляді гематоми повік, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень;

- протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_25 особи для впізнання від 18.10.2012 року;

- протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_21 особи для впізнання від 18.10.2012 року;

- протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_23 особи для впізнання від 18.10.2012 року;

- протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_24 особи для впізнання від 18.10.2012 року;

- протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_25 особи для впізнання від 18.10.2012 року;

- дослідженими у судовому засіданні речовими доказами, вилучиними в ході огляду міста події.

Будь-яких даних, яки б вказували на те, що перелічені докази були отримані внаслідок істотного порушення норм процесуального закону чи внаслідок порушення прав і свобод людини, при судовому розгляді не встановлено, отже суд визнає ці докази належними і допустимими.

За клопотанням сторони захисту у якості свідків були допитані наступні особи:

- ОСОБА_32 , який у суді пояснив, що він є регіональним керівником ТОВ «Фоззі-Фуд». 22.08.2012 року біля 22 годин, йому подзвонив начальник складів ОСОБА_54 , який повідомив про те, що на складі в Одесі здійснюється крадіжка товару. Після цього він подзвонив ОСОБА_38 , який підтвердив вказану інформацію. Він, ОСОБА_44 , запропонував йому повідомити про цей випадок правоохоронні органи і намагався виїхати в Одесу, але йому подзвонив ОСОБА_39 і повідомив про те, що громадяни, яки були помічені у крадіжці дуже просили не викликати міліцію, визнали свою вину, готові відшкодувати збиток. Вислухавши ОСОБА_40 , він порекомендував йому не викликати міліцію. 24.08.2012 року він приїхав в Одесу. Комірник ОСОБА_30 не з`явився для з`ясування обставин утворення недостачи, яка склала суму 72 784 гривні. 27.08.2012 року, він приїхав в офіс регіонального підрозділу, где в той час перебували працівники ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , а також ОСОБА_39 , ОСОБА_45 , ОСОБА_36 . Один з осіб, підозрюваних у крадіжці, хто конкретно він не пам`ятає, поклав на стіл 5900 грвень, в рахунок погашення заборгованості, ці гроші він в подальшому передав до бухгалтерії. Інші підозрювані також взяли зобов`язання в наступному сплатити суму боргу. Будь-яких слідів від побоїв на них не було, на побиття вони не скаржилися. Після розмови, вони подали документи на звільнення. Свідок вважає, що заява співробітників, спійманих під час крадіжки є способом уникнути відповідальності за вчинений злочин.

- ОСОБА_55 , який показав, що що 23.08.2012 року, біля 23 годин, йому подзвонив ОСОБА_39 , який повідомив його про те, що на складах була спроба вчинення крадіжки. Він приїхав зранку 24.08.2012 року до офісу розподільчого центру, де вони чекали регіонального керуючого ОСОБА_56 . Після його приїзду було складено акт інвентарізації. Вартість товару, який намагалися незаконно вивезти зі складу склав біля 40 000 гривень. В подальшому, 27.08.2012 року він бачив біля офісу працівників ОСОБА_29 і ОСОБА_28 , яки чекали ОСОБА_47 . По приїзду ОСОБА_47 , ОСОБА_45 покликав ОСОБА_57 і ОСОБА_28 . Коли вони прийшли, він бачив як ОСОБА_28 поклав на стіл гроші, яки він сказав є частиною за сплату боргу.

- ОСОБА_58 , який надав свідчення про те, що 23.08.2012 року він заступив на зміну охоронцем складу. Біля 23 годин до нього підішов старший зміни ОСОБА_59 , який повідомив його про те, що він поїде на сусідній склад міняти охоронця ОСОБА_28 . Біля 23:15 годин вони заїхали на сусідній склад, побачили, що в офісі знаходяться потерпілі, будь-яких тілесних ушкоджень на них він не бачив. Як він зрозумів вони писали пояснення. Він вийшов з приміщення покурити і зустрів там ОСОБА_49 і ОСОБА_28 , яки говорили про якусь крадіжку. Після цього всі потерпілі пішли развантажувати машину, яка стояла неподалік. ОСОБА_45 наказав іншому охоронцю щоб той більше не пускав цю машину на теріторію складу.

Оцінюючи показання свідків захисту, суд вважає, що ці свідчення не можуть бути визнані достатніми для висновків про неможливость вчинення обвинуваченими дій, викладених в описової частині вироку, оскільки вказані свідки не були очевидцями всіх подій, яки відбулися з участю ОСОБА_20 та ОСОБА_19 з їх початку, що передбачає необізнаність цих свідків про всі обставини, які відбувалися під час подій. Крім того, наявність між обвинуваченими і вказаними свідками довготривалих службових стосунків в умовах підлеглості між собою, а також та обставина, що потерпілі як на стадії досудового слідства так і в суді прямо вказували на свідка ОСОБА_33 як на особу, яка вчиняла відносно них вимагання, є підставою вважати, що допитані судом свідки сторони захисту не є незацікавленими свідками у цьому кримінальному провадженні.

За клопотанням сторони захисту були досліджені акти інвентарізації, проведеної на складах ТОВ «Фоззі-Фуд», матеріали службового розслідування, проведеного за результатами інвентарізації на підприємстві ТОВ «Фоззі-Фуд», службову документацію вказаного підприємства, копії звернень посадових осіб ТОВ «Фоззі-Фуд» до правоохоронних органів про вчинений злочин, розпечатки по локальним і роумінговим дзвінкам службових мобільних телефонів та інше.

Аналізуючи представлені стороною захисту документи, суд вважає, що відомості, яки містяться у цих документах, у їх сукупності, можуть свідчити лише про наявність недостачи на підприємстві і можливою крадіжки товарно-матеріальних ціностей робітниками складів, проте зміст цих документів не спростовує наявність обставин, встановлених у описовій частині вироку. При цьому суд прийняв до уваги фактичні дані, викладені в цих документах при визначені мотиву вчинення обвинуваченими ОСОБА_19 та ОСОБА_20 злочинів.

Суд не погоджується з позицією сторони захисту про невірну кваліфікацію органами досудового слідства дій обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , на думку якої, у випадку визнання судом обставин, визначених у обвинувальному акті, дії обвинувачених слід кваліфікувати за ст. 355 КК України, як примішування до виконання цивільно-правових відносин. При цьому суд приймає до уваги позицію Пленума Верховного суду України, викладену у Постанові від 6.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно п.15 якої «…слід мати на увазі, що відповідальність за статтею 355 КК України може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання існуючого зобов`язання, що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством.
Вимога виконати зобов`язання, що виникло на підставах, не передбачених чинним законодавством, або неіснуюче зобов`язання, або зобов`язання з невизначеним предметом, а так само використання факту існуючого зобов`язання для заволодіння майном, правом на майно або для вчинення дій майнового характеру, які ним не передбачені, належить кваліфікувати як вимагання».
З огляду на викладене, з урахуванням того, що судом не було встановлено факту існуючого зобов`язання потерпілих перед обвинуваченими (відповідних угод, рішень суду та інше), суд не знаходить достатніх підстав для кваліфікації дій обвинувачених за вказаною строною захисту статею кримінального закону.
Таким чином, дії ОСОБА_20 та ОСОБА_19 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна, поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Оскільки ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , пред`явили вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує вказані дії обвинувачених за ст. 189 ч.2 КК України.

Незаконне позбавлення волі вчинене щодо двох чи більше осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинене ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , суд кваліфікує за ст. 146 ч.2 КК України.

Потерпілими ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 заявлені цивільні позови до обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_20 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5000 гривень, ОСОБА_25 у розмірі 7670 гривен, та про відшкодування кожному з потерпілих компенсації моральної шкоди у розмірі 300 000 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_24 про стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди у розмірі 4300 гривень і ОСОБА_23 про стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди у розмірі 600 гривень залишені судом без розгляду в зв`язку зі зміною позовних вимог, обсяг яких зазначений вище.

В обгрунтування позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, позивачі вказали на те, що матеріальна шкода була спричинена їм внаслідок витрат на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для лікування поранень. Разом с цим, будь яких доказів заподіяння позивачам матеріальної шкоди до суду надані не були.

В обгрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідачив моральної шкоди позивачи вказали, що неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинувачених їм також завдано немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у їх житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент отримання тілесних ушкоджень, вони перенесли значний фізичний біль, пережили емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

Обвинувачені ОСОБА_20 та ОСОБА_19 суму позовних вимог не визнали, пояснюючи свою позицію непричетністю до вичненого злочину.

Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, суд виходить з наявності у матеріалах провадження доказів, які підтверджують факт спричинення такої шкоди.

З врахуванням того, що позивачами не надано до суду доказів, необхідних для задоволення їх позовів в частині стягнення майнової шкоди, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цієї частині позовів.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідачів і понесеною позивачами моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.

У судовому засіданні підстави позовів і вина відповідачів у заподіянні моральної шкоди злочинними діями доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань кожного з потерпілих, наявність доказів спричинення тілесних ушкоджень, майновий стан відповідачів, ступінь вини обвинувачених в заподіянні моральної шкоди.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 до ОСОБА_20 та ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної залишити без задоволення, вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_20 та ОСОБА_19 солідарно, в рівних долях:

- на користь ОСОБА_21 суму в розмірі 10 000 гривень, тобто по 5 000 гривень з кожного з відповідачів;

- на користь ОСОБА_22 суму в розмірі 10 000 гривень, тобто по 5 000 гривень з кожного з відповідачів;

- на користь ОСОБА_23 суму в розмірі 10 000 гривень, тобто по 5 000 гривень з кожного з відповідачів;

- на користь ОСОБА_24 суму в розмірі 10 000 гривень, тобто по 5 000 гривень з кожного з відповідачів;

- на користь ОСОБА_25 суму в розмірі 14 000 гривень, тобто по 7 000 гривень з кожного з відповідачів;

При призначенні ОСОБА_20 та ОСОБА_19 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст. 50, 65 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_20 та ОСОБА_19 судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 66 ч.2 КК України, суд вважає можливим визнати пом`якшуючою покарання обставиною вчинення ОСОБА_20 та ОСОБА_19 злочинів вперше.

Крім цього, при призначенні покарання ОСОБА_20 та ОСОБА_19 суд враховує мотиви вчинення обвинуваченими злочинів, встановлених судом, яки вказують на те, що злочини були вчинені ними без мети особистого збагачення, а обвинувачені діяли з хибно зрозумілих службових інтересів. Також суд приймає до уваги позитивні дані, які характеризують обвинувачених за місцем роботи і проживання, наявність у них на утриманні неповнолітніх дітей, а також враховує думку державного обвинувача і потерпілих, яки не наполягали на призначенні покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_20 і ОСОБА_19 злочинів, наведених даних про особи обвинувачених та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_20 і ОСОБА_19 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає можливим застосувати до них дію ст.ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 визнати винними у вчиненні злочинів, передбачених ст. 146 ч.2, ст.186 ч.2, 189 ч.2 КК України, на підставі яких призначити їм покарання:

- за ст. 146 ч.2 КК України - у вигляді 3 років обмеження волі;

- за ст. 186 ч.2 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі

- за ст. 189 ч.2 КК України у вигляді 3 років 6 місяці позбавлення .

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання меньш суворих покарань більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , кожному окремо, покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

У відповідністю зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_17 , ОСОБА_18 від відбування покарання, якщо вони, кожен окремо, протягом 2 років не вчинять нового злочину та виконають покладені на них обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_17 , ОСОБА_18 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Контроль над поведінкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покласти на органи виконання покарань за місцем їх проживання.

Позовні вимоги ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної залишити без задоволення, вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , солідарно, в рівних долях:

- на користь ОСОБА_62 суму в розмірі 10 000 гривень, тобто по 5 000 гривень з кожного з відповідачів;

- на користь ОСОБА_63 суму в розмірі 10 000 гривень, тобто по 5 000 гривень з кожного з відповідачів;

- на користь ОСОБА_64 суму в розмірі 10 000 гривень, тобто по 5 000 гривень з кожного з відповідачів;

- на користь ОСОБА_65 суму в розмірі 10 000 гривень, тобто по 5 000 гривень з кожного з відповідачів;

- на користь ОСОБА_66 суму в розмірі 14 000 гривень, тобто по 7 000 гривень з кожного з відповідачів;

До набрання вироком законої сили, обраний щодо ОСОБА_17 , ОСОБА_18 запобіжний заход у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Речові докази, яки перебувають у розпорядженні прокурора знищити.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_67