АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/812/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/253/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами державного обвинувача прокурора Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, непрацюючого, раніше несудимого, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Кременецького районного суду від 26 квітня 2016 року виправлено описку, допущено в резолютивній частині вироку Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2016 року у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, а саме виправлено замість помилково зазначеного звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі статті 49 та частини 5 статті 74 КК України
Відповідно до вироку суду, органом досудового розслідування, сторона кримінального провадження з боку обвинувачення, потерпіла та її представник на досудовому слідстві та у ході судового розгляду справи обвинувачують обвинуваченого ОСОБА_7 в тому, що 14 лютого 2014 року приблизно о 10.30 год. між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_9 , яка на той час перебувала на власному подвір`ї свого домоволодіння, що знаходиться в с.Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, на ґрунті особистих тривалих неприязних стосунків, виникла словесна суперечка через продаж коня, який перебував в господарському приміщенні її господарства. В ході цього ОСОБА_9 підійшла до господарського приміщення, де знаходився кінь та за допомогою металевого прута почала зривати навісний замок на дверях, оскільки двері господарської будівлі були зачинені обвинуваченим ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , перебуваючи навпроти ОСОБА_9 умисно, раптово наніс один удар кулаком правої руки в область голови останньої, від чого вона впала на землю, падаючи потерпіла схопилась за одяг ОСОБА_7 та потягнула його за собою. Після цього, в даний конфлікт втрутилися ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які припинили злочинні дії ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_9 знову намагалась підійти до вхідних дверей господарського приміщення, де знаходився кінь, однак ОСОБА_7 продовжуючи свої протиправні дії умисно, раптово наніс їй один удар кулаком правої руки в область грудної клітки, від чого вона впала на землю.

В результаті своїх умисних дій, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження.

В зміненій апеляційній скарзі державний обвинувач прокурор Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_11 просить вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2016 року скасувати, у звязку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема порушенням вимог п.2 ч.2 ст.412 КПК України ухвалення судового рішення незаконним складом суду.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваний вирок було ухвалено незаконним складом суду, під головуванням судді ОСОБА_1 , який попередньо брав участь в якості слідчого судді під час досудового розслідування у іншому кримінальному провадженні № 0000096, зокрема розглядав скаргу ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження, в якому останній визнаний потерпілим і процесуальні документи, докази з якого підлягали обовязковому дослідженню в ході розгляду даного кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України. Вважає, що на час розгляду даного кримінального провадження існуючи вищевказані обставини, викликали сумнів у неупередженості судді, що виключало його участь в розгляді даного кримінального провадження відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Крім цього, зазначає, що судом першої інстанції при винесенні вироку, у повній мірі не враховано ухвалу Апеляційного суду відповідно до якої вирок від 30 жовтня 2014 року було скасовано, з призначенням нового судового розгляду.

Також, вказує на незаконність виправлення судом першої інстанції описки ухвалою від 26 квітня 2016 року, якою фактично змінено прийняте судом рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на рішення про звільнення його від призначеного покарання, що суперечить вимогам закону.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить оскаржуваний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_7 змінити, визнати останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі, мотивуючи це тим, що суд призначив обвинуваченому покарання більш м`яке ніж це передбачено ч.1 ст.125 КК України, при цьому належним чином не вмотивував підставність прийняття такого рішення.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 характеризується негативно, злочин вчинив умисно, у вчиненому не розкаюється, добровільно завдані збитки не відшкодував, за вчинене не вибачився, не сприяв розкриттю злочину, всіляко намагався уникнути відповідальності, таким чином підстав застосування до обвинувачення покарання нижче нижчої межі у суду першої інстанції не було.

Окрім того, посилається на те, що строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не закінчились, оскільки 2 роки від ухвалення вироку від 30 жовтня 2014 року, який попередньо було скасовано, спливають 30 жовтня 2016 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2016 року та ухвалити виправдувальний вирок, повторно дослідивши зазначені у його скарзі докази.

В обґрунтування своїх апеляційних доводів зазначає, що суд допустив неповноту судового розгляду, оскільки в оскаржуваному вироку відсутня оцінка витягу з кримінального провадження №0000096, суд ухилився від оцінки як доказу висновку експерта №509 від 08.05.2014 року, довідки Тернопільського обласного центру гідрометеорології №36.02/03/197 від 22.07.2014 року, відсутня оцінка як доказу фрагменту з відеозапису телепередачі Говорить Україна, де учасники проходили перевірку на поліграфі та де експертом було оголошено результат експертизи поліграфу, що ОСОБА_9 приховувала, факт нанесення ОСОБА_12 ударів ОСОБА_7 . Також, суд не досліджував і не з`ясовував наявність або відсутність в обвинуваченого стану необхідної оборони, відсутня оцінка показань свідка ОСОБА_16 . Його захисник в судових дебатах наголошував, що він ОСОБА_7 , захищався від групового нападу осіб, які хотіли заволодіти належним йому конем. В той час, коли троє нападників били його, потерпіла ОСОБА_9 намагалася зірвати замок, що вказує на спільність їх дій, які були спрямовані на незаконне заволодіння його майном.

Суд взагалі не досліджував та не зясовував наявність або відсутність стану необхідної оборони у нього. Окрім того, не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_17 , який вказав, що саме він, ОСОБА_7 та його дружина купили коня, якого той продав, показання свідка ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні пояснила, що особисто чула від потерпілої ОСОБА_9 , що коня купив він та його дружина.

У вироку відсутня оцінка показань свідка ОСОБА_16 , які вона давала в судовому засіданні. Суд жодним чином не прореагував на ряд процесуальних порушень на стадії досудового розслідування, зокрема що слідчий проігнорував клоптання захисника про проведення слідчих дій від 14.04.2014 року за № 13, що спричинило неповноту досудового розслідування та судового розгляду.

Вважає, що якщо суд прийшов до переконання, про те що під час суперечки через продаж коня у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 і що в результаті таких умисних дій він спричинив ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, суду слід було застосувати ст.36 КК України та ухвалити виправдувальний вирок. Не зробивши цього, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Також, вважає що суд упереджено не взяв до уваги доказів, які виправдовували його, зокрема показання свідка ОСОБА_19 , витяг з кримінального провадження № 0000096; висновки експертів № 509 від 08.05.2014 року та № 392 від 20.04.2015 року; довідку Тернопільського обласного центру з гідрометеорології № 36.02/03/197 від 22.07.2014 року.

Суд не намагався дослідити протиріччя в показаннях потерпілої і свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , якими він обгрунтував вирок підганяючи їх показання під висунуте обвинувачення. Так, всупереч тому, що свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні ствердив, що другий удар потерпілій я наніс у голову, вказав, що цей удар я наніс їй в груди, так, як інші вищевказані свідки, стверджували, що другий удар наносився саме в груди.

Також, суд у вироку виклав суперечливі висновки щодо того чому він бере до уваги одні показання свідків і відкидає інші.

На його думку, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, міркування прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу державного обвинувача прокурора Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_11 , і з наведених у ній мотивів просив її задовольнити, потерпілу ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , які підтримали подану потерпілою апеляційну скаргу і просили її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просять оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити виправдувальний вирок, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши за клопотанням сторін обвинувачення та захисту окремі докази, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів прийшла до висновку, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги потерпілої та обвинуваченого частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при новому судовому розгляді, призначеному ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 січня 2015 року, допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які призвели до ухвалення незаконного судового рішення.

Так, ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 21 січня 2015 року скасовано вирок Кременецького районного суду Тернопільської області, яким ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.1 ст.125 КК України і засуджено до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Підставами для скасування вказаного вироку стало те, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок не дав оцінки і така у вироку відсутня, ряду доказів, наданих стороною захисту, а саме: витягу з кримінального провадження № 0000096 внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 за ознаками ч.1 ст.125 КК України; висновку експерта з цього ж кримінального провадження за № 509 від 08 травня 2014 року; показанням свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , довідці Тернопільського обласного центру з гідрометеорології від 22.07.2014 року за вих. № 36.02/03/197; не встановлено обставин спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_7 ; не зроблено аналізу доказів в їх сукупності і не зазначено у вироку, чому суд взяв до уваги докази, які покладені в його основу, а інші, які спростовують обвинувачення ОСОБА_7 відкинув.

З оскаржуваного вироку Кременецького районного суду відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України від 20 квітня 2016 року, убачається, що вищевказані вказівки суду апеляційної інстанції у повному обсязі не виконано, що суперечить вимогам ч.3 ст.415 КПК України, яка встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обовязковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Так, під час нового судового розгляду, суд першої інстанції взагалі не досліджував та не навів мотивів того, чому суд відкинув такий доказ, як витяг з кримінального провадження № 0000096 внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 за ознаками ч.1 ст.125 КК України.

Крім цього, такі докази, як висновок експерта з цього ж кримінального провадження за № 509 від 08 травня 2014 року та довідку Тернопільського обласного центру з гідрометеорології від 22.07.2014 року за вих. № 36.02/03/197 суд дослідив формально, не виклавши у вироку змісту вказаних документів та не провівши їх аналізу, з урахуванням наявної позиції сторони захисту в апеляційній скарзі (т.2 а.к.п.83-87) про те, що ці документи спростовують факт вчинення ОСОБА_7 протиправних дій відносно потерпілої ОСОБА_9 , водночас підтверджують позицію захисту щодо вчинення протиправних дій відносно самого ОСОБА_7 учасниками конфлікту, вказують на неправдивість показань потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 які стверджують, що обвинувачений двічі наносив удари потерпілій, від яких остання падала на землю з болотом і при цьому її одяг залишався незабрудненим.

На переконання колегії суддів вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне і обгрутноване судове рішення.

Крім цього, колегія суддів встановила, що в матеріалах кримінального провадження містяться дані, які зобовязували головуючого у даній справі суддю ОСОБА_1 до початку нового судового розгляду, обговорити з учасниками процесу наявність підстав для його можливого відводу, визначених п.4 ч.1 ст.75 КПК України, чого зроблено не було.

Так з матеріалів даного кримінального провадження № 0000095 внесеного в ЄРДР 14.02.2014 року за заявою потерпілої ОСОБА_9 про те, що в цей день її зять ОСОБА_7 , який проживає разом з нею в с. Ст. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, спричинив їй тілесні ушкодження, з правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України (т.1 а.к.п.1).

Також, з матеріалів даного кримінального провадження убачається, що в цей же день 14.02.2014 року ОСОБА_7 звернувся за медичною допомогою з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, носова кровотеча, у звязку із чим в ЄРДР внесено повідомлення про кримінальне правопорушення, з правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України і зареєстроване кримінальне провадження за № 0000096.

Повідомлення про вказані кримінальні правопорушення, розслідувалися в окремих провадженнях слідчим СВ Кременецького РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_22

24.04.2014 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000095 від 14.02.2014 року за заявою ОСОБА_9 , про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, було скеровано прокурором до Кременецького районного суду Тернопільської області.

Разом з цим, кримінальне провадження №0000096 від 14.02.2014 року, за заявою ОСОБА_7 за ознаками ч.1 ст.125 КК України 30 липня 2014 року слідчим було закрито.

Вказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30 липня 2014 року ОСОБА_7 оскаржив до слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області.

11 вересня 2014 року слідчим суддею Кременецького районного суду ОСОБА_1 скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Кременецького РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_22 про закриття кримінального провадження № 0000096 від 14.02.2014 року за ознаками ч.1 ст.125 КК України розглянуто і постановлено ухвалу про скасування оскаржуваної постанови слідчого.

При цьому, слідчий суддя у своїй ухвалі вказав, що органом досудового розслідування безпідставно не взято до уваги та не дано правової оцінки, наявним у кримінальному провадженні доказам, зокрема: показанням свідка ОСОБА_19 , які дають пояснення з приводу вчиненого кримінального правопорушення; висновку експерта № 509 від 08 травня 2014 року, згідно якого у ОСОБА_7 був діагностований струс головного мозку та із зовнішніх ушкоджень описані прояви забою (набряк, біль) мяких тканин носа лівої половини тімяної і потиличної ділянок голови; протоколу проведення слідчого експерименту від 23 червня 2014 року, де показаний механізм нанесення потерпілому (в даному випадку ОСОБА_7 ) тілесних ушкоджень, який співпадає з висновком судово-медичного експерта, а тому слідчому судді не зрозуміло чому закрито кримінальне провадження і це вказує на формальне відношення органу розслідування до цих доказів.

Разом з цим, скасувавши оскаржувану постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, слідчим суддею не було ухвалено рішення про направлення кримінального провадження № 0000096 від 14.02.2014 року, за заявою ОСОБА_7 за ознаками ч.1 ст.125 КК України, для подальшого розслідування в орган досудового розслідування.

Вищевказані обставини, зокрема прийняття участі судді ОСОБА_1 в якості слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000096 від 14.02.2014 року, внесеному в ЄРДР за заявою ОСОБА_7 за ознаками ч.1 ст.125 КК України, на переконання колегії суддів виключали можливість його подальшої участі у розгляді, як судді, кримінального провадження № 0000096 від 14.02.2014 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, оскільки в ухвалі колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 21 січня 2015 року, якою скасовано вирок Кременецького районного суду Тернопільської області, відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, з призначенням нового судового розгляду, ставилося питання про необхідність дослідження та оцінки судом першої інстанції під головуванням судді ОСОБА_1 ряду доказів, які попередньо були предметом його оцінки, як слідчим суддею під час розгляду скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження, тобто за наявності інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості, як це визначено п.4 ч.1 ст.75 КК України.

За вказаних обставин, колегія суддів прийшла до переконання, що оскаржуваний вирок ухвалений незаконним складом суду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою його безумовне скасування.

Крім цього, формулюючи у вироку обвинувачення ОСОБА_7 визнаного судом доведеним, суд першої інстанції не вказав, які саме тілесні ушкодження ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_9 , чим не дотримався вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, яка встановлює, що у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою окрім іншого зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Також, формулюючи обвинувачення визнане доведеним, суд першої інстанції, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в обвинувальному вироку лише зазначив у чому ОСОБА_7 обвинувачують орган досудового розслідування, сторона обвинувачення, потерпіла та її представники, при цьому не вказавши, у ствердній формі, яке ж конкретно обвинувачення він визнав доведеним.

З предявленого органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачення (обвинувального акту), убачається, що обвинуваченому інкримінується умисне заподіяння потерпілій ОСОБА_9 легкого тілесного ушкодження, у вигляді забою (припухлість, біль), мяких тканин лівої половини тімяної і лівої завушної ділянки голови, садно тильної поверхні лівої кісті, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Представник потерпілої ОСОБА_9 у судовому засіданні, на стадії судових дебатів, ствердив, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя або незначну втрату працездатності.

Суд першої інстанції у вироку зазначив, що оскільки ОСОБА_9 та її представником не надано доказів того, що потерпілій завдано тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя або незначну втрату працездатності, вважає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Разом з тим, як убачається з наведених у вироку показань потерпілої ОСОБА_9 остання в судовому засіданні допитана поверхово, без належного зясування всіх обставин, заподіяння їй та отримання нею тілесних ушкоджень,

Зокрема у показаннях потерпілої ОСОБА_9 , наведених у вироку, відсутні дані про те, які саме тілесні ушкодження вона отримала та внаслідок яких саме протиправних дій обвинуваченого вони утворилися, механізм їх заподіяння тощо, що вказує на неповноту судового розгляду.

Заслуговують на увагу твердження прокурора в апеляційній скарзі про допущення судом першої інстанції, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, ухвалюючи обвинувальний вирок за ч.1 ст.125 КК України, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 100 годин громадських робіт, і одночасно у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, звільнив його на підставі ст.49 КК України від кримінальної відповідальності, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону, оскільки в даному випадку суд мав право звільнити ОСОБА_7 виключно від призначеного покарання, з посиланням на ч.5 ст.74 та п.1 ч.1 ст.49 КК України.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги наявність ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2016 року про виправлення описки в резолютивній частині вироку, оскільки ст.379 КК України надає суду право виправляти описки чи очевидні арифметичні помилки, допущені в судовому рішенні, а не змінювати такою ухвалою суть та зміст судового рішення, що мало місце в даному випадку, оскільки суд першої інстанції своє рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, змінив на інше рішення про звільнення особи від призначеного покарання, з підстав, передбачених ч.5 ст.74, ст.49 КК України, що є неприпустимим.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1)неповнота судового розгляду; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, зясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення,є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.412, п.2 ч.2 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно ухвалено незаконним складом суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Таким чином, судом першої інстанції під час судового розгляду даного кримінального провадження, допущені неповнота судового слідства; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне і обгрунтоване рішення, у звязку із чим вирок суду підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Під час нового судового розгляду необхідно дослідити та проаналізувати усі надані сторонами кримінального провадження докази, у повному обсязі виконати вказівки зазначені в ухвалі колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 21 січня 2015 року та в даній ухвалі, усунувши наведені в них порушення закону. Перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого, відповідно до яких останній стверджує, що під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_9 , діяв в межах необхідної оборони, що на його думку виключає його кримінальну відповідальність, надавши їм належну правову оцінку, з урахуванням сукупності наявних у кримінальному провадженні доказів. За результатами нового розгляду ухвалити законне, обгрунтоване і вмотивоване судове рішення,

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, п.6 ч.1 ст.407, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.409, ст.410, ч.1, 2 ст. 412, п.1 ч.1 ст.413, п.1 ч.1 ст.415, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Змінену апеляційну скаргу державного обвинувача прокурора Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_11 , задовольнити, апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у Кременецькому районному суді Тернопільської області, у новому складі суду.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2