Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/3828/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11сс/778/239/16 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 квітня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнаровськ Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 2 червня 2016 року включно із забороною цілодобово залишати житло, -

В С Т А Н О В И Л А:

4 квітня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Орджонікідзевського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_9 , в якому слідчий просив застосувати щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001427 від 02.04.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Клопотання слідчий мотивував тим, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 02.04.2016 року о 3 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_11 , маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи у дворі будинку № 20 по вул. Миру у м. Запоріжжі, шляхом пошкодження ущільнювача заднього правого скла автомобілю ЗАЗ 1102 «Таврія» номерний знак НОМЕР_1 , проникли до салону вказаного автомобіля, який належить ОСОБА_12 . Після чого, розподіливши між собою ролі, згідно яких ОСОБА_7 перебував на водійському місці та керував автомобілем, а ОСОБА_11 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, почав штовхати вказаний автомобіль з метою спрацювання запалювання вказаного автомобіля. Внаслідок чого автомобіль було заведено та ОСОБА_11 , сівши до салону вказаного автомобіля, в якому вже перебував ОСОБА_7 та керував ним, почали рухатися по вул. Південноукраїнській у бік пр. Соборного, проте, помітивши поліцейський автомобіль, ОСОБА_7 , не справився з керуванням та спричинив ДТП, внаслідок якої ОСОБА_7 та ОСОБА_11 були затримані працівниками поліції.

Згідно матеріалів провадження 2 квітня 2016 року ОСОБА_7 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, того ж дня ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Допитаний 02.04.2016 року в якості підозрюваного ОСОБА_7 не спростовував своєї участі у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому спільно із ОСОБА_11 , але наполягав, що активні дії вчиняв саме ОСОБА_11 , а він лише допомагав йому, він автомобілем не керував.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий у клопотанні зазначив, що у показаннях ОСОБА_7 та ОСОБА_11 є розбіжності, які свідчать про їх небажання дати правдиві показання та підтвердити щире каяття. Наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може повторно вчинити злочин, переховуватись від органів досудового розслідування, які підтверджуються вчиненням декількох правопорушень за короткий проміжок часу та те, що коли злочинні дії ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 були помічені працівниками міліції, останні спробували втекти.

Відмовляючи у задоволенні клопотання та застосовуючи альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України є обґрунтованою, разом з тим, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у раз, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, слідчий суддя, погоджуючись з твердженням сторони обвинувачення, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, що буде перешкоджати встановленню істини у справі і наявний ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, яке може бути призначено підозрюваному, у разі доведеності вини вчинення ним злочину, характер інкримінованого діяння та обставини його вчинення, особу підозрюваного, який раніше не судимий, його молодий вік та стан здоров`я, враховуючи, що він офіційно не працює (пресовник тротуарної плитки), характеризується позитивно, має постійне місце проживання, в якому зареєстрований у встановленому законом порядку та проживає разом із батьками та молодшим братом, а також вважаючи, що стороною обвинувачення не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання встановленого ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, прийшов до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків буде достатнім застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 застосовувати неможливо, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, офіційно не працевлаштований, проживає за межами міста, у зв`язку із чим належно здійснювати контроль за його переміщенням неможливо, при затриманні намагався втекти від співробітників поліції, з часу вчинення злочині і по теперішній час матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, будь-якими хронічними захворюваннями не страждає. Прокурор вважає, що відсутність стійких соціальних зв`язків у ОСОБА_7 також не дає підстав для застосування домашнього арешту. Крім того, прокурор вважає, що слідчий суддя не врахував, покази ОСОБА_7 , в яких він вказав про вчинення ним ще декількох фактів скоєння злочину з викрадення транспортних засобів в той самий день.

На апеляційну скаргу прокурора захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_13 подані письмові заперечення, в яких вона просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу слідчого судді вважає законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Разом з тим, повідомив, що факти порушення підозрюваним процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування, вчинення нових кримінальних правопорушень з часу застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту і на час розгляду апеляційної скарги йому не відомі.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснив, що умови домашнього арешту він не порушував, намагань ухилятися від слідства чи іншим шляхом перешкоджати досудовому розслідуванню він не має. Також пояснив, що на цей час його утримує матір та батько, з якими він проживає.

Захисник адвокат ОСОБА_13 також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілком забезпечує його належну процесуальну поведінку, просила ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані вст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_7 , раніше судимий не був, має зареєстроване місце проживання, за яким проживає постійно, відомостей на підтвердження не з`явлення підозрюваного за викликом слідчого апеляційному суду не надано, дані про переховування, перешкоджання кримінальному провадженню, впливу на потерпілого, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення відсутні і такі не встановлені колегією суддів апеляційного суду.

Відсутність ризику переховування від органів досудового слідства під час перебування під цілодобовим домашнім арештом, на думку колегії суддів, також об`єктивно підтверджується належною процесуальною поведінкою підозрюваного, який з`явився за викликом апеляційного суду для прийняття участі в розгляді апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Намагання підозрюваного зникнути з місця вчинення злочину під час затримання не може свідчити про недостатність застосованого до нього запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки таки дії підозрюваним були вчинені до прийняття рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу, а відтак не можуть свідчити про його намір порушити встановлені відносно нього обов`язки та обмеження.

Судова колегія не приймає до уваги доводи прокурора про те, що в своїх показання ОСОБА_7 повідомив про вчинення ще кількох кримінальних правопорушень, які полягали у викраденні майна з інших транспортних засобів, оскільки на час розгляду клопотання слідчим суддею, як свідчать матеріали провадження, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру лише у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Доводи прокурора про те, що підозрюваним до цього часу не відшкодовано шкоду, задану кримінальним правопорушенням, на зміст прийнятого слідчим суддею рішення впливати також не можуть, оскільки у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу вказана обставина оцінці не підлягає.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту законним, обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовують.

Приймаючи до уваги вищезазначене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 квітня 2016 року, якою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

1. 2. 3.