Справа № 562/2603/16-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 діючи в порушення вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини їх аналоги та прекурсори», маючи умисел на незаконне виготовлення та зберігання наркотичних речовин без мети збуту, 22.09.2016 року приблизно у після обідню пору, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , шляхом варіння за допомогою спеціального обладнання, незаконно виготовив наркотичний засіб дезоморфін та заповнив ним один шприц ємністю 5 мл. до позначки 3 мл., який зберігав при собі без мети збуту.
В подальшому, 22.09.2016 року о 17.10 год. в ході проведення особистого огляду ОСОБА_6 , який проводився по АДРЕСА_2 , працівниками поліції було виявлено та вилучено з правої кишені куртки один медичний шприц ємністю 5 мл., заповнений рідиною темно-жовтого кольору до позначки 3 мл., яка містить наркотичний засіб - дезоморфін, загальною масою - 0,0193 г.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 1890 від 12.12.2002 року «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» та Постановою Кабінету Міністрів України № 518 від 04.06.2008 року «Про деякі питання обігу наркотичних засобів і психотропних речовин» дезоморфін відноситься до таблиці 1 списку 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
31 жовтня 2016 року в м. Здолбунів між обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника ОСОБА_5 та прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.
Згідно даної угоди, прокурор Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 1 статті 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочині.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені частиною 2 статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, а саме незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а тому його дії кваліфікує за частиною 1 статті 309 КК України.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку в лікарів психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 31 жовтня 2016 року в м. Здолбунів між прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_5 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 880 грн. 40 коп.
Речові докази, а саме один медичний шприц ємкістю 5 мл., із наркотичним засобом - дезоморфін, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського ВП ГУ Національної поліції в Рівненській області - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1