Справа № 130/1788/15-к
Провадження №11-кп/772/698/2016 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2016 року м. Вінниця
Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_12 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2016 року, яким
уродженець та мешканець
громадянин України, не судимий в силу
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України з призначенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки вісім місяців, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України, що зазначені у вироку.
Провадження за позовом потерпілої ОСОБА_12 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 3013 грн. 89 коп. закрито у зв`язку із відмовою позивача від позовних вимог.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 23.000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 6.000 грн. витрат на юридичну допомогу.
Згідно вироку 12.11.2014 року біля 01:00 год. обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись у власному будинку по АДРЕСА_1 , під час спілкування із своєю дружиною ОСОБА_12 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на нанесення дружині тілесних ушкоджень, схопив її за волосся та різко потягнув донизу, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу обличчям донизу. Обвинувачений наніс лежачій на підлозі потерпілій біля 20 ударів ногами і руками по різним частинам тіла. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого, відповідно до висновку експертизи № 158 від 24.12.2014 року, у потерпілої мала місце закрита тупа травма живота у вигляді розриву селезінки з внутрішньо-черевною кровотечею 2000 мл., синці на повіках очей як наслідок дії тупих твердих предметів до яких належить і стороння рука; розрив селезінки з кровотечею в черевну порожнину 2000 мл. крові викликав загрозливі для життя явища, тому вони відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Потерпіла ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі вважає вирок незаконним, який підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, а також неправильним вирішенням цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди. Просить призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді реального позбавлення волі та стягнути з нього на її користь моральну шкоду в загальному розмірі 100.000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що суд в порушення ст. ст. 50, 65, 75 КК України, звільняючи ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням не достатньо врахував тяжкість вчиненого ним злочину, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною, яку суд взагалі не взяв до уваги, також не враховано особу ОСОБА_13 , який ніде не навчається, не працює, веде паразитичний спосіб життя, притягується до кримінальної відповідальності за злочин проти життя та здоров`я людини. Вказує, що обвинувачений наніс їй чисельні удари кулаками та ногами по тулубу, животі, голові, внаслідок чого окрім інших тілесних ушкоджень, вона отримала розрив селезінки і втратила більше 2-х літрів крові, була на волосині від смерті. Від її життя та стану здоров`я залежало і подальший стан здоров`я її новонародженої грудної доньки, яка на момент нанесення їй тілесних ушкоджень перебувала в неї на руках. Тілесними ушкодженнями їй спричинено безповоротну втрату здоров`я, життєважливого органу, вищенаведені обставини свідчать про підвищену небезпечність вчиненого злочину, особи винного, що дає всі підстави суду для призначення обвинуваченому більш суворого покарання. Також наголошує на тому, що судом не взято до уваги той факт, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини. Крім того, апелянт не погоджується також із висновками суду щодо часткового відшкодування їй моральної шкоди лише в розмірі 50.000 гривень, вважає що її вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100.000 гривень в зв`язку з фізичними та моральними стражданнями, які вона зазнала внаслідок незворотного ушкодження здоров`я, є розумним та справедливим, а тому підлягають задоволенню.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_11 вважає вирок незаконним, який підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Посилається на те, що суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання не в повній мірі виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та, вирішуючи питання щодо міри покарання, не врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, що посягає на життя та здоров`я особи. Також судом не в достатній мірі враховано особу обвинуваченого, який суспільно-корисною працею не займається, в повній мірі витрати на лікування потерпілої ОСОБА_12 не сплатив, завдану моральну шкоду не відшкодував, неодноразово вчиняв сварки та бійки з дружиною ОСОБА_12 , спричиняв останній тілесні ушкодження, що характеризує обвинуваченого з негативної сторони. Вказує, що судом першої інстанції взагалі не враховано думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні винного та наголошувала на тому, що внаслідок злочинних дій останнього вона стала інвалідом. Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі. У решті вирок просить залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційні скарги заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_12 де просить подані апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступи в дебатах: потерпілої ОСОБА_10 та її представника адвоката ОСОБА_7 , які свою апеляційну скаргу повністю підтримали і просили задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області і потерпілої ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти поданих апеляційних скарг та просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального і процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил, які ґрунтуються на всебічному, повному, неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.
Юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 121 КК України та доведеність його вини у скоєному в апеляційних скаргах прокурора та потерпілої не оспорюються.
Разом з тим, при призначенні засудженому покарання, судом першої інстанції не дотримано положень ст.65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначивши винному покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, суд своє рішення мотивував тим, що обвинувачений визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дочку, частково відшкодував потерпілої моральну шкоду, на обліку у лікаря-нарколога Жмеринської ЦРЛ не перебував і не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра Жмеринської ЦРЛ.
На думку колегії суддів, наведені обставини суд першої інстанції хоча і взяв до уваги, призначивши покарання з випробуванням, проте, разом із особою винного, обставинами та тяжкістю скоєного ним кримінального правопорушення, заподіяними наслідками для здоров`я потерпілої недостатньо врахував у вироку.
Судом першої інстанції не в повній мірі враховано особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, не працює, раніше також неодноразово вчиняв сварки та бійки з дружиною, внаслідок чого спричиняв їй тілесні ушкодження, заподіяну потерпілій моральну шкоду не відшкодував, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.
Крім того, судом встановлено, що злочин вчинений обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, однак у вироку, при призначенні останньому покарання, ця обтяжуюча обставина взагалі не врахована.
Також, судом залишена поза увагою думка потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні винного.
Враховуючи наведене, думку прокурора та потерпілої, які вважали неможливим досягнення мети виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, колегія суддів переконана в тому, що застосування у вироку судом першої інстанції до ОСОБА_9 положень ст.ст. 75, 76 КК України є явно необґрунтованим і не справедливим внаслідок м`якості призначеного йому покарання.
Необхідним і достатнім покаранням для обвинуваченого в даному випадку колегія суддів вважає саме покарання у виді позбавлення його волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Розглядаючи питання вирішення судом цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує тяжкість спричинених їй тілесних ушкоджень у зв`язку з масивною крововтратою та втратою життєво важливого органу селезінки, ступень фізичного болю та завданих їй моральних страждань, втраченої можливості доглядати та годувати дитину грудного віку, а тому вважає суму відшкодування такої шкоди, яка визначена судом першої інстанції у вироку в розмірі 23.000 грн. недостатньою.
На переконання колегії суддів позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди в сумі 100.000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи, що обвинуваченим у відшкодування моральної шкоди добровільно сплачено потерпілій 27.000 грн. (а.с.222), стягненню підлягає решта суми, що складає 73.000 грн.
Таким чином, вирок в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з одночасним постановленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 129, 405, 407, 420 КПК України колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_12 задовольнити повністю.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 березня 2016 року стосовно ОСОБА_9 , в частині призначення покарання та вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, - скасувати.
Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , в частині стягнення моральної шкоди, - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_14 73.000 (сімдесят три тисячі) грн. моральної шкоди.
Засудженого ОСОБА_9 взяти під варту із зали суду.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 рахувати з моменту взяття його під варту.
В іншій частині вирок - залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
З оригіналом вірно: