Справа № 209/458/16-к
Провадження № 1-кп/209/149/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці Чернівецької області, українця, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 06 грудня 2015 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин перебував поблизу магазину «Велес», що розташований по проспекту Металургів, 62 в місті Дніпродзержинську, разом із знайомим йому ОСОБА_5 , у якого при собі знаходився мобільний телефон «Samsung Duos GT -І9082», вартістю 2400 (дві тисячі чотириста) гривень. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на протиправне заволодіння майном, належним ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою останнього.
Реалізуючи свій протиправний умисел, 06 грудня 2015 року приблизно о 14 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за вказаною вище адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, попрохавши ОСОБА_5 надати йому належний останньому мобільний телефон «Samsung Duos GT -І9082» вартістю 2400 (дві тисячі чотириста) гривень, для здійснення телефонного дзвінка, заволодів вказаним телефоном, після чого, тримаючи його при собі, та не маючи наміру у майбутньому повергати його власнику, місце вчинення злочину залишив, отримавши таким чином, можливість розпоряджатись цим майном, та пішов у невідомому напрямку.
У подальшому ОСОБА_4 вказаним вище мобільним телефоном, яким заволодів шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 2400 (дві тисячі чотириста) гривень.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у незаконному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.1 ст.190 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі і підтвердив факти та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, поблизу магазину «Велес», що розташований по проспекту Металургів, 62 в місті Дніпродзержинську, вчиненого ним 06 грудня 2015 року близько 14-40 год., а саме мобільним телефоном марки «Samsung Duos GT-І9082», що належить ОСОБА_5 . Вказаний мобільний телефон обвинувачений ОСОБА_4 здав у ломбард, але потім повернув потерпілому ОСОБА_5 .
Право на захист в ході досудового розслідування йому роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) від відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
У скоєному щиросердечно покаявся. Просив суд розглядати справу із застосуванням ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене йому обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, заявлений ним цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 877,00 грн. просив суд залишити без розгляду, оскільки претензій до обвинуваченого не має.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, потерпілого, думки прокурора, що не заперечував проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною і істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий (а.п.61 т.2), не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.62 т.2), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.63 т.2).
Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу на користь держави в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України.
Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 877 (вісімсот сімдесят сім) гривень, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
В ході судового рогляду даного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання про залишення без розгляду заявленого ним цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 877,00 гривень, тому цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 слід залишити без розгляду.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого в повному обсязі.
Керуючись статтями 368, 370, 374-376 КПК України,суд,
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 - залишити без розгляду.
Речовий доказ мобільний телефон «Samsung Duos GT -І9082», що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , передати за належністю ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати при проведенні судово-товарознавчої експертизи в сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1