Справа № 642/1453/16-к
Провадження 1кп/642/273/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Куп`янська Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, що працює водієм ДП «АВТОСЕРВІС ПАО КДСК», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 13.10.2015, близько 22:35, керував технічно справним автобусом «БАЗ» моделі «А07914», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався вул. Залютинською зі сторони вул. Полтавський Шлях в напрямку вул. Золочівської у м.Харкові.

В процесі руху ОСОБА_5 , на керованому автобусі «БАЗ А07914» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи на відстані 50 м від перехрестя вул. Полтавський шлях та вул. Залютинській, грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

в наслідок чого відбувся наїзд автобусу «БАЗ А07914» на ліве узбіччя, з послідуючим наїздом на перешкоду - стовп електромереж.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди постраждали наступні особи:

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1011 -А/15 від 27.10.2015 у зв`язку з подіями 13.10.2015 року у потерпілої ОСОБА_4 має місце закритий перелом шиловидного відростка правої променевої кістки, який відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №78-А/16 від 28.01.2016 року у потерпілої ОСОБА_6 , має місце закритий перелом шиловидного відростка лівої променевої кістки без зсуву, який утворився від дії тупих твердих предметів та відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_5 , які згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №72/16 від 28.01.2016 року знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він, рухаючись на автобусі «БАЗ А07914», обрав таку швидкість руху і такі прийоми управління транспортним засобом, при яких втратив контроль над керуванням автобуса, внаслідок чого відбувся наїзд автобусом «БАЗ А07914» на перешкоду, заподіявши ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 винуватим себе визнав, підтвердив факти та обставини вчинення злочину, викладені вище, їх не оспорював, у скоєному розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_4 вказувала, шо відчувала перевищення швидкості водієм.

Враховуючи, що всі учасники судового провадження не оспорюють обставини даного кримінального провадження, їх визнають, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою усіх учасників процесу, вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме доказів, які підтверджують подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні правопорушення, процесуальні витрати, та досліджує лише докази, які стосуються цивільного позову.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 , у вчинені злочину та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у вчиненому злочині, та повне визнання своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості; думку потерпілої з приводу міри покарання, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілих до особи винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації.

Беручи до уваги вказані обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 повинно бути призначено покарання у виді двох років обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.286 КК України. Суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбуття покарання, а тому на підставі ст.75 КК України він має бути звільнений від відбування покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки. При цьому, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого в період іспитового строку, на обвинуваченого мають бути покладені обов`язки, передбачені ст.76 ч.1 п.2, 3, 4 КК України.

При вирішенні питання про додаткове покарання суд виходить з того, що сторона обвинувачення просить його призначити в якості додаткового.

Однак, як було встановлено під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 працює водієм, що є його єдиним джерелом існування, виключно позитивно характеризується за місцем роботи.

Тобто, призначення покарання має враховувати таку функцію кримінального судочинства, як виправлення. В даному випадку суд вважає, що позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_5 на певний строк як додаткове покарання є фактичним позбавленням джерела існування обвинуваченого, на утриманні якого знаходиться малолітня дитина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Процесуальні витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді - 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

В силу ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає наступні покладені на нього судом обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання чи роботи; періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №10382 від 20.01.2016 р. в розмірі 3696,00 грн. та за проведення судової-автотехнічної експертизи №72/16 від 28.01.2016р. у розмірі 736,56 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1