АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/293/16 Справа № 205/1742/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянин України, не одружений, не працює, має неповнолітню дитину 2005 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, раніше судимий, військовослужбовець ЗС України (проходить службу в зоні АТО)

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Ленінського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області та обрано ОСОБА_8 , підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Розмір застави не визначено.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на наявність достатніх доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, про що, зокрема, свідчать покази потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , в яких вони вказали на ОСОБА_8 , як на особу, яка 07 січня 2016 року нанесла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , від яких останній згодом помер. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в скоєнні злочину, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту за місцем несення військової служби у ЗС України (смт. Черкаське Дніпропетровської області).

В обґрунтування своєї скарги, захисник посилається на те що, ухвала слідчого судді не відповідає загальним вимогам КПК. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено належним чином обґрунтованість підозри, оскільки як вбачається із додатків, котрі не в повному обсязі надав слідчий стороні захисту, потерпілий ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та до теперішнього часу орган досудового розслідування не призначив жодної експертизи, не проведена судово-медична експертиза трупа для з`ясування причин смерті. Захисник зазначає, що його підзахисний пояснював, що ввечері 06 січня 2016 року він дійсно перебував на ж.м. Парус разом із другом, привітався зі своєю хресницею та приблизно о 23.00 год. повернувся по військової частини. Зазначені обставини можуть підтвердити, як особи, що несуть разом військову службу з ОСОБА_8 так й його хресниця ОСОБА_12 та її чоловік ОСОБА_13 . На думку захисника, є суперечливими покази ОСОБА_11 щодо їх нібито бесіди в медичному закладі, та нібито повідомлення самим ОСОБА_11 про нанесення ОСОБА_8 йому удару ножем в область живота, оскільки на протязі більше місяця з 07.01.2016 по 10.02.2016 жодний співробітник міліції, слідчий, прокурор не могли навіть відібрати в останнього пояснення, в наслідок поганого стану самого потерпілого й неможливості брати участь у оперативних або слідчих діях, у зв`язку з чим, сторона захисту вважає, що всі обставини потерпіла ОСОБА_14 вказує виключно зі слів самого ОСОБА_10 . При цьому, захисник ставить під сумнів неупередженість свідчень ОСОБА_10 у протоколі його допиту, оскільки дана особа є наркотично залежна, дана особа остання бачила потерпілого до поранення, має певні неприязні стосунки із підозрюваним ОСОБА_8 (оскільки в той день вони неодноразово сварились по телефону), та щоб уникнути відповідальності оговорила ОСОБА_8 в нібито вчинення інкримінованого йому злочині. Зазначає, що незрозуміло також, чому відразу ж після факту вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_10 не викликав працівників поліції, не написав заяву про вчинення кримінального правопорушення гр. ОСОБА_8 , а даний факт було внесено до ЄРДР на підставі звернення чергових лікарні. Адвокат зазначає, що обґрунтовуючи необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор не довів фактичних об`єктивних ризиків існування певної потреби у таких заходах, не доведено обґрунтованих підстав мети переховуватись від суду підозрюваним, не навів жодних підстав щодо наявності ризиків нібито вчиненню підозрюваним іншого злочину, продовження протиправної поведінки підозрюваним. На думку адвоката, твердження прокурора про те, що підозрюваний може якимось чином впливати на свідків по даному кримінальному провадженню також є надуманим та таким, що не доводиться жодним об`єктивним доказом, оскільки свідки (якщо вони є) вже повинні були допитані з приводу певних питань, обставин. Апелянт вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що цілодобовий домашній арешт за місцем несення військової служби підозрюваного ОСОБА_8 нібито недостатній для належного забезпечення досудового розслідування є безпідставними та такими, що ґрунтуються лише на правовій кваліфікації обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Також адвокат зазначає, що в приміщення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська на розгляд клопотання слідчого прибув навіть свідок - ОСОБА_15 , який міг дати свідчення щодо подій ввечері 06.01.2016, але в районному суді не було його допитано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які, кожен окремо, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора який підтримав клопотання слідчого, подане до суду першої інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і

особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, Ленінським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000067 від 07 січня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

29 лютого 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Судове рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його застосування, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Як вбачається із ухвали слідчого судді обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: протоколами допиту потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .

Таким чином, посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, є голослівними.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою, слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, оцінивши всі наявні докази, дійшов правильного висновку щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в ухвалі слідчого судді відсутній виклад відомостей про обставини, які б свідчили про існування ризиків спростовуються матеріалами справи.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в тому числі і домашній арешт, як про це ставиться в апеляційній скарзі захисника.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Ленінського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області та обрано ОСОБА_8 , підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3