Справа № 676/7258/15-к
Провадження № 1-кп/676/65/16
Категорія ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України

ВИРОК

Іменем України

19 жовтня 2016 року м. Кам`янець Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , захисників-адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янецьПодільському кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого кур`єром аптеки, інваліда третьої групи, не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

обвинувачених за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 28 жовтня 2015 року о 19 год. в АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою, умисно, таємно намагались викрасти з подвір`я металобрухт, загальною вагою 251,4 кг вартістю 2 грн. 30 коп. за 1 кг на загальну суму 578,22 грн., який належить потерпілому ОСОБА_7 , зокрема винесли згаданий метал та склали його на узбіччя поблизу проїжджої частини вказаної вулиці та мали намір завантажити його у автомобіль «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був у користуванні ОСОБА_6 , проте, не змогли вчинити усіх дій, які вважали за необхідне для доведення крадіжки до кінця, зокрема не встигли завантажити металобрухт у автомобіль з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_9 на місці вчинення злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю та пояснив, що задовго до вчинення крадіжки він повідомив ОСОБА_6 про те, що можна вчинити крадіжку металобрухту у дворі пристарілої матері потерпілого ОСОБА_7 28 жовтня 2015 року о 12год., коли він перебував у м.Кам`янець-Подільському, йому зателефонував ОСОБА_6 і вони домовились разом поїхати вчинити крадіжку. Увечері вони зустрілись біля магазину «Гранд», ОСОБА_6 приїхав на автомобілі типу бус білого кольору і удвох вони поїхали в село. ОСОБА_6 зупинив автомобіль неподалік господарства потерпілого, переодівся у старий одяг і вони пішли на місце крадіжки, при цьому він ( ОСОБА_5 ) носив з двору металобрухт і подавав його ОСОБА_6 , який складав його на узбіччі, щоб пізніше безперешкодно загрузити його в автомобіль. Тяжкі деталі металобрухту виносили разом. Коли вони склали частину металу, на місці їх виявив потерпілий ОСОБА_7 з свідком ОСОБА_9 , він впізнав його ( ОСОБА_5 ) на місці та спробував впіймати, проте вони з ОСОБА_6 втекли до річки і там домовились говорити потерпілому неправду, що нібито приїхали за картоплею. Потерпілий та свідок заблокували автомобіль і ОСОБА_6 був вимушений повернутись на місце події. Коли вони повертались до автомобіля свідок ОСОБА_9 став замахуватись, тому він втік, а ОСОБА_6 залишився біля автомобіля. Після вчинення крадіжки ОСОБА_6 неодноразово просив його змінити свідчення в його користь, на початкових стадіях слідства він погодився це зробити, але пізніше зрозумів що це не правда і добровільно зізнався слідчому і у суді про вчинення крадіжки саме за попередньою змовою з ОСОБА_6 .

Суд вважає показання ОСОБА_5 , які він добровільно дав у суді з участю захисника щирими, правдивими, належними і допустимими доказами вини обох обвинувачених, оскільки його свідчення є логічними, узгоджуються з іншими показаннями незаінтересованих у справі свідків, підтверджуються протоколами слідчих дій та не спростовані жодним іншим доказом. Підстав для обмови ОСОБА_6 у ОСОБА_5 не має, свідчення від давав у суді з захисником, отже такий доказ здобутий у передбаченому законом порядку. З цих підстав суд кладе показання ОСОБА_5 в обґрунтування вини обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував у суді причетність до злочину.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав та пояснив, що спілкується з старшим братом обвинуваченого ОСОБА_5 . Того дня подзвонив до останнього і домовився, що приїде в село за картоплею. Так і зробив, проте, заїхав в село з іншої сторони, де став чекати ОСОБА_5 , а коли зустрів його і повертався до автомобіля на них напав потерпілий ОСОБА_7 з свідком ОСОБА_9 , останній побив його палкою. ОСОБА_5 втік з місця події, бо потерпілий та свідок стали звинувачувати їх у крадіжці, на місце викликали поліцію, яка задокументувала обстановку.

Свідчення ОСОБА_6 є неправдивими, оскільки обвинувачений зацікавлений у розгляді справи на його користь, він обрав спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене. ОСОБА_6 висунув хибну версію, яка спростована доказами сторони обвинувачення: свідченнями потерпілого, свідків, свідченнями іншого обвинуваченого, протоколами слідчих дій та іншими доказами дослідженими у суді. Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки вони не узгоджуються з зафіксованими обставинами безпосередньо на місці події після припинення потерпілим і свідком злочину.

Так, свідчення ОСОБА_6 спростував у суді потерпілий ОСОБА_7 , який у судовому засідання наполягав на тому, що 28 жовтня 2015 року після 18-19 год. зателефонувала сусідка Платон, яка повідомила, що в с. Мала Слобідка, у дворі де проживає його мама невідомі особи виносять метал. Він терміново зателефонував до знайомого ОСОБА_9 і з ним швидко поїхали в село, неподалік від подвір`я матері стояв автомобіль «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 . Була світла місячна ніч. Підійшовши у двір він побачив, як обвинувачений ОСОБА_6 став тікати вниз по дорозі, а за ним побіг ОСОБА_9 , проте не наздогнав обвинуваченого. Зайшовши у двір він помітив свого односельчанина ОСОБА_5 , який теж став тікати від нього. У автомобілі «Опель Віваро» були вимкнені телефони обвинувачених і змінний одяг ОСОБА_6 . Вантажний відсік автомобіля був підготовлений для завантаження у нього металобрухту, був вкритий покривалом. На місці з свідком вони виявили, що значну частину металобрухту обвинувачені вже перенесли до дороги, так, щоб зручно і швидко можна було завантажити в автомобіль. На узбіччі дороги лежали його труби, кутники, арматура, бляха та куски рейси, які він привіз і зберігав у дворі матері для використання у будівництві. Через 40 хв. до автомобіля «Опель Віваро» повернувся ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , вони стали брехати, що ОСОБА_6 приїхав за картоплею до ОСОБА_5 і не причетні до крадіжки. Це була очевидна брехня, бо ОСОБА_5 проживає більш ніж за пів кілометра, тому не міг зупинитись так далеко від дому. На місці він (потерпілий) впізнав обох по одязі, статурі, ОСОБА_5 знав раніше, як односельчанина. Одяг і руки ОСОБА_6 були вимащені у залишках іржі від носіння старого ржавого металу. Оскільки ОСОБА_6 заперечив свою вину, він вирішив не пробачати йому і викликав поліцію, яка оглянула автомобіль обвинуваченого та зафіксувала місця куди було перенесено металобрухт. Пізніше слідчий оглядав і зважував металобрухт , він склав відповідний протокол і передав йому на зберігання.

Суд вважає правдивими показання потерпілого, вони доводять пряму причетність ОСОБА_6 до інкримінованого злочину та викликають довіру.

Аналогічні показання у суді дав свідок ОСОБА_9 , він підтвердив, що на прохання потерпілого ОСОБА_7 28 жовтня 2015 року біля 19 год. терміново приїхали у с.Мала Слобідка, до двору матері потерпілого, на місце під`їхали тихо вимкнувши світло фар, неподалік побачили автомобіль «Опель Віваро» білого кольору, вантажний відсік вкритий покривалом. Підійшовши до двору потерпілого він засвітив і побачив ОСОБА_6 , який став тікати дорогою вниз. Сусідка потерпілого на місці повідомила їм, що бус належить злочинцям і їх було двоє. На вулиці вони побачили метал, який обвинувачені вже перенесли для завантаження у бус. З потерпілим вони дочекались повернення ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , які стали заперечувати свою вину, але ОСОБА_5 злякався і втік. На світлі він бачив, що руки ОСОБА_6 та одяг були вимащені у іржі, а в автомобілі знаходився чистий одяг. У автомобілі ОСОБА_6 переодягався. ОСОБА_6 намагався втекти, але він (свідок) перегородив йому дорогу.

Свідок ОСОБА_10 , сусідка потерпілого, у суді підтвердила, що разом з ОСОБА_11 повідомили потерпілого ОСОБА_7 про те, що у його дворі двоє невідомих вчиняють крадіжку майна. Уночі, приїхали працівники поліції, які їх залучали до слідчих дій, допитували як свідків.

Протоколом огляду місця події доведено, що місцем злочину була територія господарства АДРЕСА_1 , безпосередньо біля господарства було виявлено дві купи металобрухту, які були перенесені з двору потерпілого на узбіччя ближче до дороги. Неподалік господарства слідчі органи на момент огляду зафіксували автомобіль «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 . ( т.2 а.с. 12-17). Рішенням слідчого металобрухт обґрунтовано визнано речовими доказами та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 ( т.2 а.с. 18,19).

На місці події, з дозволу власника, у с. Мала Слобідка, біля господарства №6 по вул. Шевченка протоколом огляду зафіксовано знаряддя злочину автомобіль «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 , багажне відділення транспортного засобу було підготовлене до навантаження металу, з метою захисту воно було вкрите покривалом. За водійським сидінням зберігався змінний одяг обвинуваченого ОСОБА_6 . Візуально знаряддя злочину зафіксоване на фото-таблиці, яка є невід`ємною частиною протоколу (т.2а.с.20-24)

Протоколом огляду і зважування металобрухту доведено, що обвинувачені мали намір викрасти 251,4 кг. металобрухту (т.2а.с.51-58)

З офіційної інформації компетентного господарюючого суб`єкта, який мав право на заготівлю і переробку металобрухту чорних металів - Хмельницького ПАТ «Втормет» вбачається, що вартість 1 кг металобрухту станом на 28 жовтня 2015 року становила 2 грн. 30 коп. ( т.2 а.с.59-61).

Протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 доведено, що обвинувачений вірно орієнтувався на місці, він правильно вказав, місце де залишили знаряддя злочину - автомобіль «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 , правильно показав місце звідки і куди виносили металобрухт від потерпілого. Викладене підтверджує участь ОСОБА_6 у крадіжці з використанням знаряддя злочину власного транспортного засобу (т.2а.с.91-98).

Свідок захисту ОСОБА_12 , яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 у суді розповіла, що її чоловік не міг вчинити злочину, оскільки поїхав у село до ОСОБА_5 за картоплею. Після затримання чоловіка вона виїхала на місце події і записала частину розмов з потерпілим та іншими учасниками, зробила фотографії транспортних засобів, які були на місці злочину. Такі свідчення і звукозаписи заінтересованої у розгляді справи ОСОБА_12 , не спростовують висунутого і доведеного у суді обвинувачення. Так, показання ОСОБА_12 не спростовує належних показань обвинуваченого ОСОБА_5 , не спростовує зафіксованої протоколом обстановки на місці, яка прямо свідчила про вчинення замаху на крадіжку металобрухту. Звукозапис розмов зроблений на місці події і наданий свідком ОСОБА_12 не спростовує вини ОСОБА_6 , а навпаки підтверджує, що останній з транспортним засобом був затриманий потерпілим та свідком на місці злочину.

Встановлені у суді обставини свідчать, що на місці злочину був виявлений транспортний засіб ОСОБА_6 підготовлений для перевезення викраденого. З свідчень потерпілого вбачається, що металобрухт був перенесений з господарства і знаходився на узбіччі дороги. На місці злочину інших осіб, окрім ОСОБА_6 і ОСОБА_5 не було, а потерпілий з свідком прямо на них вказали, як на осіб, котрих застали на місці злочину. Сукупність цих даних підтверджують вину ОСОБА_13 . Тому, суд вважає, що замах на крадіжку вичинили саме ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , при цьому останній зізнався у кримінальному правопорушенні вчиненому за попередньою змовою.

Доводи захисту про непричетність ОСОБА_6 до злочину є голослівними і не підтверджуються жодним доказом, в той час, коли сукупність доказів сторони обвинувачення доводять участь ОСОБА_6 у інкримінованому злочині.

Доводи захисту про випадкову появу ОСОБА_6 на місці злочину є надуманими і спростовані доказами прокурора.

Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, суд вважає, що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 містять склад інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Незважаючи на дані протоколу огляду місця події та додатків, свідчення потерпілого, свідків та обвинуваченого ОСОБА_5 , які повідомили про огороджену територію господарства потерпілого, суд позбавлений права кваліфікувати дії обвинувачених за іншою кваліфікуючою ознакою «крадіжка поєднана з проникненням у інше сховище», оскільки суд розглядає кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення в силу вимог ст.337 КПК України

За встановленими у суді обставинами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили лише частину дій : перебували у змові, прибули на місце, перенесли металобрухт у місце зручне для завантаження у транспортний засіб. Вони не вчинили усіх дій, які планували, оскільки мали б завантажити, перевести, розпорядитись викраденим. На місці вони були викриті потерпілим і свідком. Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_6 і ОСОБА_5 містять ознаки незакінченого замаху на умисне таємне викрадення чужого майна крадіжку, вчинену за попередньою змовою групою осіб, коли останні з причин, які не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали за необхідне вчинити для доведення крадіжки до кінця. Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.3ст.15, ч.2ст.185 КК України, тобто незакінчених замах на умисне таємне викрадення чужого майна - крадіжка, кваліфікуючою ознакою якої є вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб.

При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Суд також враховує вимоги ст.68 КК України, за якою за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати 2/3 максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання передбаченого у санкції.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили незакінчений замах на умисний злочин середньої тяжкості, вони посягнули на право власності, яке охороняється законом.

Обвинувачені позитивно характеризуються, вони на обліку у лікарів не перебувають, ОСОБА_6 хворіє, працює, ОСОБА_5 працює не офіційно по найму.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння у розкриттю злочину.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 є наявність інвалідності.

Суд не вважає, що обвинувачені вжили заходів щодо відшкодування збитків, оскільки шкода була відвернута діями самого потерпілого, який створив перешкоди для закінчення кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Потерпілий ОСОБА_7 претензій до обвинувачених не має, орієнтував суд призначити їм умовне покарання.

З врахуванням тяжкості незакінченого злочину, зважаючи на осіб винних , які позитивно характеризуються і вперше притягуються до кримінальної відповідальності, з врахуванням щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину ОСОБА_5 , зважаючи на інвалідність ОСОБА_6 , враховуючи відсутність негативних наслідків для потерпілого та його думку в суді, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 можливе без відбування покарання реально, тому, приймає рішення про призначення їм покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі передбаченої у санкції ч.2ст.185 КК України та звільнення їх від відбування покарання з іспитовим строком. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів. При цьому, зважаючи на щире каяття ОСОБА_5 , суд вважає, що іспитовий строк для нього повинен бути мінімальний. З підстав передбачених у ст.ст.75, 76 КК України, на засуджених слід покласти передбачені законом обов`язки.

В силу ч.9 ст. 100 КПК України, металобрухт, який визнано речовим доказом і повернуто потерпілому, слід залишити власнику ОСОБА_7 (т.2а.с.19)

Прокурор у судових дебатах орієнтував суд застосувати вимоги ст.96-1 КК України (в діючій редакції), тобто наполягав на застосуванні спеціальної конфіскації щодо автомобіля «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 . Позиція прокурора є хибною і не ґрунтується на вимогах ст.58 Конституції України та ст.5 КК України, імперативним приписом яких встановлено, що закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Встановлено, що на момент вчинення злочину (28 жовтня 2015 року) ст.96-1КК України діяла в редакції зі змінами внесеними Законом № 1261-VII від 13 травня 2014року та передбачала спеціальну конфіскацію, яка полягала у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна лише у випадках, визначених КК України, і лише за умови вчинення злочину, передбаченого ст. 354 та ст.ст. 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 розділу XVII Особливої частини КК України, або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого зазначеними статтями. Отже, на момент вчинення злочину діяв більш м`який закон, який не передбачав спеціальної конфіскації у випадку вчинення крадіжки майна (ст.185 ККУ), тобто в силу вимог ст.58 Конституції України, ст. 5 КК України, щодо спеціальної конфіскації, суд застосовує закон який пом`якшує кримінальну відповідальність та поліпшує становище ОСОБА_6 . Таким чином, підстав для застосування спеціальної конфіскації у даному випадку немає.

Водночас, транспортний засіб автомобіль «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить обвинуваченому ОСОБА_6 на праві власності є знаряддям кримінального правопорушення і в силу вимог ст.100 ч.9 п.1 КПК України конфісковується. При цьому, така конфіскація знаряддя злочину не є покаранням у виді конфіскації майна в розумінні ст.59 КК України, оскільки суд вирішує лише питання долі речових доказів, яким було знаряддя цього злочину у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Розмежування законодавцем на рівні положень кримінального закону конфіскації майна (ст.59ККУ), як виду покарання, спеціальної конфіскації (ст.96-1ККУ) та кримінального процесуального закону щодо "вирішення питання про долю речових доказів та документів" (ст.100КПК) є небезпідставним, оскільки кожен із цих заходів має свій окремий і особливий правовий зміст, мету і наслідок.

Суд враховує, що згідно ч.1ст.98 КПК України, речовим доказом, серед іншого є і знаряддя вчинення кримінального правопорушення. За доведеними у суді обставинами справи, слідчі органи на місці події зафіксували речовий доказ - автомобіль «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 . (т.2а.с.12-17). З дозволу власника-обвинуваченого ОСОБА_6 , вони оглянули це знаряддя злочину та зафіксували, що автомобіль був підготовлений до навантаження металу, у ньому не було крісел, а з метою захисту від подряпин, підлога була встелена покривалом. За водійським сидінням зберігався змінний одяг обвинуваченого ОСОБА_6 . Візуально знаряддя злочину зафіксоване на фото-таблиці, яка є невід`ємною частиною протоколу (т.2а.с.20-24). Таким чином, цей важливий речовий доказ в силу вимог ч.1ст. 98, ч.2ст.100 КПК України суд вважає знаряддям злочину. При цьому, суд виходить з того, що знаряддями злочину у справах про злочини проти власності слід вважати предмети чи технічні засоби, які умисно використовувались особою для вчинення протиправного діяння. Транспортні засоби слід визнати знаряддям злочину не лише тоді, коли вони використовувалися для безпосереднього заволодіння чужим майном, а й тоді, коли без їх використання вчинення злочину було неможливим чи надто складним. Очевидно, що прибуття співучасниками на місце злочину з м.Кам`янець-Подільського в с.Мала Слобідка без автомобіля було б складним, а транспортування викраденого металобрухту без транспортного засобу взагалі було неможливим, тому суд приймає рішення про те, що автомобіль, був використаний обвинуваченими саме як знаряддя злочину. Аналогічні рекомендації щодо конфіскації знаряддь злочину зазначено у п.28 постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності». Суд враховує, що вимоги процесуального закону не передбачають обов`язкового визнання речового доказу знаряддям злочину в ході досудового розслідування, при цьому долю речових доказів (у тому числі й питання щодо належності їх до знарядь злочинів) суд вправі вирішити під час ухвалення рішення, яким закінчується кримінальне провадження згідно ч.9 ст. 100 КПК України. Подібна правова позиція викладена також в ухвалі від 11 лютого 2016 року колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ якою скасовано ухвалу апеляційного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року.

З метою забезпечення вироку у частині конфіскації знаряддя злочину, суд, в силу вимог ст.ст. 368, 374, 131, 170 КПК України, вважає за необхідне арештувати автомобіль «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 , при цьому, до набрання вироком законної сили, власника транспортного засобу необхідно обмежити права розпоряджатись транспортним засобом, заборонивши компетентним органам відчуження, зняття з обліку та перереєстрацію, чи вчинення інших дій, які можуть привести до зміни власника транспортного засобу. При цьому, ОСОБА_6 слід попередити про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України, тобто за вчинення незаконних дій щодо майна яке арештоване і підлягає конфіскації. В силу вимог ст.175 КПК України рішення суду про арешт майна виконується прокурором негайно.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

ухвалив :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та з`являтись до них на реєстрацію.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та з`являтись у до них на реєстрацію.

Речові докази металобрухт (металеві труби, металеву рейсу, металеву бляху), залишити власнику - ОСОБА_7 .

Конфіскувати знаряддя злочину - транспортний засіб автомобіль «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

До набрання вироком законної сили, арештувати автомобіль «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , 1984 року народження. Вирок суду в частині арешту майна виконується негайно прокурором Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 .

Негайно повідомити територіальний сервісний центр 6843 регіонального сервісного центру МВС України в Хмельницькій області про арешт і заборону відчуження, зняття з обліку та перереєстрацію, чи вчинення інших дій, які можуть привести до зміни власника, володільця - автомобіля «Опель Віваро» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

ОСОБА_6 попередити про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України, тобто за вчинення незаконних дій щодо майна яке арештоване і підлягає конфіскації.

Вирок можна оскаржити через суд, який його ухвалив, до апеляційного суду Хмельницької області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченим. Інші учасники кримінального провадження вправі отримати у суді копію вироку.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду ОСОБА_1