Справа № 635/2250/16-к
Провадження № 1-кп/635/463/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 ,

- ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання прокурора - ОСОБА_3 щодо продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою та зустрічне клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_8 про його звільнення по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. ст. 289 ч. 1, 286 ч. 2 КК України та обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. ст. 289 ч. 1, 286 ч. 2 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 судом було обрано міру запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою, строк застосування якої закінчується 11.08.2016 р.

У зв`язку із цим прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, бо, на його думку, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1), п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України- переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих і свідків, а ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу не відпали і продовжують існувати.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та представник потерпілої - ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Захисник-адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 на більш м`який домашній арешт, у зв`язка з тим, що у нього на утриманні знаходиться цивільна дружина, яка вагітна, обвинувачений ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх дітей, ризики на які послався прокурор, на ії думку, є фактично не доведеними. Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого адвоката та просив обрати відносно нього міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_8 про його звільнення не було обумовлено передбаченими законом гарантіями з`являтися на судові засідання, від внесення застави вони відмовилися.
Вислухавши сторони судового провадження та дослідивши надані ними документи, суд вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з утримання під вартою на домашній арешт є недоречною, так як існують ризики передбачені п. 1), п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того що обвинувачений може переховування від суду та незаконно впливати на свідків, які не допитані: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , так як він під час досудового розслідування ОСОБА_8 неодноразово викликався до слідчого, але, від явки до органу досудового розслідування ухилявся, достовірно знаючи, що слідство по цьому кримінальному провадженню триває, тривалий час переховувався на території Російської Федерації, у зв`язку із чим був оголошений у розшук і відносно нього було обрано більш сувору міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням викладеного, при обранні судом обвинуваченому ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була досягнута рівновага між загальними інтересами суспільства та правами обвинуваченого передбаченими ст. 5 ч. 1 п. b), п. с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (ратифікованої законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.) та ст. 2 ч. 3 Протоколу № 4 цієї Конвенції, і, втручання в особисту свободу обвинуваченого ОСОБА_8 , являлося пропорційним законній переслідуваній меті.

Суд вважає, що на даний час ризики передбачені п. 1), п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою не відпали.
Обмеження, встановлені обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2016 р. при обранні запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою, передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки і підтримання публічного порядку, а також з метою запобігання вчинення ним інших злочинів.

Суд, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 враховує вказані вимоги міжнародного законодавства щодо прав людини та кримінально-процесуального законодавства України, а також те, що ризики, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не відпали і продовжують існувати та вважає за доцільне продовжити обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Задовольнити клопотання прокурора - ОСОБА_3 та продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27) на 60 діб, тобто до 09 жовтня 2016 року.

Копію ухвали надіслати для виконання начальнику Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27) та учасникам судового провадження - для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1