Провадження № 1-кс/369/2415/16
УХВАЛА
Іменем України
05.12.2016 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000866 від 23.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До суду звернувся прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури юрист 1 класу ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за 0000866 від 23.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що у провадженні Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0000866 від 23.11.2016, за фактом передачі у приватну власність громадянки ОСОБА_4 будинку та прилеглої земельної ділянки площею 0,1305 га в АДРЕСА_1 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в 2006 році ОСОБА_5 , продавши належну їй квартиру в м. Києві та отримавши в ВАТ «Банк «БІГ Енергія» кредит в сумі 150000 дол., придбала в с. Петропавлівська Борщагівка будинок за адресою АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу № 3561 від 30.05.2006).

На забезпечення своєчасного виконання зобов`язань, вчасного та повного повернення кредитних коштів, процентів за їх використання, пені (неустойки) ОСОБА_5 передала ВАТ «Банк «БІГ Енергія» в іпотеку належне їй вже на той час домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій воно розташоване площею 0,1305 га, кадастровий номер № :01:034:0024.

У зв`язку з хворобою ОСОБА_5 з січня 2014 року фінансове становище їхньої родини суттєво погіршилося та можливість виплачувати кредит обмежилася.

У зв`язку з цим представниками банку їм було запропоновано сплачувати кошти в рахунок погашення кредиту по мірі можливості, що вони і робили.

27 грудня 2013 року між ВАТ «Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» укладено договір купівлі-продажу права вимоги №3-233, згідно умов якого до останнього перейшло в тому числі і право вимоги по кредитному договору № 11/07-05-2006 від 30.05.2016, а 21 січня 2014 року між цими сторонами укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки від 30.05.2016 року.

Оскільки в такій ситуації у ОСОБА_5 виникла певна сума заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про стягнення основної суми заборгованості в розмірі 539019,06 грн. та пені в розмірі 913627,31 грн., який було задоволено (рішення від 11.09.2014).

Оскільки, на думку потерпілої, судом було неповно досліджено обставини справи, нею була подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду, та рішенням апеляційного суду Київської області від 23.10.2014 позов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» було задоволено частково (сума пені за вказаним рішенням становить 100000 грн.).

У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_5 коштів на сплату заборгованості, вона домовилася з представниками ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» про те, що буде продавати будинок, після чого розрахується по виниклій заборгованості.

Протягом 2-х останніх років ОСОБА_5 намагалися продати будинок, однак їй це не вдалося.

Оскільки стан здоров`я ОСОБА_5 погіршився, вона звернулися до нотаріуса з метою виготовлення доручення від її імені на ім`я дочки для ведення справ, в тому числі і при продажу будинку. При цьому нею було встановлено, що право власності на будинок та земельну ділянку перейшло до ОСОБА_4 , про що раніше їй не було відомо.

Згідно наданих під час досудового розслідування показів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_1 на час його відчуження ОСОБА_4 було зареєстровано троє малолітніх онуків потерпілої, при цьому дозвіл на вчинення правочину щодо об`єкту нерухомості, право на користування яким мають малолітні, в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» органом опіки та піклування не надавався.

На даний час право власності на спірний об`єкт нерухомості, який розташований по АДРЕСА_1 оформлено на ОСОБА_4 , яка має можливість відчужити її, що може ускладнити встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що предметом вказаного кримінального правопорушення є спірні об`єкти нерухомої власності житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, на якій він розташований, з кадастровим номером :01:034:0024, що належать на даний час ОСОБА_4 , незастосування заборони на розпорядження таким майном може призвести до його відчуження останньою, інших незаконних дій із нерухомим майном, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна слідчий суддя розглядає клопотання без власника майна ОСОБА_4 .

Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.

Враховуючи припис ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст. 170 КПУ України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Судом встановлено, що у провадженні Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0000866 від 23.11.2016, за фактом передачі у приватну власність громадянки ОСОБА_4 будинку та прилеглої земельної ділянки площею 0,1305 га в АДРЕСА_1 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, приходить до переконання про необхідність часткового задоволення клопотання, оскільки прокурор у судовому засіданні обґрунтував необхідність такого арешту, який необхідний з метою збереження даного майна як речових доказів, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в іншій частині клопотання відмовити оскільки відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170- 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на об`єкти нерухомої власності житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :01:034:0024, що належать на даний час ОСОБА_4 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1