АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, яка не працює, зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судима:
1) 02.02.2011 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
2) 11.04.2012 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
3) 27.08.2012 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;
4) 18.06.2013 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 70, ч. 4 ст. 70 до 4 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2014 на підстав ст. 2, 9 ЗУ «Про амністію в 2014 році» звільнена від відбування покарання;
5) 24.09.2013 вироком Дружківського районного суду Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
Справа № 11-кп/796/538/2015
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_6
6) 20.11.2014 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
7) 18.03.2015 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.4ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі;
8) 24.09.2015 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185, ч.4 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;
9) 27.11.2015 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та покарання призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. За правилами передбаченими ч. 1 ст. 72 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховано покарання, відбуте за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 27.11.2015. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк тримання під вартою як запобіжний захід, обраний під час судових розглядів у кримінальних провадженнях та перебуванні в установі попереднього ув`язнення у співвідношенні, що 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням попереднього ув`язнення з 02.10.2015 року по день набрання вироком законної сили.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_5 подала апеляційну скаргув якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року відносно неї змінити, пом`якшивши їй покарання призначене судом першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що вирок в частині призначення покарання є несправедливим через суворість, вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки стану її здоров`я, тому що вона хворіє на невиліковну хворобу, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, те, що на її утриманні є малолітня дитина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує фінансової та моральної підтримки, а тому просить пом`якшити їй призначене судом першої інстанції покарання.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, котрий заперечував проти цього, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_5 раніше неодноразово будучи засудженою за вчинення умисних, корисливих злочинів, маючи незняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість, діючи повторно, 28.09.2015 року, приблизно о 12 годині, перебуваючи в приміщенні магазину «Сільпо», що знаходиться по вул. Білоруській, 2 в м. Києві, з метою таємного викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», скориставшись тим, що за її діями ніхто з оточуючих не спостерігає, підійшла до полиць з продуктами харчування, та поклала у власну сумку: 27 плиток чорного шоколаду «Roshen Brut» загальною вартістю 583 гривні 65 копійок, упаковку цукерок «ABK Domior» вартістю 50 гривень 33 копійки, сумку «Премія l love shopping» вартістю 33 гривні 32 копійки, а всього майна на загальну суму 667 гривень 30 копійок, не маючи наміру та коштів за нього розрахуватись. З викраденим чужим майном ОСОБА_5 , не розрахувавшись, пройшла повз каси магазину та направилась до виходу з нього, однак свій злочинний умисел не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана охоронцями магазину і викрадене нею майно було вилучено. Таким чином ОСОБА_5 , за висновками суду, вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, оскільки виконала усі дії які вважала необхідними здійснити для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, тобто вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд першої інстанції, допитавши обвинувачену ОСОБА_5 , за згодою сторін визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
У зв`язку з цим суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини та правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Призначаючи обвинуваченій покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про її особу, зокрема те, що вона раніше неодноразово судима за злочини проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, характеризується задовільно, має малолітню дитину, від її дій не настало наслідків у виді спричинення матеріальної шкоди. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , судом визнано щире каяття.
Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновків про необхідність обрання обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, вважаючи що саме такий вид та розмір покарання сприятиме досягненню його мети. При цьому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо надмірної суворості покарання в даному випадку є безпідставними, навіть з урахуванням стану здоров`я обвинуваченої, згідно з наданою захисником довідкою із слідчого ізолятора та наявності у неї неповнолітньої дитини, як про це зазначає ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, оскільки дані про попередні судимості обвинуваченої свідчать про неможливість її виправлення при застосуванні більш м`якого покарання.
Виходячи з викладеного, апеляційна скарга обвинуваченої про пом`якшення їй покарання як за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, так і призначеного за правилами ч. 4 ст. 185 КК України, задоволенню не підлягає.
Рішення суду першої інстанції про зарахування ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, по день набрання вироком законної сили потребує уточнення щодо кінцевої дати такого зарахування.
На підставі викладеного та керуючись ст. 404,405, 407 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 без змін.
В порядку ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення за даною справою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 02.10.2015 року по 27.10.2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3