АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/229/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/299/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року м. Криви Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні № 0000697 на вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , гр. України, освіта середня, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей не має, військовозобов`язаний, перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря, раніше не судимий,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , гр. України, освіта середня, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей не має, військовозобов`язаний, перебуває на диспансерному обліку в окуліста, раніше не судимий,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та житель АДРЕСА_3 , гр. України, навчається на 1 курсі Софіївського професійного ліцею, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей не має, військовозобов`язаний, на диспансерних обліках не перебуває, раніше не судимий,

обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яких визнано винним з призначенням кожному покарання за ч. 3 ст. 185КК України по 3 (три) роки позбавлення волі кожному.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк по 2 (два) року кожному, та на підставі п.п. 3-4 ст. 76 КК України покладено на них наступні обов`язки:

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

-Відповідно до п.п. 1, 4, 5 ч.9 ст.100 КПК України речові докази, а саме:

автомобіль марки ВАЗ 21063 з номерним знаком НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 та автопричіп з номерним знаком НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 належить гр. ОСОБА_11 - як знаряддя злочину конфіскувати;насіння соняшника вагою 1189 кг - передати потерпілій; навісний замок та металевий ломик - знищити як таке, що не представляє цінності.

Учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_12

обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
У відношенні обвинуваченого ОСОБА_9 апеляційна скарга не подана.

В апеляційних скаргах:

Захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - ОСОБА_15 просить, скасувати вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000697 в частині конфіскації автомобіля ВАЗ 21063 з номерним знаком НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , належить ОСОБА_10 , та автопричепа з номерним знаком НОМЕР_3 - який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 належить ОСОБА_11 , частково скасувати в призначенні іспитового строку терміном 2 роки, та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ст. 185 ч. З КК України. - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 3 роки позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, автомобіль ВАЗ 21063 з номерним знаком НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , належить ОСОБА_10 , та автопричіп з номерним знаком НОМЕР_3 - який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 належить ОСОБА_11 - залишити володільцям.

Прокурор просить вирок Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області віді 8.02.2016 по кримінальному провадженню №0000697від 30.12.2015 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України змінити, повернувши речові докази у вигляді автомобілю марки_ВАЗ_21063_з номерним знаком НОМЕР_1 та автопричіп з номерним знаком НОМЕР_5 їх законним власникам.В іншій частині вирок залишити без змін.

За вироком, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнано винними при наступних обставинах:

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 скоїли таємне викрадення чужого майна (крадіжку), при слідуючих обставинах: 30 грудня 2015 року ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь , близько 1 години 00 хвилин, використовуючи автомобіль марки ВАЗ 21063 з номерним знаком НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , приїхали до складського приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_4 , яке належить гр. ОСОБА_16 , діючи за попередньою домовленістю, шляхом розподілу ролей, згідно з якими ОСОБА_7 залишив останніх біля складського приміщення та на автомобілі від`їхав, а ОСОБА_9 , за допомогою металевого ломика, який заздалегідь взяв із собою, відбив навісний замок на вхідних дверях прибудованого до складу приміщення. Потім ОСОБА_9 та

ОСОБА_8 зайшли до приміщення та з правого боку помітили отвір в стіні, який веде до приміщення складу. ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел разом з ОСОБА_8 через вищевказаний отвір в стіні почали набирати в мішки насіння соняшника, яке належить гр. ОСОБА_17 , яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є фізичною особою-пі дприємцем.

В цей час ОСОБА_7 , підчепивши до свого автомобіля автопричіп з номерним знаком НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 належить гр. ОСОБА_11 , повернувся до складського приміщення та почав допомагати зав`язувати мішки з насінням соняшника в кількості 41 шт. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завантажили до багажника автомобіля 4 мішки з насінням соняшника та 37 мішків вагою 1189 кг вартістю 4,50 грн. за 1 кг до автомобільного причепа та зникли з місця скоєння злочину, обернувши викрадене майно на свою користь, чим спричинили гр. ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 5350,50 грн.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг:

Захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - ОСОБА_6 , не оскаржуючи винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку,посилається на те що автомобіль та причіп не належать обвинуваченим і що вони тимчасово ними користувались, і ні слідством ні судом не доведено що власники автомобіля та причепа перебували в змові з обвинуваченими чи взагалі їм було відомо що вказані особи мають на меті скоїти злочин. Відповідно до п.5 ч.9 ст. 100 КПК України - гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законним володільцям; - саме вказаний пункт регламентує повернення майна володільцям, що проігноровано судом при винесені вироку. Крім того вважає, що вирок суду у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 винесено незаконно в частині іспитового строку 2 роки, занадто суворий, вважає на необхідне призначити іспитовий строк -1 рік .

Прокурор не оскаржуючи винуватість обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку та призначеного покарання . Вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає зміні у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства, з наступних підстав: Зокрема, ст. 100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження жодним чином не встановлено та не підтверджено доказами факт того, що власники вищевказаного автомобіля та причепа знали або могли знати про незаконне використання їхнього майна з метою вчинення кримінального правопорушення.Таким чином позиція суду щодо конфіскації автомобіля та причепа не відповідає вимогам ст. 100 КПК України та порушує права власників майна, у зв`язку із чим вирок суду в цій частині підлягає зміні, що не буде погіршувати становища обвинувачених.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги учасниками судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження

Захисник обвинувачених ОСОБА_6 ,та обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 кожен окремо підтримали апеляційну скаргу захисника, проти апеляційної скарги прокурора не заперечували.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив вирок суду першої інстанції змінити на підставах зазначених в апеляційній скарзі, апеляційну скаргу захисника підтримав в частині вирішення долі речових доказів, в іншій частині просив залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача Апеляційного суду Дніпропетровської області та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню повністю, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_18 частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій за ч.3 ст.185 КК України ґрунтуються на зібраних по кримінальному провадженню доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, яким у відповідністю зі ст.374 КПК України судом була надана належна оцінка у вироку і в апеляційних скаргах не оскаржується.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника обвинувачених ОСОБА_6 ,щодо надмірної суворості призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 судом покарання, яке на його думку, не відповідає вимогам ст.65 КК України, та можливості обрання обвинуваченим іспитового терміну - один рік кожному.

У відповідності до ч.4 сг.75 КК України, в разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років.

Звільняючи обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - від відбування покарання з випробуванням, суд встановив їм іспитовий строк 2 роки, що не є порушенням вимог КПК України та не свідчить про незаконність вироку..

На думку колегії суддів, при призначенні покарання кожному із обвинувачених суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, дані про особу винних, де кожний визнав провину у скоєному злочині в повному обсязі, за місцем проживання характеризується позитивно (а.кп84,95), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебувають, (а.кп.80,91), раніше до кримінальної відповідальності не притягувались (а.кп.8776,), тяжких наслідків від злочину не настало. До обставин що пом`якшують покарання судом першої інстанції у відповідності до ст.66 КК України, віднесено щире каяття , визнання вини , активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків; обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України - судом першої інстанції

не встановлено, та з урахуванням всіх обставин справи та даних про особи обвинувачених призначив мінімальне покарання за ч.3 ст. 185 КК України, при цьому врахував , що обвинувачені мають постійне місце проживання звільнив від відбування покарання з застосуванням ст.. 75 КК України що і колегія суддів апеляційного суду вважає достатнім для їх подальшого виправлення , перевиховання та запобігання вчинення ними нових злочинів

Колегія суддів, вважає, що досягнення встановленої ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинувачених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченими, так і іншими особами, таким чином суд першої інстанції призначив кожному обвинуваченому достатнє покарання для їх перевиховання та виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника про можливість призначення покарання з іспитовим строком 1 рік не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.

Разом із тим, у відповідності до вимог ст. 368 КПК України, суд першої інстанції, при вирішенні питання стосовно речових доказів по кримінальному провадженні, зокрема, доказів : автомобіль марки ВАЗ 21063 з номерним знаком НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 та автопричеп з номерним знаком НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 належить гр. ОСОБА_11 - конфіскував їх незаконно і необґрунтовано.

Так колегія суддів перевіривши матеріали кримінального провадження, встановила,що жодним чином не встановлено та не підтверджено доказами того,що власники вищевказаного автомобіля та причепа знали або могли знати про незаконне використання їхнього майна з метою вчинення кримінального правопорушення.

Вказана конфіскація суперечить вимогам п.5 ч.9 ст.100 КПК України, яким регламентовано, що питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертається законним володільцям, а в разі не встановлення їх - передаються в дохід у установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне,і це відповідатиме вимогам кримінального процесуального закону , змінити вирок суду першої інстанції в частині вирішення долі речових доказів автомобіля і автопричепа.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни вироку є неправильне застосування закону України .

Оскільки доводи апеляційної скарги прокурора та захисника щодо неправильного застосування закону України по речовим доказам знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг обґрунтованими та такими, що є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в частині вирішення питання долі речових доказів автомобіля та причепа.

Інших підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції , в межах поданих апеляційних скарг,відсутні.

Керуючись ст.. ст..404,405,407,409 КПК України ,колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_6 - задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора - задовольнити повністю.

Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року у кримінальному провадженні № 0000697 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України змінити в частині вирішення питання долі речових доказів :автомобіля та причепа.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України повернути речові докази у вигляді автомобіля марки ВАЗ 21063 з номерним знаком НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 та автопричіп з номерним знаком НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 належить ОСОБА_11 їх законним власникам.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався .

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4