Справа № 447/2359/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/178/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року, -
за участю прокурора : - ОСОБА_7

обвинуваченого : - ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя : АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточну міру покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід домашній арешт залишено без змін до набрання вироком законної сили.

По кримінальному провадженню вирішено питання судових витрат та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 , влітку2014 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись на території відпочинкової зони, що поблизу с. Тростянець Миколаївського району Львівської області, знайшов біля одного із відпочинкових столиків револьвер «SМІТН&WЕSS0N» кал. 38 Sресіаl №D569860. споряджений 6 патронами, який переніс у квартиру за місцем свого проживання, яка розташована в АДРЕСА_1 , де умисно зберігав без передбаченого законом дозволу до 19 червня 2015 року, який являється короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, придатний до стрільби штатними патронами кал. 38 Spесіаl. Два із шести патронів, яким був споряджений револьвер, є патронами кал. 38 Sресіаl та являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, придатні до стрільби.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, навесні 2015 року, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час та від невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_9 , в м. Миколаєві Львівської області, отримав два 30 мм постріли осколкових гранат ВОГ-17М, які переніс у квартиру за місцем свого проживання, яка розташована в АДРЕСА_1 , де умисно зберігав без передбаченого законом дозволу, до 19 червня 2015 року, які відносяться до вибухових пристроїв, боєприпасів та придатні для стрільби та вибуху.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, у травні 2015 року, ОСОБА_8 в м. Миколаєві Львівської області, поблизу автобусної зупинки по вул. Львівській, знайшов пакет, в якому знаходились подрібнена речовина рослинного походження - канабіс (марихуана) та порошкоподібна речовина - амфетамін, та достовірно знаючи, що це є наркотичні засоби, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, переніс їх у квартиру за місцем свого проживання, яка розташована в АДРЕСА_1 , де умисно зберігав без мети збуту до 19 червня 2015 року, та які відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Загальна маса вилученого канабісу (марихуани) в перерахунку на висушену речовину становить 469, 29 грам.

Загальна маса вилученого амфетаміну становить 11,1238 грам, що відповідно до наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (із змінами) відноситься до великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням прокурор Миколаївської міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Миколаївського районного суду Львівської області від З0 листопада 2015 року відносно ОСОБА_8 в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту змінити на тримання під вартою.
Мотивує це тим, що не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини в суді, вважає, що вказаний вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Зазначає, що при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не в повній мірі враховано, положення зазначеної ст. 65 КК України, зокрема, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_8 злочинів, дані, що характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_8 покарання судом не враховано особу засудженого, зокрема те, що він: раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності; на шлях виправлення не став; відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 89 КК України має непогашену судимість; ніде не працює; згідно висновку спеціалізованої медичної наркологічної комісії №157 від 02.09.2015 року страждає розладами психіки та поведінки внаслідок вживання декількох психоактивних речовин амфетамін та канабісом пов`язане із шкодою для здоров`я. Крім цього, зазначає, що судом безпідставно взято до уваги наявність на утриманні ОСОБА_8 малолітньої дитини, оскільки, вказана обставина судом не перевірялась, чи дійсно ОСОБА_8 , а не інші особи, утримує їх, надає матеріальну або іншу допомогу, і чи не є посилання винного на наявність утриманця-дитини способом уникнення відбування покарання. Більш того, з досліджених характеризуючих даних вбачається, що ОСОБА_8 будучи працездатною особою ніде не працює.
Крім цього, покликання суду у вироку на ту обставину, що ОСОБА_8 за місцем мешкання характеризується позитивно не відповідає дійсності, оскільки з характеристики виданої МКП «Житлово-комунальне управління» від 26.06.2015 №667/02-2 не вбачається, що він характеризується позитивно, а зазначено лише, що скарг від сусідів та мешканців м. Миколаєва в МКП «ЖКУ» на ОСОБА_8 не поступало, що жодним чином не характеризує його як особу позитивно. При призначенні покарання судом враховано обтяжуючу обставину - рецидив злочинів, при тому безпідставно не враховано ще дві обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину повторно, та вчинення злочину в стані викликаному вживанням наркотичних засобів. 3 урахуванням наведеного вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, не є достатніми і необхідними для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, внаслідок м`якості.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, виступ обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечив апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Миколаївської міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у скоєнні злочинів передбачених ст. 263 ч. 1, ст.. 309 ч.2 КК України визнав повністю, однак будь-які пояснення з даного приводу відмовився давати, покликаючись на те що він повністю підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом першої інстанції визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та відповідно до цих вимог закону суд першої інстанції обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно зрозуміли зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, суд не мав сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст. 309 КК України доведена повністю.

Колегія суддів вважає, що зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд першої інстанції, розглянувши дане кримінальне провадження прийшов до вірного висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.263, ч.2 ст. 309 КК України є правильною і ця кваліфікація дій обвинуваченого не оскаржується.

В своїй апеляційній скарзі апелянт ставить питання щодо м`якості покарання обвинуваченому ОСОБА_8 та наводить мотиви цього, однак колегія суддів не знаходить підстав для задоволення їх, зокрема вважає, що судом першої інстанції правильно призначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Так, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в даному конкретному випадку дотримався вимог кримінального процесуального закону і врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, те, що на утриманні обвинувачений ОСОБА_8 має малолітню дитину, характеризується позитивно, став на шлях виправлення, хоча апелянт зазначає, що суд першої інстанції це не достатньо перевірив.

На думку колегії суддів ці доводи апелянта є безпідставними, оскільки в матеріалах провадження є письмові докази цього і також обвинувачений ОСОБА_8 при розгляді справи апеляційним судом представив довідки про склад сім`ї, де зазначено про малолітню дитину, яка є на його утриманні та дружина, яка не працює.

Водночас, обвинувачений ОСОБА_8 надав апеляційному суду статті із газет про те, що ним добровільно споруджено дитячий майданчик, а також те, що він є художником і розмальовував церкви, звідки надав письмові довідки.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 став на шлях виправлення, після вчинених злочинів тривалий час не вчиняв жодного правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що він хоча офіційно не працює, однак працює на тимчасових роботах і на зароблені кошти утримує сім`ю.

Стосовно доводів апелянта, що обвинувачений ОСОБА_8 страждає розладами психіки та поведінки внаслідок вживання декількох психоактивних речовин, то такі доводи судом першої інстанції були враховані при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 і в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 заявив, що він вже тривалий час їх не вживає, а доказів протилежного не здобуто, є лише висновок зазначеної експертизи станом на час вчинення кримінальних правопорушень.

Крім цього, апелянт зазначає в своїй апеляційній скарзі про рецидив злочину, однак на думку колегії суддів таку обтяжуючу обставину судом першої інстанції було враховано при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , і така не є визначальною при призначенні покарання.

Колегія суддів вважає, що за сукупністю наведених, як пом`якшуючих, так і обтяжуючих обставин судом першої інстанції призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року, є законним, обґрунтованим та постановлений відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Миколаївської міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а обвинуваченим в цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4