Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 03 березня 2016 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в судах першої та апеляційної інстанцій на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 .

Вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 18 червня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 186, ст. 128 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 17 грудня 2014 року та призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Цим же вироком вирішено питання процесуальних витрат у справі.
За обставин встановлених судом та детально описаних у вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Так, 09 квітня 2015 року, близько 19.00 год., ОСОБА_7 , у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_8 в с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області, скориставшись тим, що останній є особою похилого віку та має поганий зір, діючи повторно, шляхом вільного доступу, в приміщенні однієї з кімнат будинку таємно викрав грошові кошти в сумі 404 грн. та з місця події зник.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2015 року вирок суду першої інстанції скасовано та кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України закрито у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпанням можливості їх отримання.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що апеляційний суд безпідставно, необґрунтовано та без посилання на норми діючого законодавства визнав неналежними доказами, які суд першої інстанції поклав в основу підтвердження винуватості ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Наводить доводи щодо безпідставності, на його думку, висновків апеляційного суду про те, що потерпілий не звертався з заявою про вчинення злочину та вказує про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і наявність достатніх доказів у справі про це. Зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання касаційних вимог, пояснення захисника, який вважав, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Наведених вимог кримінального процесуального закону під час постановлення ухвали про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції дотримано не було.
Виходячи з такої засади кримінального провадження, як безпосередність дослідження доказів (п. 16 ч. 1 ст. 7, ст. 23 КПК України), апеляційний суд не вправі давати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо доказів, наданих стороною обвинувачення й захисту, не було безпосередньо досліджено під час апеляційного перегляду кримінального провадження.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд дійшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості останнього і вичерпані можливості їх отримання.
Прийняте рішення мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, допитавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинуваченого ОСОБА_7 , вказаний суд встановив, що він 11 квітня 2015 року їхав на базар, однак не мав коштів з собою та при цьому спізнювався на автобус, в зв`язку з чим зайшов до будинку ОСОБА_8 , який у цей час був на городі та без відома останнього взяв у нього 404 грн., маючи на меті їх повернути.

Потерпілий ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду також стверджував, що заяви про вчинення злочину не підписував, а гроші, які взяв ОСОБА_7 були оплатою за його допомогу по господарству.

Надавши оцінку наявній у матеріалах кримінального провадження заяві потерпілого ОСОБА_8 та заявника ОСОБА_9 , в яких вони просили закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , оскільки він узяв гроші за свої послуги, визнавши з огляду на зазначене протокол огляду місця події, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також висновок судово-дактилоскопічної експертизи № 25 від 24 квітня 2015 року неналежними та недостатніми доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що належних доказів, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження судом першої інстанції не встановлено, а тому кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Однак, як видно зі справи, винуватість ОСОБА_7 в суді першої інстанції була доведена та обґрунтована в обвинувальному вироку дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, зокрема: показаннями самого ОСОБА_7 , який визнавав свою вину та щиро розкаювався у скоєному; показаннями потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до яких 11 квітня 2015 року онукою було виявлено факт відсутності коштів та на його прохання викликано працівників міліції в зв`язку з цим; даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 11 квітня 2015 року; даними протоколу огляду місця події від 11 квітня 2015 року та фототаблицею до нього; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22 квітня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_7 вказував час, місце та спосіб вчинення ним крадіжки; даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 25 від 24 квітня 2015 року.
Суд апеляційної інстанції зробив висновок про недоведеність обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, пославшись лише на пояснення ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , які вони давали в суді апеляційної інстанції, не дослідивши безпосередньо в судовому засіданні інші докази, яким дав іншу оцінку, ніж ту, що давав суд першої інстанції та визнав їх неналежними.
Крім того, апеляційний суд не обґрунтував чому ці докази також не доводять винуватості ОСОБА_7 , що свідчить про недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України.
Вищевказані порушення закону могли вплинути на остаточні висновки цього суду при перегляді обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 .
Таким чином, на думку колегії суддів, висновок апеляційного суду про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки є передчасним, адже рішення цього суду про скасування обвинувального вироку та закриття провадження ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому воно на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню, а провадження призначенню на новий розгляд у цьому суді.
Під час нового розгляду суду належить урахувати вказівки касаційного суду, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону перевірити інші доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433-436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в судах першої та апеляційної інстанціях задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення таоскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3