АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1291/16-к Номер провадження 11-кп/786/576/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України СТ.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003959 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 18 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, розлученого, який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 21 травня 2003 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України (далі - КК) на 3 роки позбавлення з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК, з іспитовим строком на 3 роки;

- 14 червня 2004 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК на 4 роки позбавлення волі;

- 22 червня 2005 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. ч. 2 і 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. ч. 1 і 4 ст. 70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 29 серпня 2006 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 3 місяці 8 днів;

- 22 листопада 2007 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ст. 395, 70, 71, 72 КК на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 6 січня 2011 року по відбуттю покарання;

- 10 липня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190 КК на один рік позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК з іспитовим строком на 1 рік;

- 29 травня 2014 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК на 1 рік 2 місяці позбавлення. Звільнений 24 березня 2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 13 днів,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 6 місяців арешту.

Частково задоволено заявлений по справі потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов та стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої 7896,80 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

До набрання вироком законної сили обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та взято його під варту негайно в залі суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення по цій справі у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 18 квітня 2016 року до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 27 грудня 2015 року, приблизно о 02 год. 10 хв., перебуваючи поблизу кінотеатру ім. Котляревського, що по вул. Жовтнева, 31 в м. Полтава, умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з жіночої сумки потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 300 грн. та мобільний телефон «Sony Xperia Z1 D5503 Соmpact» в корпусі чорного кольору вартістю 7446,80 грн. з картою оператора мобільного зв`язку «МТS» вартістю 20 грн., на рахунку якої перебували грошові кошти в сумі 30 грн., який знаходився в накладному силіконовому чохлі бірюзового кольору вартістю 100 грн., чим спричинив матеріального збитку потерпілій на загальну суму 7896,80 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути рішення суду, оскільки він не погоджується з сумою матеріальної шкоду в розмірі 7896,80 грн, так як викрадений мобільний телефон потерпілої не новий, а був у використанні. Також не згідний з сумою моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Окрім цього обвинувачений ОСОБА_8 просить зарахувати йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення. При цьому вказує, що: мобільний телефон «Sony Xperia Z1 D5503 Соmpact» був придбаний її матір`ю в кредит, згідно договору № 0 про надання споживчого кредиту від 17.11.2014 та подарований їй; її мати працює медичною сестрою та має невелику заробітну плату, а вона навчається в Полтавському національному технічному університеті ім. Ю. Контратюка та не отримує стипендію, ніде не працює, придбати новий мобільний телефон її мати не має змоги, тому вважає завдану шкоду значною; викрадення телефону позбавило її вільного спілкуватися зі своєю сім`єю і друзями, можливості користуватися інтернетом, що призвело до порушення звичного ритму життя та до погіршення психічного стану здоров`я.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, заперечення потерпілої та прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, при встановлених обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені доказами, дослідженими судом в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Як встановлено колегією суддів, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду, в тому числі і потерпіла, зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Фактичні обставини крадіжки, вчиненої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні даної крадіжки, передбаченої ч.2 ст.185 КК України, є доведеною і ніким не оспорюється.

Покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та в межах санкції статті.

Суд першої інстанції відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахував обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а тому повторно це робити, як про це вказує ОСОБА_8 а апеляційній скарзі, немає підстав.

Суд правильно вирішив питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_9 як матеріальної, так і моральної шкоди. При цьому правильно пославшись на заподіяні їй внаслідок злочину інтенсивні фізичні, душевні, психічні переживання, що потягло за собою вимушені зміни в її житті.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 18 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4