Справа № 521/4738/16-к
Номер провадження:1-в/521/2340/16
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2016 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ПВК УДПтСУ в
Одеській області (№ 51) ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 12 вересня 2013 року Березовським районним судом Одеської області за ст. ст. 185 ч 3, 71 ч 1 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, -
02 березня 2016 року з ПВК УДПСУ в Одеській області (№ 51) від засудженого ОСОБА_5 надійшло клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З клопотання засудженого вбачається, що він за час відбування покарання не має ні одного порушення відбування покарання, працював на виробництві колонії, являється інвалідом.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підстав для звільнення засудженого не має, та висловив думку що засуджений не довів своє виправлення.
Представник ПВК УДПСУ в Одеській області (№ 51) в судовому засіданні залишив питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 на розсуд суду.
Вивчивши клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення та матеріали особової справи, вислухавши думку прокурора, представника установи виконання покарань, суддя вважає за необхідне у задоволені клопотання відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України, також встановлюється, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим (серед інших): не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Під час розгляду клопотання колонії, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше 2/3 строку покарання призначеного вироком суду (на час винесення ухвали засуджений відбув три роки, один місяць чотири дні).
Разом з тим, суд вважає, що обставини за якими було засуджено ОСОБА_5 , тяжкість покарання, розмір майнової шкоди, та його ставлення до праці свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.
Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.
Під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе задовільно, до праці ставиться задовільно, заохочень немає, порушував режим тримання, за що мав одне стягнення, яке погашене за строком давності, відповідно до характеристики начальника ПВК УДПСУ в Одеській області (№ 51), провину у скоєному злочині визнає, в здійсненному розкаюється.
Враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що в задоволені клопотання колонії необхідно відмовити, оскільки підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення у судді не має.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суддя, -
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1