Провадження 1-кп/754/310/16
Справа № 754/4530/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
11 травня 2016 року місто Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001953 від 16.02.2016 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
До Деснянського районного суду м. Києва 01.04.2016 надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001953 від 16.02.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України (а.п. 9).

Ухвалою суду від 01.04.2016 по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання (а.п. 10).

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки наявні всі правові підстави. На судовий розгляд викликати сторін кримінального провадження та представника потерпілого.
Представник потерпілого у судове засідання не прибув, згідно письмової заяви просив провести підготовче судове засідання у його відсутності.
Суд, враховуючи думку учасників судового розгляду, вважає за можливе провести підготовче судове засідання у відсутності представника потерпілого.
Захисник заперечив проти призначення кримінального провадження стосовно обвинуваченоїОСОБА_3 до судового розгляду, оскільки остання, в супереч вимогам ст. 293 КПК України, не отримала обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що може призвести до порушення її права на захист від пред`явленого обвинувачення.
Обвинувачена підтримала думку захисника, та зазначила, що вона не отримувала від прокурора ОСОБА_6 обвинувальний висновок стосовно неї і реєстр матеріалів досудового розслідування.
Підтвердила, що вона написала розписку про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, але зазначила, що розписку вона писала у робочому кабінеті слідчого ОСОБА_7 .
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про повернення обвинувального акта прокурору за наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст.7 КПК України, таким як верховенство права і законність.
Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 13 КПК України обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ст. 110 ч.4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Таким чином, відповідно до норм КПК України обвинувальний акт це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, який відповідно до ст. 291 КПК України складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
В даному випадку обвинувальний акт складено, безпосередньо, прокурором ОСОБА_6 (а.п.1-3).
Норма ст. 291 ч.2 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені пп. 1-9 цієї частини вказаної статті.
Дослідивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що він не відповідає вимог ст. 291 ч.2 КПК України.
Так, відповідно до ст. 291 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт повинен містити:
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;
- правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
- формулювання обвинувачення.
З викладеної норми закону вбачається, що обвинувальний акт повинен містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення.
Викладену послідовність складових частин обвинувального акта визначив законодавець, і порушення її є не допустимим.
Однак, прокурор ОСОБА_8 не сформулював обвинувачення пред`явлене ОСОБА_3 а виклав його, в супереч вимогам ст.291 ч.2 п.5 КПК України, у формі фактичних обставин кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України, які прокурор вважає встановленими(а.с. 1-3).
Крім того, під час підготовчого судового засідання, судом було встановлено, що в кримінальному провадженні №0001953 від 16.02.2016 обвинуваченій ОСОБА_3 не вручено обвинувальний акт взагалі.
Так, обвинувачена стверджує, що вона не отримавала обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування від прокурора ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_4 , в порядку ст. 36 КПК України, будучи процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0001953 від 16.02.2016, не зміг суду пояснити про обставини викладені обвинуваченою та навести доводи щодо спростування тверджень обвинуваченої.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Викладене свідчить про порушення права обвинуваченої на захист, яке належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Крім того, допустив порушення норм ст.ст. 36, 293 КПК України.
Право підозрюваного (обвинуваченого) на захист - це сукупність наданих йому законом повноважень для спростування підозри або обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в Україні (ст. 59, ч.2 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 20 КПК України).

Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування вироку та інших рішень у провадженні.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10. 2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).

Окрім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Положенням ст. 293 ч. 1 КПК України передбачено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).
Таким чином, судом встановлено, що одночасно з переданням обвинувального акта в кримінальному провадженні №0001953 від 16.02.2016 до суду прокурор ОСОБА_6 не надав його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_3 .

Вимога ст. 293 КПК України про надання копії обвинувального акту є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду справи підозрюваним.

Вказана норма закону не дотримана, що призвело до порушення права обвинуваченої на захист ОСОБА_3 та відповідно призвело до неможливості призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні №0001953 від 16.02.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України прокурору, який направив його до суду, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу до обвинуваченої не застосовувалися.
Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд
у х в а л и в :
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001953 від 16.02.2016 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.1 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №3, який направив його до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1