УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
07.11.2016 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, подане в порядку визначеному ст. 174 КПК України, згідно якого заявник просить скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , постановою старшого слідчого Слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 від 22.03.2007 року про накладення арешту на майно по кримінальній справі № 56-911.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 15 грудня 1998 року квартиру АДРЕСА_1 було приватизовано ОСОБА_5 та членами її сім`ї, про що було видано відповідне свідоцтво про право власності. 06.06. 2014 року з метою оформлення кредитного договору під заставу нерухомості, заявник звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 де отримав витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до витягу заявник дізнався про існування арешту зазначеної вище квартири, який було накладено за постановою б/н від 22 березня 2007 року складеної старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 .. 13.06.2014 року ОСОБА_3 направив на адресу СУ ГУМВС України в м. Києві заяву щодо скасування арешту зазначеної вище квартири АДРЕСА_2 . Листом старшого слідчого в ОВС ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 від 19.06.2014 року заявника повідомлено про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки вирішення питання про скасування арешту майна перебуває у компетенції Печерського районного суду, оскільки розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України під час якого накладався арешт закінчено у грудні 2010 року і справа направлена до Печерського районного суду м. Києва для розгляду по суті. Вироком Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2012 року за результатами розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, останній був засуджений за ч. 2 ст. 264 КК України. Згідно до копії постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 від 20.10.2010 року про виділення матеріалів кримінальної справи в окреме провадження з матеріалів кримінальної справи №56-911 в окреме провадження в копіях були виділені матеріали кримінальної справи в частині розтрати обвинуваченим ОСОБА_3 коштів в сумі 115100 грн., що належать ОСОБА_9 при будівництві ділянки дороги в с. Козин. Відповідно до переліку виділених матеріалів, в ньому відсутня копія постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 від 22.03.2007 року про накладення арешту на належне майно. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2012 року за результатами розгляду питання щодо судових витрат та постанов про накладення арешту на майно у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України було вирішено реалізувати в рахунок відшкодування завданої шкоди за позовом ОСОБА_11 речі на які відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві від 09.11.2010 року накладено арешт, а саме: каблучку та годинник. При цьому в постанові зазначено, що арешт накладений на майно ОСОБА_3 ( в тому числі квартиру АДРЕСА_1 ) відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУ МВ України в м. Києві від 22.03.2007 року вирішенню не підлягає, оскільки був накладений в рамках іншої кримінальної справи. Зазначена постанова була винесена слідчим ОСОБА_4 під час досудового розслідування порушеної прокуратурою Печерського району м. Києва 16 лютого 2005 року кримінальної справи № 56-0911 за фактом скоєння злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформації про арешт на підставі постанови від 22 березня 2007 року складеної старшим слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_3 свідчить про те, що слідчий під час закриття кримінальної справи в порушення вимог ст. 214 КПК України 1960 року не прийняв рішення про скасування арешту вказаного майна, що свідчить , що на даний час підстави для існування арешту на належне майно відсутні.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги та обставини викладені у клопотанні підтримав та просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення, проаналізувавши доводи клопотання, вивчивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою від 22 березня 2007 року старшого слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві майором міліції ОСОБА_4 було накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_3 , 1954 року народження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Також в судовому засіданні встановлено, що постановою про виділення матеріалів кримінальної справи в окреме провадження від 20 грудня 2010 року старшим слідчим СУ ГУ МВС України в м. Києві було виділено з матеріалів кримінальної справи № 56-911 в окреме провадження в копіях матеріали кримінальної справи в частині розтрати обвинуваченим ОСОБА_3 коштів у сумі 115100 грн., що належать ОСОБА_9 , при будівництві ділянки дороги в с. Козин.

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2012 року за результатами розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який був засуджений за ч. 2 ст. 264 КК України.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2012 року за результатами розгляду питання щодо судових витрат та постанов про накладення арешту на майно у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 191 КК України було вирішено реалізувати в рахунок відшкодування завданої шкоди за позовом ОСОБА_11 речі на які відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві від 09.11.2010 року накладено арешт, а саме: каблучку та годинник. Окрім цього, арешт накладений на майно ОСОБА_3 ( в тому числі квартиру АДРЕСА_1 ) відповідно до постанови старшого слідчого СУ ГУ МВ України в м. Києві від 22.03.2007 року вирішенню не підлягає, оскільки був накладений в рамках іншої кримінальної справи.

Крім того, представником заявника у судовому засіданні зазначено, постанова була винесена слідчим ОСОБА_4 під час досудового розслідування порушеної прокуратурою Печерського району м. Києва 16 лютого 2005 року кримінальної справи № 56-0911 за фактом скоєння злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, однак вказана кримінальна справа була закрита тим же слідчим ОСОБА_4 ..

Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба (ч. 6 ст. 126 Кримінально-процесуального кодексу України від 28.12.1960 року).

Слідчий закриває справу мотивованою постановою, в якій, крім даних, передбачених у статті 130 цього Кодексу, зазначає: відомості про особу обвинуваченого, суть справи, підстави для закриття справи, рішення про скасування запобіжного заходу і заходів по забезпеченню цивільного позову та можливої конфіскації майна, а також рішення в питанні про речові докази відповідно до статті 81 цього Кодексу (ч. 1 ст. 214 Кримінально-процесуального кодексу України від 28.12.1960 року).

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом (п. 9 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України).

Враховуючи вимоги ч. 6 ст. 126 Кримінально-процесуального кодексу України від 28.12.1960 року, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з того, що кримінальне провадження закрито, слідчий суддя не наділений повноваженнями та компетенцією для розгляду вказаного клопотання відповідно до ст.174 КПК України .

Враховуючи викладене та керуючись ст. 126 Кримінально-процесуального кодексу України від 28.12.1960 року, ст.. 174, п. 9 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя