Справа № 339/19/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2016 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000568 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубра, Пустомитівського району, Львівської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, відповідно до ст.89 КК України є особою, що немає судимості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб при таких обставинах.

07.09.2015 року ОСОБА_5 разом з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на автомобілі марки ЗАЗ - DAEWOO номерний знак НОМЕР_1 прибув в м. Болехів, де зайшли у магазин «Автозапчастини» по вул. Котляревського, 6Д, власником якого є ОСОБА_6 .

Знаходячись в приміщенні магазину, ОСОБА_5 і невстановлена слідством особа змовились між собою про вчинення крадіжки акумуляторів. Того ж дня, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в попередній змові з невстановленою слідством особою, знаходячись біля прилавка, скористались відсутністю продавця, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, в період часу з 11год. 27 хв. по 11год. 31 хв. таємно викрали дві акумуляторні батареї: марки Мега Ультра, вартістю 2000 грн. та марки Сада, вартістю 1500 грн., чим завдали матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 3500 грн.

Викрадені акумуляторні батареї невстановлена слідством особа винесла з приміщення магазину Автозапчастини на вулицю, внаслідок чого мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ними.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні крадіжки за попередньою змовою не визнав, вважає, що все відбулося спонтанно, без-будь-якої змови, а його вина є тільки в тому, що допоміг підняти акумулятор в магазині та передати знайомому на ім`я ОСОБА_7 . Зокрема, пояснив, що 07.09.2015 року він мав намір їхати за шпалерами у м.Калуш . Вийшов з дому та попрямував до таксистів на ринок «Шувар», по дорозі зустрів Мішу, з яким познайомився за 2-3 місяці до цього на дискотеці у «Сафарі». ОСОБА_7 сказав, що він розуміється на шпалерах і запропонував, що поїде з ним. Підійшов то знайомого таксиста, який погодився за 800грн. відвезти до ОСОБА_8 . Виїхавши зі Львова, їхали через ОСОБА_9 і повернули на автодорогу, як на Чоп. За кермом був таксист. По дорозі в м.Болехів таксист побачив магазин автозапчастин і спитав чи можна йому зайти в магазин, щоб купити автозапчастини. Вони не заперечували, ОСОБА_7 запропонував йому піти також у магазин подивитися. Вони наздогнали таксиста по дорозі і разом зайшли в магазин. В магазині таксист запитував продавця жінку про вартість запчастини, які були зазначені в його списку. Таксист стояв збоку біля прилавка, а продавець біля стелажів та подавала для огляду запчастини ті, що таксист замовляв. Він побачив біля прилавка 2 акумулятори, на якому стояли цінники і звернувся до ОСОБА_10 : «Дивися, які акумулятори і ціна дешевша, ніж у м.Львові». ОСОБА_7 нагнувся і сказав, щоб він подав йому акумулятори, що він і зробив. Продавець пішла за стелажі і їхніх дій не бачила. Спочатку ОСОБА_7 виніс один акумулятор і повернувся сказав : "Давай другий акумулятор". Для чого ОСОБА_7 брав акумулятори, він не зрозумів. Тому спитав у нього, на що останній відповів : "Мовчи». ОСОБА_7 вийшов у коридор і двері зачинив. Прийшов потерпілий і запитав продавця, чи вона продала акумулятори, і отримав відповідь : "Ні". Потерпілий зразу ж вибіг з магазину, а він з таксистом залишилися в магазині. Таксисту нічого не підійшло по ціні, він віддав стойки і вони покинули магазин.

Пояснив, що не повідомив продавцю про акумулятори, які ОСОБА_7 забрав, тому що вважав, що він чекає в коридорі. Зрозумів, що це крадіжка, коли вийшов на вулицю і не побачив знайомого, в автомобілі передня дверка - відкрита, а біля задньої частини стояли акумулятори. Поруч з автомобілем знаходився ОСОБА_11 . Коли вони підійшли, потерпілий запитав чий автомобіль і таксист повідомив, що його. ОСОБА_12 викликав працівників міліції. На даний час ОСОБА_7 перебуває у Польщі, це йому відомо зі слів його дівчини ОСОБА_13 , з якою вони разом випивали на дикотеці, прізвища ОСОБА_10 та його місце проживання він не знає. Просить суворо не карати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим його винність повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених судом безпосередньо в судовому засіданні.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що їхній магазин знаходиться на території колишнього сокоекстрактного заводу в м.Болехові. В той день він зайшов по сусідству у магазин сантехніки. Виходячи з магазину, побачив, що чоловік несе два різні акумулятори, вони важкі, приблизно 40 кг і він ніс їх перед собою на рівні грудей, тобто ховаючи. У нього виникла підозра, тому зайшов у магазин та запитав продавця чи вона продала два акумулятори і отримав відповідь, що ні. У цей час в магазині перебували таксист та обвинувачений. Зрозумів, що була крадіжка, вибіг з магазину і побачив, що чоловік з акумуляторами був вже на центральній дорозі біля магазину «Корча». Він добіг до автомобіля, у якого через затемнені вікна, нічого не видно, відкрив автомобіль та побачив цього чоловіка, який вже сидів за кермом на місці водія. Він запитав : "Чий автомобіль та акумулятор". Чоловік відповів, що не знає, що ніби-то якийсь хлопець біг і залишив. Один акумулятор знаходився у автомобілі ззаді під ногами, а другий ще не встиг занести у автомобіль. Цей чоловік став тікати в сторону пожежної частини, він пробіг за ним приблизно 30 метрів, але не наздогнав. Повернувся до автомобіля, біля якого побачив ОСОБА_5 та таксиста , який повідомив, що це його автомобіль , він попросив технічний паспорт та викликав поліцію. Вони пояснили, що цього чоловіка, який втік, не знають. Так як у його магазині ведеться відеонагляд, то він надав слідчому у добровільному порядку матеріали матеріали фіксації. Спростовує твердження обвинуваченого і вказує про те, що магазин розміщений так, що з автомобільної траси його не видно і жодних вивісок чи реклами немає. Збитки йому відшкодовано, так як акумулятори повернуті працівниками поліції. Обвинувачений приходив на наступний день та просив вибачення, пояснив : «так сталося». Оскільки обвинувачений не визнав вини, то просить призначити йому покарання згідно закону.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що працює продавцем в магазині, власником якого є її чоловік ОСОБА_6 . В той день перебувала у магазині одна, зайшли двоє чоловіків та стали розпитувати за запчастини до автомобіля «Ланос». Після них зайшов інший чоловік, який весь час розмовляв по телефону. Ці двоє постійно задавали питання про запчастини, якими старалися вивести її в іншу кімнату магазину. В магазині є дві кімнати: в одній - проводиться продаж автозапчастин. Перший раз вона вийшла по запчастини, вони робили вигляд, що оглядають товар. Потім старалися вивести знову своїми запитаннями в іншу кімнату, запитували про запчастини, яка ціна, яка фірма, хто виробник. Вони були спокійні, видно, що таке не раз робили, знали про що говорити, як поводитися. ОСОБА_15 в момент перебування цих осіб в магазині, заходив і виходив, ставив гроші, видавав здачу, міняв масло і бачив їх. Вона б не виявила крадіжки, якщо б не ОСОБА_12 , який зайшов та запитав, чи дійсно вона продала два акумулятори. Магазин оснащений віокамерами і запис надано працівникам поліції. З автодороги на м.Калуш не видно магазину, тому потрапити в магазин можна, якщо попередньо відоме місце знаходження.

Свідок ОСОБА_16 підтвердив, що він дійсно заходив у магазин і в коридорі звернув увагу, що там лежали два акумулятори. У магазині було двоє чоловіків та продавець. Зайшов ОСОБА_6 та спитав у продавця чи продала вона акумулятори і вибіг з магазину. З центральної дороги магазину не видно і не можна побачити, якщо не знаєш його місцезнаходження.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що працює таксистом в м.Львові, де й проживає, того дня до нього підійшов обвинувачений, з яким був знайомий, так як декілька раз його підвозив. З ним був ще один чоловік років 35-40, високого росту, як звати не знає. ОСОБА_5 попросив відвезти у м.Калуш за будівельними матеріалами, оскільки вони там дешевші. Їхали дорогою у м.Калуш через м.Болехів, про те, що існує інша дорога на м.Калуш, ближча, він не знав. У м.Болехів заблудився, оскільки вперше їхав по даному місті. Побачив магазин з автозапчастинами і запитав обвинуваченого чи можна зайти подивитися на автозапчастини. ОСОБА_18 з іншою особою залишилися біля автомобіля, а він пішов у магазин, потім зайшов ОСОБА_19 . Він питав продавця про вартість запчастини по списку, який мав при собі. Продавець принесла із іншого залу магазину амортизатори, вони стояли на столі, але він їх не купив тому, що не підійшли по кольору. Він не бачив, як виносили акумулятори. Зайшов у магазин чоловік і запитав продавця чи продавала акумулятори, вона відповіла, що ні. Коли вийшов на вулицю, біля автомобіля стояли люди, а другого пасажира вже не було.

Даними протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.09.2015року стверджується, що ОСОБА_6 звернувся до органів внутрішніх справ із заявою про те, що в цей день приблизно о 12 год. 30 хв. з магазину «Автозапчастини» в м.Болехові по вул. Котляревського,6 "д" викрадено два акумулятори марки Мега Ультра, вартістю 2000 грн. та марки Сада, вартістю 1500 грн., (а.с.59);

В протоколі огляду місця події від 08.09.2015року приміщення магазину «Автозапчастини» за адресою: м. Болехів вул. Котляревського,6 "д" зазначено про те, що на підході біля прилавку знаходяться в ряд акумуляторні батареї різних марок та потужностей. " (а.с.61);

З протоколу огляду речових доказів вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 , оглянувши дві акумуляторні батареї «Мега» та «Сада», вказав, що вони належать йому і саме їх було викрадено з магазину 07.09.2015року. Акумуляторні батареї впізнав по кольору, марці, потужності. (а.с.65).

Згідно довідки вартість акумуляторної батареї марки Мега Ультрастановить 2000 грн., а марки Сада- 1500 грн . (а.с.84).

При перегляді в судовому засіданні файла «2015-09-07-14-35-23backupEvent», на якому міститься запис з внутрішньої камери відеонагляду магазину «Автозапчастини» 07.09.2015р. в період з 11 год.26 хв. по 11 год 30 хв., добровільно долученого за письмовою згодою власника ОСОБА_6 , видно, як ОСОБА_5 , а також ОСОБА_17 заходять до приміщення торгового залу, підходять до прилавка, де ОСОБА_17 зав`язує розмову з продавцем ОСОБА_14 . Потім до приміщення торгового залу заходить невстановлена слідством особа на ім`я « ОСОБА_20 », який в правій руці утримує мобільний телефон та з кимось розмовляє. Продавець покидає приміщення торгового залу і виходить в іншу кімнату, а невстановлена слідством особа бере один акумулятор, з яким виходить з приміщення торгового залу в напрямку на вулицю. При цьому особа на ім`я ОСОБА_20 та ОСОБА_18 переглядались, тим самим перевіряли чи за їх діями ніхто не слідкує. Згодом до приміщення торгового залу повертається особа на ім`я « ОСОБА_20 » та продавець.

При перегляді файла 2015-09-07-14-35-21-log видно, як ОСОБА_5 нахиляється до підлоги, піднімає акумулятор і передає його особі на ім`я « ОСОБА_20 », який з вказаним акумулятором покидає приміщення торгового залу. В цей час в кімнаті відсутній продавець. Потім до торгового залу заходить ОСОБА_16 , після якого заходить потерпілий. ОСОБА_18 та ОСОБА_21 перебували в магазині.

Твердження обвинуваченого про те, що між ним та знайомим на ім`я " ОСОБА_7 " не існувало попередньої домовленості на вчинення крадіжки в магазині є такими, що не знайшли свого підтвердження , оскільки, як вбачається з фактичних обставин вказаного кримінального провадження, що не заперечує і сам обвинувачений, що того дня вони зустрілись та домовились про поїздку, що вказує на те, що в магазині "Автозапчастин" в м.Болехові вони опинились не випадково, а заздалегідь домовившись про вчинення злочину.

Зазначена обставина також підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_14 , яка підтвердила їх узгоджені дії, оскільки своїми запитаннями відволікали її, відвівши в іншу кімнату магазину під приводом консультації щодо придбання товару і в цей момент вчинили крадіжку батарей.

Такі місця розташування в магазині під час вчинення злочину обвинуваченого та невстановленого слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, повністю узгоджуються як з показаннями самого обвинуваченого ( в тій частині де він вказував, що передав " ОСОБА_10 " підняту біля прилавку батарею, яку він виніс в коридор) так і матеріалами відеозйомки.

Вищевказані обставини поведінки обвинуваченого та невстановленогої слідством особи в магазині під час вчинення злочину, зокрема, коли воно обоє переглянулися, побачивши, що продавець відволіклась і не бачить їх дії, обвинувачений передавши викрадене знайомому, який вийшов з магазину та наказав "мовчати" повністю підтверджує спільність та узгодженість їх дій , спрямованих на таємне викрадення чужого майна.

Отже, вищенаведеним спростовуються твердження обвинуваченого щодо відсутності спільного умислу на викрадення чужого майна та непричетності до цього обвинуваченого .

Таким чином, проаналізувавши зазначені вище докази та обставини вчинення злочину, суд приходить до переконливого висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України , а тому його дії правильно кваліфіковані , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групо осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65, 66, 67 КК України бере до уваги характер (умисний злочин) та ступінь тяжкості вчиненого злочину (середньої тяжкості), дані про особу винуватого, а також думку потерпілого щодо призначеного покарання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд не погоджується із зазначеними в обвинувальному акті пом`якшуючими покарання обвинуваченому обставини: щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

За нормативним визначенням щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини, готовності нести кримінальну відповідальність і відшкодувати завдану шкоду. Активне сприяння розкриттю злочину означає, що винний добровільно своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено жодної із цих обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений під час судового розгляду своєї винуватості не визнавав, заперечуючи обставини справи, не оцінював критично свою протиправну поведінку, жалю з приводу вчиненого не висловлював , не вказував про готовність нести кримінальну відповідальність, не прийняв мір до відшкодування потерпілому завданої шкоди, оскільки викрадене майно не повернуте добровільно, а внаслідок затримання потерпілим безпосередньо після вчинення злочину і вилучення при затриманні викрадених речей.

Ні на досудовому розгляді, ні в судовому засіданні не сприяв розкриттю злочину, не вказав на особу (співучасника), з якою у нього виникла змова про вчинення крадіжки, і таким чином невстановлена слідством особа уникла від кримінальної відповідальності.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він позитивно характеризується по місцю проживанню, невперше притягується до кримінальності відповідальності , але судимості погашені та у відповідності до вимог ст. 89 КК України є особою, що немає судимості, не зайнятий корисним ділом, офіційно не працює, злочин вчинив з корисливих мотивів і таким чином проявляє схильність до протиправної поведінки.

Хоч обвинувачений є батьком неповнолітньої дочки ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але , як він сам пояснив, вона з ним не проживає, оскільки знаходиться за кордоном разом із матір`ю, на її утримання аліменти не сплачує. Окрім того, враховуючи те, що обвинувачений не працює, постійних доходів немає, у суду викликає об`єктивний сумнів, що дочка може перебувати на його утриманні .

Також суд враховує і те, що обвинувачений тривалий час (з 2008року) перебуває на обліку в лікувальному закладі з приводу діагнозу " Хронічний вірусний гепатит "С", хронічний гастродуоденіт, ГЕРХ , від запропонованого лікування відмовився через відсутність коштів ( а.с.190).

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачені покарання у вигляді арешту до шести місяців, обмеження та позбавлення волі на строк до 5років.

Разом з тим, враховуючи фактичні обставини вчинення злочину (вчинення умисного злочину за межами області групою осіб, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, ставлення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дають підставу прийти до переконання, що його виправлення можливо тільки в умовах тимчасової ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений представляє для оточуючих підвищену суспільну небезпеку, призначивши йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті.

Саме таке покарання є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинений злочин, але й буде запобігати вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За наведених вище підстав застосування менш м`якого виду покарання, зазначеного в санкції ч.2 ст.185 КК України призведе до м`якості заходу примусу, незабезпечення досягнення його мети - виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів і відповідатиме принципу Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

Речові докази: дві акумуляторні батареї марки Мега Ультра та Сада, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6 , - залишити йому, як власнику .

Запобіжний захід ОСОБА_5 обрати утримання під вартою після проголошення вироку.

Строк відбуття покарання відраховувати з моменту затримання, з 13-00 години 18.04.2016 року.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1