Роздільнянський районний суд Одеської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
511/2275/15-к
Номер провадження: 1-кп/511/30/16
29 серпня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
представника потерпілої - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Роздільна Одеської області, освіта повна середня, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1 і 2 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив умисні злочини з корисливих мотивів, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), а також заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно, за наступних обставин.
02.04.2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 і яким він користувався на умовах оренди, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 в сумі 2 000 гривень в якості авансу за строкове виповнення ним послуг по виготовленню та встановленню гранітної меморіальної плити померлій ОСОБА_9 на кладовищі по АДРЕСА_3 , впевнивши потерпілого про те, що він здійснює підприємницьку діяльність та видавши йому квитанцію до прибуткового касового ордера від 02.04.2014 №732. В подальшому, 23.07.2014 року ОСОБА_4 умовив ОСОБА_7 розрахуватись у повному обсязі за надання послуг і отримав від останнього гроші в сумі ще 8 000 гривень у якості розрахунку, видавши при цьому ОСОБА_7 квитанцію до прибуткового касового ордера від 23.07.2014 № 19. Далі, 24.07.2014 року ОСОБА_4 , не виконавши обумовлених послуг по виготовленню та встановленню вказаної гранітної меморіальної плити померлій, оскільки фактично припинив підприємницьку діяльність, шляхом зловживання довірою умовив потерпілого ОСОБА_7 сплатити йому ще 180 гривень за виготовлення фотографії на могилі, видавши при цьому квитанцію до прибуткового касового ордера від 24.07.2014 № 20.
Таким чином, у вказаний спосіб за період з 02 квітня 2014 року по 24.07.2014р. ОСОБА_4 , завідомо не маючи наміру виконувати обумовлені послуги по виготовленню та встановленню гранітної меморіальної плити померлій ОСОБА_9 на кладовищі, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 10 180 гривень, якими розпорядився на власний розсуд, та по теперішній час обумовлені послуги не виконав та грошові кошти не повернув.
Надалі, повторно, 30.07.2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: вул. Леніна, 40, м.Роздільна, Роздільнянського району, Одеської області, фактично припинивши господарську діяльність, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в сумі 15 000 гривень в якості авансу, впевнивши останню про те, що він здійснює підприємницьку діяльність та про строкове виповнення послуг по виготовленню та встановленню мармурових меморіальних плит померлим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на кладовищі по АДРЕСА_3 , видавши при цьому квитанцію до прибуткового касового ордера від 30.07.2014 №23.
Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, 12.08.2014 року ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 ще на суму 8 680 гривень у якості розрахунку, не виконавши обумовлених послуг по виготовленню та встановленню мармурових меморіальних плит померлим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на кладовищі по АДРЕСА_3 , видавши при цьому квитанцію до прибуткового касового ордера від 12.08.2014 №27.
Таким чином, у вказаний спосіб, за період з 30.07.2014р. по 12.08.2014р. ОСОБА_4 , завідомо не маючи наміру виконувати обумовлені послуги по виготовленню та встановленню меморіальних плит померлим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на кладовище по вул. Крупській, м. Роздільна, Одеської області, повторно, не виконавши попередні замовлення, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 23 680 гривень, якими розпорядився на власний розсуд та по теперішній час обумовлені послуги не виконав та грошові кошти не повернув.
Крім того, повторно, 27.08.2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: вул. Леніна, 40, м.Роздільна, Роздільнянського району, Одеської області, фактично припинивши господарську діяльність, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_13 в сумі 3 000 грн., які вона передала йому в якості авансу, впевнивши останню про те, що він здійснює підприємницьку діяльність та про строкове виповнення послуг по виготовленню та встановленню гранітних меморіальних плит померлим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на кладовищі по АДРЕСА_3 , видавши при цьому квитанцію до прибуткового касового ордеру від 27.08.2014 № 37.
У вказаний спосіб, ОСОБА_4 , завідомо не маючи наміру виконувати обумовлені послуги по виготовленню та встановленню гранітних плит померлим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на кладовищі по АДРЕСА_3 , повторно, не виконавши попередні замовлення, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_13 на загальну суму 3 000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_4 повторно 03.10.2014 року, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: вул. Леніна, 40, м.Роздільна Роздільнянського району Одеської області, фактично припинивши господарську діяльність, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_16 в сумі 6 000 гривень в якості авансу, впевнивши останню про те, що він здійснює підприємницьку діяльність та про строкове виповнення послуг по виготовленню гранітної меморіальної плити на ім`я померлого ОСОБА_17 , видавши при цьому квитанцію до прибуткового касового ордеру від 03.10.2014 № 56.
У вказаний спосіб ОСОБА_4 , завідомо не маючи наміру виконувати обумовлені послуги по виготовленню гранітної меморіальної плити на ім`я померлого ОСОБА_17 , повторно, не виконавши попередні замовлення, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_16 на загальну суму 6 000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
В подальшому, 11.11.2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично припинивши господарську діяльність, з метою заволодіння чужим майном, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_18 в сумі 3000 гривень в якості авансу, впевнивши останню про те, що він здійснює підприємницьку діяльність та про строкове виповнення послуг по виготовленню мармурової меморіальної плити померлому ОСОБА_19 , видавши при цьому квитанцію до прибуткового касового ордера від 11.11.2014 № 126.
У вказаний спосіб ОСОБА_4 , завідомо не маючи наміру виконувати обумовлені послуги по виготовленню мармурової меморіальної плити померлому ОСОБА_19 , не виконавши попередні замовлення, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_18 на суму 3000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 14.11.2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: вул. Леніна, 40, м.Роздільна Роздільнянського району Одеської області, повторно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_20 в сумі 4 400 гривень які вона передала йому в якості розрахунку, впевнивши останню про те, що він здійснює підприємницьку діяльність, та про строкове виповнення послуг по виготовленню гранітної меморіальної плити померлому ОСОБА_21 , уклавши при цьому договір на виконання робіт № 10 від 14.11.2014 року.
У вказаний спосіб ОСОБА_4 , завідомо не маючи наміру виконувати обумовлені послуги по виготовленню та встановленню гранітної меморіальної плити померлому ОСОБА_21 , повторно, не виконавши попередні замовлення, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_20 на загальну суму 4 400 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 11.03.2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: вул. Леніна, м.Роздільна, приміщення будинку культури «Жемчужина» Роздільнянського району Одеської області, яким користується на умовах оренди, фактично припинивши господарську діяльність, повторно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_22 в сумі 3 000 гривень, які вона передала йому в якості авансу, впевнивши останню про те, що він здійснює підприємницьку діяльність та про строкове виповнення послуг по виготовленню металевої огорожі на могилу, видавши при цьому квитанцію до прибуткового касового ордеру від 11.03.2015 № 73.
У вказаний спосіб ОСОБА_4 , завідомо не маючи наміру виконувати обумовлені послуги по виготовленню металевої огорожі на могилу, повторно, не виконавши попередні замовлення, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_22 на загальну суму 3 000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
В той же день, 11.03.2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: вул. Леніна, м.Роздільна в приміщенні будинку культури «Жемчужина», Роздільнянського району Одеської області, фактично припинивши господарську діяльність, повторно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_23 в сумі 5000 гривень, які вона передала йому в якості авансу, впевнивши останню про те, що він здійснює підприємницьку діяльність та про строкове виповнення послуг по виготовленню та встановленню гранітної меморіальної плити на ім`я померлої ОСОБА_24 на кладовищі у с.Піонерське Роздільнянського району Одеської області, видавши при цьому квитанцію до прибуткового касового ордеру від 11.03.2015 № б/н.
У вказаний спосіб ОСОБА_4 , завідомо не маючи наміру виконувати обумовлені послуги по виготовленню та встановленню гранітної меморіальної плити на ім`я померлої ОСОБА_24 , повторно, не виконавши попередні замовлення, шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_23 на загальну суму 5 000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
Допитаний в жовтні 2015 року в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому злочинах не визнав, але не оспорював ті обставини, що дійсно отримав від потерпілих грошові кошти у вищевказаних сумах за проведення робіт по виготовленню та установці пам`ятників на могилах. Суду пояснив, що з лютого 2009 року він орендував приміщення по АДРЕСА_2 у громадянина Маломана під офіс по виготовленню пам`ятників та наданню ритуальних послуг. Але 02.12.2014р. Маломан зачинив двері в приміщення офісу та змінив замки у зв`язку з тим, що він не погодився з умовами останнього стосовно включення його до складу засновників підприємства. В приміщенні офісу залишились зачиненими 8 пам`ятників (1 готовий, 7 без фотографій), сейф з грошима (приблизно 150 000 грн.), договорами та документами, журнал обліку замовлень, письмовий договір оренди з Маломаном, барсетка з його особистими документами. На ці гроші він повинен був привезти велику машину каменів для пам`ятників у кількості 23 штуки. Також в приміщенні офісу залишились дві вітрини з церковним приладдям, меблі, оргтехніка, вінки, хрест з червоного граніту. Він розміщав на зачинених дверях офісу оголошення про те, що магазин переїхав, але ОСОБА_25 зривав ці оголошення і повідомляв замовникам, які приходили до офісу, що він шахрай і треба звертатись до міліції. З середини січня місяця 2015 року його офіс знаходиться по вул..Леніна в м.Роздільна в Будинку побуту «Перлина», де він продовжує здійснювати свою господарську діяльність. Спочатку він нічого не повідомляв замовникам, так як вів перемови з Маломаном, крім того, у нього не було номерів їх телефонів. Потерпілі ОСОБА_26 та ОСОБА_27 йому не телефонували, а ОСОБА_28 та ОСОБА_29 телефонували. Оскільки потерпілі телефонували йому в грудні місяці 2014 року, коли на кладовищі на можна працювати, то він домовився з ними про перенесення робіт на весну 2015 року. Крім того, грошові кошти, сплачені потерпілими, були зачинені в сейфі у ОСОБА_25 , а тому у нього не було готівки для виконання замовлення. 25.12.2014р. він звернувся до прокуратури Роздільнянського району Одеської області з заявою про те, що ОСОБА_25 не віддає йому його речі, а в лютому 2015 року з заявою про побиття його Маломаном, по яких рішення до цього часу не прийнято. Маломан повернув йому його паспорт, і в лютому 2015 року працівники міліції віддали йому журнал обліку замовлень зі зразками пам`ятників. Більш йому нічого не повернуто. В податкову інспекцію він не здавав звіти, так як касовий апарат та квитанції також були зачинені ОСОБА_25 в офісі.
Повідомив, що замовлення ОСОБА_29 стосовно встановлення на могилах двох пам`ятників повинно було бути виготовлено в термін 1 місяць, але замовлення своєчасно не зроблено, оскільки з липня 2014 року у нього було дуже багато інших замовлень, він хотів за один раз привезти машину каменів на всі замовлення. За період часу з липня по грудень 2014 року він декілька разів придбавав камінь, але влітку та осінню за ним не їздив, коли їздив не пам`ятає. Впевнив суд, що пам`ятники на замовлення потерпілої ОСОБА_29 у нього зберігаються вдома в розібраному вигляді, їх треба зібрати, але вони майже готові. Пояснити, коли він замовив заготівки під ці пам`ятники, обвинувачений не зміг, але згадав, що це було у 2014 або 2015 році. Пояснив, що в травні місяці 2014 року за згодою сторін звільнився найманий працівник ОСОБА_30 . Тому пам`ятники на замовлення потерпілих ОСОБА_26 , ОСОБА_28 та ОСОБА_27 ще не виготовлені. Обвинувачений розповів суду, що процес виготовлення пам`ятників складається з отримання замовлення, складання переліку деталей, замовлення в Житомирській області обробленого каменю, замовлення у художника фотографії, зборки пам`ятника і встановлення його на могилі. При цьому він збирає декілька замовлень, а тільки потім оптом замовляє камінь під пам`ятники, щоб зекономити на його доставці. Зборка пам`ятника на місці складає приблизно 1 місяць, а взагалі виконання замовлення займає до 6 місяців в залежності від складності та обсягу робіт. На теперішній час він продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, розраховується з замовниками по мірі надходження коштів, так як курс долара за цей час значно виріс, шляхом виконання замовлень або повернення грошей. З отриманих грошей за наступні замовлення він виконував попередні замовлення, так як люди стали звертатись до правоохоронних органів з заявами на нього. З потерпілою ОСОБА_27 він не міг зв`язатись, бланк її замовлення зберігався в міліції, а потім був долучений слідчим до кримінального провадження, тому її замовлення не було виконано. З потерпілою ОСОБА_29 він домовився про виготовлення замовлення на весну 2015 року, але працівники міліції не повернули йому грошові кошти та речі, тому замовлення ОСОБА_29 не було виготовлено. Теж саме стосується і замовлення потерпілої ОСОБА_28 . Він не ховався від потерпілих, а спілкувався з ними в телефонному режимі і обіцяв їм виготовити замовлення, як тільки розбереться з Маломаном. Спілкувався з тими, хто йому телефонував. Пам`ятник на замовлення ОСОБА_7 він ще не привозив та не виготовляв за браком коштів, крім фотографії покійної, яка зберігається у нього в кабінеті. Йому потрібно 40 замовлень, щоб направити до Житомиру за каменем велику вантажівку, але такої кількості заказів немає. Гроші ОСОБА_27 зачинені в сейфі Маломаном, договору, фотографії та бланку замовлення у нього не було, це все міліція віддала ОСОБА_27 , про що він дізнався пізніше. ОСОБА_31 він повинен був виготовити на проводи в 2015 році, але не встиг. Крім того, ОСОБА_28 не доплатила йому 2000 грн. і відмовилась їх сплачувати, а своїх коштів у нього немає.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчинені злочинів повністю доведена та підтверджується поясненнями потерпілих, свідків, матеріалами, наданими стороною обвинувачення, дослідженими у судовому засіданні та не спростованими стороною захисту.
Потерпіла ОСОБА_23 суду пояснила, що по оголошенню у газеті «Вперед» дізналась, що ОСОБА_4 надає послуги по виготовленню пам`ятників на могили. 11.03.2015р. вона з дочкою приїхала до нього в офіс, де дівчина приймала замовлення, вибрала зразок пам`ятника вартістю 6920 грн., сплатила аванс в розмірі 5000 грн. Потім їй передзвонила ця дівчина та сказала, що треба доплатити ще 700 грн. художнику, тобто вартість замовлення буде складати 7020 грн. Потім передзвонив ОСОБА_4 , попросив іншу фотографію для пам`ятника, вона її привезла в тому ж місяці. ОСОБА_4 сказав, що замовлення буде готово до 19.04.2015р., тобто до проводів, а остаточний розрахунок вони проведуть після виготовлення пам`ятнику. Перед Великоднем ОСОБА_4 попросив показати йому місце на кладовищі в с.Піонерське Роздільнянського району Одеської області, вона показала. 17.04.2015р. вона прийшла на кладовище і побачила, що зроблена тільки цементне вимощення. Після проводів вона зателефонувала йому і він їй сказав, що у нього не вийшло виконати замовлення, потім що він в Одесі, потім що поставить пам`ятник до 01 травня 2015 року, потім перестав знімати слухавку, а пам`ятнику на кладовищі так і не було. Тоді вона зателефонувала дільничному інспектору міліції, від якого дізналась, що вже біля 15 чоловік звернулись до Роздільнянського райвідділу міліції з аналогічними заявами. Погодилась доплатити ОСОБА_4 2 000 грн., коли ОСОБА_4 виготовить пам`ятник за її замовленням.
Потерпіла ОСОБА_23 пред`явила позов до обвинуваченого ОСОБА_4 на суму 10 000 гривень та просила суд стягнути з обвинуваченого на її користь майнову шкоду в сумі 5 000 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн. (Т.1 а.с.59-60).
Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що по рекомендації своїх родичів вирішив замовити у ОСОБА_4 пам`ятник на могилу матері. 02.04.2014р. він приїхав до ОСОБА_4 в офіс та замовив пам`ятник, який вибрав у каталозі. ОСОБА_4 оцінив пам`ятник та роботу по його влаштуванню на кладовищі в 10 000 грн., зробивши знижку в розмірі 1 000 грн. Строк виготовлення замовлення був визначений до 06.10.2014р., тобто до річниці смерті матері, оскільки ОСОБА_4 порадив йому на свіжу могилу пам`ятник не влаштовувати. Він сплатив ОСОБА_4 аванс в розмірі 2 000 грн., а ОСОБА_4 видав йому квитанцію. В травні місяці 2014 року йому зателефонував ОСОБА_4 і попросив донести ще 2 000 грн., щоб заплатити за роботу художнику, який буде розписувати пам`ятник. Оскільки на той час грошей у нього не було, він зателефонував ОСОБА_4 і пообіцяв донести 1000 грн., але пізніше. 23.07.2014р. він прийшов до ОСОБА_4 в офіс та повністю розрахувався за замовлення, сплативши ОСОБА_4 ще 8 000 грн. В свою чергу ОСОБА_4 впевнив його, що до 06.10.2014р. робота буде виконана, пам`ятник влаштований на кладовищі. 02.09.2014р. вони разом з ОСОБА_4 поїхали на кладовище оглядати місце роботи і ОСОБА_4 сказав, що по закінченню роботи зателефонує йому. Однак 06.10.2014р. йому ніхто не подзвонив. Тоді він поїхав на кладовище і побачив, що хрест з фотографією матері, виробленою з металу, яка за життя була військовим медиком, з могили знятий та викинутий, і виготовлено цементне вимощення. Ніякого пам`ятника влаштовано не було. За порадою Ради ветеранів він звернувся до голови районної ради ОСОБА_32 . ОСОБА_33 позвав до себе ОСОБА_4 . Останній об`яснив невиконання замовлення нехваткою плитки та пообіцяв до 20.10.2014р. влаштувати пам`ятник на могилі і зателефонувати йому. Але 20.10.2014р. замовлення знов не було виготовлено. Тоді він знов прийшов на прийом до ОСОБА_32 , той викликав до себе в кабінет ОСОБА_4 . Останній повідомив, що сьогодні виїхала машина до ОСОБА_34 за пам`ятниками, прибуде вже завтра і до 26.10.2014р. пам`ятник буде влаштований. Але до теперішнього часу замовлення не виготовлено, гроші не повернуті. Дружина збиралась весною піти до прокуратури, але в лютому 2015 року йому зателефонував слідчий районного відділу міліції і повідомив, що телефон взяв з телефонної книжки ОСОБА_4 і всім телефонує. Директор кладовища в м.Роздільна по вул..Крупська повідомила йому, що ОСОБА_4 багатьом спотворив могили. Зараз він навіть не відвідує могилу матері на кладовищі, оскільки матір ростила його сама, і йому соромно перед людьми за розбиту могилу, люді докоряють його по сьогодні. Вважає, що ОСОБА_4 навмисно вводив його в оману, щоб заволодіти його грошовими коштами, оскільки, вимагаючи заплатити 2000 грн. за роботу художника, пояснив, що камінь та плита вже є в наявності, залишилось тільки нанести фотографію, а в жовтні 2014 року у присутності ОСОБА_32 повідомив, що машина тільки виїхала за каменем до Житомиру. Крім того, він заплатив ОСОБА_4 ще 180 грн. за виготовлення фотографії на могилу бабусі, що розташована поруч, але до теперішнього часу також нічого не зробив.
Потерпілий ОСОБА_7 пред`явив позов до обвинуваченого на суму 15 180 гривень, який просить задовольнити, стягнувши з обвинуваченого на його користь майнову шкоду в розмірі 10 180 грн. та моральну шкоду 5 000 гривень. (Т.1, а.с.61-62).
Просив суворо покарати обвинуваченого та позбавити його волі.
Потерпіла ОСОБА_20 суду пояснила, що за порадою односельців 14.11.2014р. звернулась в офіс ОСОБА_4 , щоб замовити пам`ятник на могилу сину. Вона вибрала пам`ятник за 4 400 грн. та одразу розрахувалась з ОСОБА_4 за його виготовлення, домовившись, що ОСОБА_4 зателефонує їй до 15.12.2014р., щоб обговорити деталі, розмір. Пам`ятник вона повинна була забрати сама, за влаштування його на могилі вона не домовлялись. При цьому вони уклали з ОСОБА_4 письмовий договір, в якому встановили строк виконання замовлення до 15.12.2014р. Але у вказаний строк їй ніхто не подзвонив. В січні 2015 року вона звернулась до міліції з заявою про повернення їй грошей. 07.06.2015р. була річниця смерті дитини, але пам`ятник так ніхто не виготовив, гроші не повернув.
Потерпіла ОСОБА_20 заявила цивільний позов до обвинуваченого на суму 4 400 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої злочином. (Т.1 а.с.90-91). В березні 2016 року потерпіла залишила суду заяву про те, що ОСОБА_4 відшкодував їй майнову шкоду в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_10 пояснила в суді, що влітку 2014 року вони з матір`ю ОСОБА_35 звернулись до ОСОБА_4 , щоб замовити влаштування на могилах її батька та брата двох пам`ятників. ОСОБА_4 пообіцяв зробити все гарно і швидко, показав ескізи. Вони з матір`ю йому повірили, так як були вбиті подвійним горем, вибрали пам`ятники із чорного мармуру із вставками з зеленого та червоного мармуру, надали фотографії, за два рази наперед сплатили вартість замовлення в сумі 23 680 грн., так як ОСОБА_4 їм сказав, що чим швидше будуть гроші, тим скоріше буде виконана робота. Також розповів, що плиту потрібно купляти в Житомирі, причому окремо кожного кольору, окремо вазу, це буде замовлятись у різних постачальників, а на місці все буде змонтовано та влаштовано на могили. За домовленістю між ними пам`ятники повинні були бути влаштовані до кінця серпня 2014 року. 30.07.2014р. вона сплатила ОСОБА_4 15 000 грн. в якості авансу. ОСОБА_4 сказав принести фотографії та надписи. Вона прийшла 12.08.2014р. і на вимогу ОСОБА_4 доплатила залишок суми 8 680 грн. Гроші були її, а виконання замовлення контролювала її мати, так як їх необхідно було уїхати. Але в обумовлений строк замовлення виготовлено не було. Вона щоденно телефонувала матері, та повідомляла їй, що чатувала ОСОБА_4 біля офісу, дзвонила йому по телефону, але все марно, що ОСОБА_4 від неї ховається. ОСОБА_4 майже рік обіцяв виконати обумовлені договором роботи. Він завіз облицювальну плитку на могилу, залив бетоном постамент, і на цьому все закінчилось. ОСОБА_4 розповідав спочатку, що в найближчу суботу вже їде машина до Житомиру, потім, що машина зламалася, що заказ в Житомирі не виконаний, і таке інше. Не витримавши переживань, у матері загострились її хвороби та в травні 2015 року вона померла, так і не дочекавшись встановлення пам`ятників чоловіку та сину.
Потерпіла ОСОБА_10 пред`явила позов до обвинуваченого на суму 73 680 гривень, який просить задовольнити, стягнувши з обвинуваченого на її користь майнову шкоду в розмірі 23 680 грн. та моральну шкоду 50 000 гривень. Зазначила, що майнова шкода складається з сплачених нею грошових коштів за виготовлення та встановлення двох пам`ятників на могили родичам, які так і не були встановлені. Моральну шкоду обґрунтувала тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 її матір ОСОБА_35 отримала сильний нервовий стрес, що привело до загострення її хвороб та смерті. Вона за короткий проміжок часу втратила всіх близьких людей батька, брата та маму, залишилась самотньою, перебуває в пригніченому стані, могили батька та брата спотворені діями Сирбу і до цього часу не поновлені. (Т.1, а.с.65-67).
Через свого представника просила суд суворо покарати обвинуваченого та позбавити його волі.
Свідок ОСОБА_36 суду пояснив, що ОСОБА_4 орендував у нього офісне приміщення по АДРЕСА_2 . Орендна плата складала 4000 грн. в місяць. Але в жовтні 2014 року, коли включили опалення, ОСОБА_4 перестав оплачувати комунальні послуги (газ, світло). В листопаді 2014 року він запропонував ОСОБА_4 звільнити приміщення, але той відмовився. Поясняв несплату матеріальними труднощами. Тоді на початку грудня він змінив замок на вхідних дверях і не пустив ОСОБА_4 до приміщення. ОСОБА_4 почав на дверях розміщувати оголошення, що його магазин переїхав в будинок побуту. До офісного приміщення стали приходити люди, думаючи, що він начальник ОСОБА_4 , та жалілися, що ОСОБА_4 взяв гроші, а пам`ятники не поставив. Також він добре знав матір потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_37 , яка з літа 2014 року приходила до ОСОБА_4 і скаржилася, що пам`ятники до сих пір не готові. Він віддав ОСОБА_4 його паспорт, фотографії для пам`ятників, декілька похоронних вінків та два побитих пам`ятника, яки знаходились в офісі. Крім того, в офісі були хустинки, свічки, сейф. Сейф він не відчиняв, ключі від сейфу знаходяться у ОСОБА_4 . Документи, які були в офісі, частину вилучила міліція, а частина залишилась в офісі, серед них були печатка ОСОБА_4 та чорна сумочка. ОСОБА_4 за своїми речами не приходить. Меблі, оргтехніка так і залишились в офісному приміщенні. Заперечує, що пропонував ОСОБА_4 разом вести його бізнес. Навпаки, стверджує, що осінню 2013 році ОСОБА_4 сам запропонував йому вкласти гроші в його бізнес та прибуток ділити навпіл. ОСОБА_4 брав у нього в борг гроші, замовляв товар, продавав його, а прибуток вони ділили. Так вони працювали до весни 2014 року, коли у ОСОБА_4 раптово стали зникати пам`ятники, труни та інший товар, в які були вкладені його гроші. ОСОБА_4 обіцяв йому віддати гроші, клявся, але все безрезультатно. Пояснив, що у 2013 році ОСОБА_4 працював, замовляв чорні гранітні дорогі пам`ятники, які йому доставляли через «Нову пошту» посилками. ОСОБА_4 по теперішній час винен йому гроші за оренду приміщення близько 12-15 тис. грн. та гроші, вкладені в товар, який зник. Також свідок категорично заперечував, що забрав належні ОСОБА_4 150 000 грн., стверджує, що ніяких грошей в приміщенні офісу не було, а сейф зачинений та опечатаний печаткою Роздільнянського відділу міліції.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що працював у ФОП ОСОБА_4 з 2012 року по травень 2014 року майстром по влаштуванню пам`ятників на підставі трудового договору. Офіс ОСОБА_4 розташовувався по АДРЕСА_2 , був облаштований оргтехнікою, сейфом, двома вітринами, там також продавалися ритуальні товари вінки, хустинки, рушники, та стояли декілька вітринних пам`ятників (зразків). За час його роботи у ОСОБА_4 на виготовлення та влаштування пам`ятника достатньо було 1 місяця, на 1 місяць вистачало партії каменя із 10 одиниць. Пам`ятники замовлялись в м.Житомир, фотографія наносилась або там же, або тут у художника, тут пам`ятники збирались та встановлювались на могилах. Затримок у виготовленні замовлень за час його роботи у ОСОБА_4 не було. Що зберігалося в сейфі, він не знає, але ключі від сейфу були - один в дверцях, а другий у ОСОБА_4 . Після звільнення він стосунків з ОСОБА_4 не підтримував.
Судом не встановлено, що потерпілі та свідки обвинувачення заінтересовані у справі, оскільки всі вони, будучи попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих свідчень, а свідки, крім цього, і за відмову від давання свідчень, приведені судом до присяги, заперечували наявність у них конфлікту з обвинуваченим ОСОБА_4 . Їх показання в судовому засіданні послідовні та не суперечать іншим доказам, дослідженим судом.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні шахрайства у відношенні потерпілих підтверджується і письмовими доказами, дослідженими судом:
- копіями трудових договорів, укладених між ФОП ОСОБА_4 та найманими працівниками: оператором-продавцем ОСОБА_38 від 06.09.2010р., який розірваний 02.11.2012 за згодою сторін; оператором ОСОБА_39 від 01.04.2010р., який розірвано 29.07.2014р. за власним бажанням працівника; обробником каменю ОСОБА_8 від 15.11.2011р., який розірвано 26.05.2014р. за власним бажанням працівника (Т.2 а.с.289-291), з яких вбачається, що фактично на момент отримання замовлень від потерпілих на виготовлення пам`ятників ФОП ОСОБА_4 звільнив всіх найманих працівників, зокрема, і працівника, який безпосередньо здійснював обробку декоративного та будівельного каменю;
- протоколом огляду від 16.12.2014р. місця вчинення злочину приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , проведеного зі згоди власника приміщення ОСОБА_36 , в якому виявлено металевий сейф, належний обвинуваченому, опечатаний печаткою Роздільнянського РВ (Т.2 а.с.242-243);
- протоколом огляду від 15.01.2015р. місця вчинення злочину приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , проведеного зі згоди власника приміщення ОСОБА_36 , в якому виявлено письмовий стіл з прибутковими касовими ордерами, 31 з яких заповнені, папка-швидкозшивач з документацією господарчої діяльності, робочий зошит з записами, папка-швидкозшивач з файлами в кількості 36шт., сейф, належні обвинуваченому; прибуткові касові ордери та папки - швидкозшивачі вилучено (Т.2 а.с.244);
- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 15.06.2015р.з фототаблицею, відповідно до якого слідчий у присутності понятих та обвинуваченого на підставі ухвали слідчого судді від 09.06.2015р. на подвір`ї за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 виявив дві меморіальні плити без написів, знаряддя для виготовлення плит та ритуальні товари були відсутні (Т.2 а.с. 252, 253-260);
- заявою потерпілої ОСОБА_16 на ім`я начальника Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області від 11.12.2014р. про вчинення відносно неї злочину, а саме: про заволодіння ОСОБА_4 03.10.2014р. шахрайським шляхом її грошима в сумі 6 000 грн., внесеної до ЄРДР 11.12.2014р. (Т.1 а.с.235, 240);
- копією квитанції до прибуткового касового ордеру №56 від 03.10.2014р., виданої ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_16 про отримання від неї грошових коштів на суму 6000 грн. (Т.1 а.с.241);
- заявою потерпілої ОСОБА_18 на ім`я начальника Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області від 11.12.2014р. про вчинення відносно неї злочину, а саме: про заволодіння ОСОБА_4 11.11.2014р. в 13.00 год. її грошима в сумі 3 000 грн. в якості авансу за виготовлення пам`ятника, але робота не виконання, гроші не повернуті, місцезнаходження ОСОБА_4 не відомо, внесеної до ЄРДР 12.12.2014р. (Т.1 а.с.235, 245);
- копією квитанції до прибуткового касового ордеру №126 від 11.11.2014р., виданої ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_18 про отримання від неї грошових коштів на суму 3000 грн. (Т.1 а.с.246);
- заявою ОСОБА_40 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на ім`я прокурора Роздільнянського району від 11.12.2014р. про вчинення обвинуваченим злочину, а саме: заволодіння ОСОБА_4 грошовими коштами її дочки потерпілої ОСОБА_41 30.07.2014р. в сумі 15 000 грн. в якості авансу і 12.08.2014р.в сумі 8680 грн. остаточний розрахунок за виготовлення двох пам`ятників в строк до 25.08.2014р., але робота виконана не була, гроші не повернуті, могили знищені, внесеної до ЄРДР 17.12.2014р. (Т.1 а.с.236, 247-248);
- копією квитанцій до прибуткових касових ордерів №23 від 30.07.2014р. та №27 від 12.08.2014р., виписаних ФОП ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_40 про отримання від неї грошових коштів на суму 15 000 грн. та 8680 грн. (Т.1 а.с.249);
- заявою потерпілої ОСОБА_20 на ім`я начальника Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області від 15.01.2015р. про заволодіння ОСОБА_4 14.11.2014р. її грошима в сумі 4 400 грн. за виготовлення пам`ятнику сину, але пам`ятник не виготовлений, гроші не повернуті, внесеної до ЄРДР 16.01.2015р. (Т.1 а.с.236, 261);
- договором №10 на виконання робіт від 14.11.2014р., укладеного між виконавцем ФОП ОСОБА_4 та замовником ОСОБА_20 , предметом якого є проведення робіт по виготовленню пам`ятника із граніту з гравіруванням в строк до 15.12.2014 року вартістю 4400 грн., які сплачено замовником на момент підписання договору (Т.1 а.с.262-264);
- заявою потерпілої ОСОБА_13 на ім`я начальника Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області від 16.01.2015р. про заволодіння ОСОБА_4 27.08.2014р. шахрайським шляхом її грошима в сумі 3 000 грн., внесеної до ЄРДР 16.01.2015р. (Т.1 а.с.237, 265);
- копією квитанцій до прибуткового касового ордеру №37 від 27.08.2014р., виданих ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_13 про отримання від неї грошових коштів на суму 3 000 грн. (Т.1 а.с.266);
- заявою потерпілої ОСОБА_23 на ім`я начальника Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області від 09.06.2015р. про заволодіння ОСОБА_4 11.03.2015р. шахрайським шляхом її грошима в сумі 5 000 грн., внесеної до ЄРДР 09.06.2015р. (Т.1 а.с.238, 267);
- копією квитанцій до прибуткового касового ордеру б/н від 11.03.2015р., виданих ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_23 про отримання від неї грошових коштів на суму 5 000 грн. (Т.1 а.с.268);
- заявою потерпілої ОСОБА_22 на ім`я начальника Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області від 09.06.2015р. про заволодіння ОСОБА_4 11.03.2015р. шахрайським шляхом її грошима в сумі 3 000 грн., внесеної до ЄРДР 09.06.2015р. (Т.1 а.с.238, 269);
- копією квитанцій до прибуткового касового ордеру №73 від 11.03.2015р., виданих ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_22 про отримання від неї грошових коштів на суму 3 000 грн. (Т.1 а.с.270);
- заявою потерпілого ОСОБА_7 на ім`я начальника Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області від 16.01.2015р. про заволодіння ОСОБА_4 в період з квітня 2014 року по липень 2014 року шахрайським шляхом його грошима в сумі 10 180 грн., внесеної до ЄРДР 16.01.2015р. (Т.1 а.с.237, 271);
- копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів №732 від 02.04.2014р., №19 від 23.07.2014р., №20 від 24.07.2014р., виданих ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_42 про отримання від нього грошових коштів на суму 2 000 грн., 8 000 грн. та 180 грн. (Т.1 а.с.272).
Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, кваліфікований як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_7 ; а також вчинив злочини за ч. 2 ст. 190 КК України, кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, по іншим епізодам.
Частина 1 статті 8 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Частина 2 ст.9 КПК встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Стаття 17 КПК визначає поняття презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яке покладається на сторону обвинувачення, що має довести винуватість особи поза розумним сумнівом. Стаття 20 КПК закріплює право на захист та у ч.1 визначає, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення. Право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Письмові докази захисту, досліджені в судовому засіданні, а саме: звернення ОСОБА_4 в грудні 2014 року до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії ОСОБА_43 , акти виконаних робіт за квітень-травень 2015 року, договори оренди нежитлового приміщення за 2015 рік, архіви курсів валют НБУ, копії протоколів огляду місця події, копія зберігальної розписки ОСОБА_4 про отримання від слідчого документів від 13.02.2015р. (Т.1 а.с.169-209,327-328), не спростували обставин, викладених в обвинувальному акті.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , заперечуючи вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, заявили суду, що невиконання замовлень потерпілих викликано об`єктивними обставинами, а саме: протиправними діями допитаного по справі в якості свідка ОСОБА_43 , який самоправно зачинив офісне приміщення, що орендував ОСОБА_4 , та заволодів його документами, договорами, майном та грошовими коштами в сумі 150 000 грн. Вказані незаконні дії ОСОБА_43 , на думку сторони захисту, фактично позбавили обвинуваченого можливості здійснювати підприємницьку діяльність та виконати замовлення потерпілих по справі, та залишились безкарними внаслідок протиправної бездіяльності правоохоронних органів. Суд вказані доводи захисту відхиляє, виходячи з наступного.
Факт наявності у ОСОБА_4 грошових коштів на суму 150 000 грн. та їх привласнення ОСОБА_44 не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, а тому не може бути прийнятий судом до уваги як обставина, що позбавила ОСОБА_4 можливості виконати взяті на себе зобов`язання. Також не може бути визнана такою обставиною і те, що деякі договори з замовниками залишились зачиненими в приміщенні офісу, оскільки більша частина заказів повинна була бути виконана ще до цієї події, або закази оформлювались вже після неї - у 2015 році. Крім того, потерпілі телефонували ОСОБА_4 , приходили до нього та спілкувались з ним особисто з приводу невиконання замовлень в обговорені терміни, на що ОСОБА_4 всякий раз називав їм різні причини порушення зобов`язань та обіцяв в найкоротші терміни виконати замовлення, заздалегідь знаючи, що вони виконані не будуть, і продовжував оформлювати нові замовлення та отримувати від людей грошові кошти. Також суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_4 продовжував свою підприємницьку діяльність, оскільки був зареєстрованим в Державному реєстрі як ФОП, орендував офісне приміщення, в якому приймав замовлення та здійснював свою господарчу діяльність. Так, майстер ОСОБА_30 , який здійснював всю роботу по зборці та установці пам`ятників на могилах, звільнився в травні 2014 року, після чого з жодним з найманих працівників ФОП ОСОБА_4 трудових договорів не укладав, і фактично після цього перестав виконувати укладені з потерпілими договори. Крім того, в червні місяці цього ж року ОСОБА_4 був виключений з реєстру платників єдиного податку, а свідоцтво платника єдиного податку анульоване за рішенням Роздільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 10.06.2014р. №1362/17 у зв`язку з наявністю податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. З цього ж часу ОСОБА_4 перестав здавати податкову звітність до Роздільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області. ОСОБА_4 пояснив, що в податкову інспекцію він не здавав звіти, так як касовий апарат та квитанції клієнтів були зачинені Маломаном в офісі, але ОСОБА_4 не здав звіти вже за 3 квартал 2014 року з граничним терміном надання 10.11.2014р., а згідно акту ревізії касового апарату у ОСОБА_4 не було взагалі. На думку суду, ОСОБА_4 використовував свій статус фізичної особи підприємця та облаштоване під магазин ритуальних послуг офісне приміщення для пошуку замовників та отримання від них грошей, фактично немаючі наміру та можливості виконувати ці замовлення. Твердження обвинуваченого щодо зачинення Маломаном в офісі двох готових пам`ятників замовників спростовані в суді показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що в офісі завжди знаходилось декілька вітринних екземплярів пам`ятників, які використовувались в якості зразків. Також ОСОБА_4 під час судового розгляду ще у 2015 році запевняв суд, що пам`ятники на замовлення потерпілої ОСОБА_10 у нього зберігаються вдома в розібраному вигляді, їх треба зібрати, вони майже готові, але на час ухвалення вироку по справі замовлення ОСОБА_10 не виконано, пам`ятники не влаштовані, гроші їй не повернуті, що свідчить про те, що ОСОБА_4 дає неправдиві показання суду з ціллю уникнути покарання за вчинені злочини. Замовлення потерпілої ОСОБА_20 виконано аж 24.03.2016р. під час розгляду справи в суді. Часткове добровільне відшкодування майнової шкоди обвинуваченим під час проведення досудового розслідування або судового розгляду справи не декриміналізує вчинені ним діяння, а може бути визнано обставиною, що пом`якшує покарання та враховується при обранні виду та міри покарання обвинуваченому.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд відповідно до ст.65-67 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його соціальне та сімейне становище.
ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину (Т.1 а.с.183,184), має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно (Т.1 а.с.330), частково відшкодував майнову шкоду, заподіяну злочинами.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає добровільне часткове відшкодування під час досудового розслідування або судового розгляду справи майнової шкоди, спричиненої злочинами, а саме: потерпілим ОСОБА_13 на суму 3 000 грн., ОСОБА_16 на суму 6 000 грн., ОСОБА_18 на суму 3 000 грн., ОСОБА_20 на суму 4 400 грн., ОСОБА_22 на суму 3 000 грн., ОСОБА_23 на суму 5 000 грн., а всього на суму 24 400 грн., наявність на утримання неповнолітньої дитини.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обвинуваченого обставини, а також те, що обвинувачений фактично не має доходу, позицію потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та її представника, які просять призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі реально, що шкоду обвинувачений відшкодував частково, свою вину не визнав, не розкаявся у вчиненому, суд приходить до висновку, згідно ч.2 ст.65 КК України, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, буде призначення йому покарання у виді обмеження волі за ч.1 та ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України та визначення остаточного покарання по сукупності злочинів за вказаними статтями шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Також за таких обставин, враховуючи, що майнова шкода, спричинена його діями, повністю не відшкодована, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства з призначенням судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та обов`язки.
Речові докази до кримінального провадження не долучались.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди в сумі 10 180 грн. та моральної шкоди в сумі 5 000 грн. підлягає задоволенню частково на підставі статей 23, 1166, 1167 ЦК України. Встановлено, що майнова шкода обвинуваченим не відшкодована вже тривалий час з вересня 2014 року, роботи по влаштуванню пам`ятника та фотографії на могили, не виконані, а тому позов в частині стягнення майнової шкоди в сумі 10 180 гривень підлягає задоволенню. Також в цій частині обвинувачений позов визнав. Визначаючи розмір моральної шкоди на користь потерпілого, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_7 , тривалість їх спричинення, а також те, що сума майнової шкоди для потерпілого, який є пенсіонером, є значною, в результаті злочинних дій обвинуваченого погіршився нормальний уклад життя потерпілого, який вимушений на протязі двох років не відвідувати могилу близької людини своєї матері, оскільки йому соромно дивитись людям в очі із-за відсутності пам`ятника та спотвореної могили. При визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості, а також матеріальне становище обвинуваченого, який утримує неповнолітню дитину. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 4 000 (чотири тисячі) гривень.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого майнової шкоду в сумі 23 680 грн. та моральної шкоди в сумі 50 000 гривень підлягає задоволенню частково на підставі статей 23, 1166, 1167 ЦК України. Встановлено, що майнова шкода, завдана злочином, не відшкодована, замовлення не виконано, пам`ятники на могили не встановлені, а тому позов у частині стягнення майнової шкоди на суму 23 680 гривень, підлягає задоволенню. Також в цій частині обвинувачений позов визнав. Визначаючи розмір моральної шкоди на користь потерпілої, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_10 , тривалість їх спричинення, а також те, що сума майнової шкоди для потерпілої, яка офіційно не працює, проживає одна, є значною, в результаті злочинних дій обвинуваченого погіршився нормальний уклад життя потерпілої, яка вимушена на протязі двох років вживати заходів для повернення своїх грошей або виконання ОСОБА_4 свого зобов`язання по влаштуванню на могили пам`ятників її батькові та брату. Суд не приймає до уваги доводи потерпілої про те, що її матір померла внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , оскільки причинний зв`язок між діями та смертю ОСОБА_35 не встановлений. При визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості, а також матеріальне становище обвинуваченого, який утримує неповнолітню дитину. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_20 слід залишити без розгляду у зв`язку з тим, що потерпілі перестали з`являтись в судове засідання та підтримувати свої позовні вимоги, а заяв про розгляд позовів у їх відсутність суду не залишили. Суд роз`ясняє потерпілим по їх право на звернення з вказаними позовами у порядку цивільного судочинства.
У зв`язку із частковим задоволенням позовів, підлягають відшкодуванню обвинуваченим на користь держави судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, у сумі 974,40 грн. (487,20 грн. + 487,20 грн.).
Керуючись ст.ст.369-376, 392, 393,395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання:
-за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
-за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.
Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів,остаточно визначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців та з покладенням, відповідно до п.2-4 ч.1 ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, 10 180 грн., моральної шкоди 4 000 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, 23 680 грн., моральної шкоди 5 000 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України судові витрати у сумі 974,40 грн.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_20 про стягнення з ОСОБА_4 майнової та моральної шкоди, завданої злочином, залишити без розгляду у зв`язку із повторною неявкою потерпілих у судове засідання. Роз`яснити потерпілим їх право на звернення з вказаними позовами у порядку цивільного судочинства.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Роздільнянський районний суд Одеської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.
Суддя: ОСОБА_1