АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/955/2016 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначено шляхом часткового складання покарань з урахуванням покарання, призначеного йому за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.12.2015, у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_6 тримання під вартою - залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

За вироком суду, ОСОБА_6 , 15 липня 2015 року приблизно о 04 год. 25 хв., перебуваючи неподалік від магазину «АТБ», що по вул. Тулузи, 3-Б в м. Києві, помітив раніше незнайому ОСОБА_9 , яка знаходилась біля вказаного магазину та звернув увагу на золотий ланцюжок на її шиї. Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_6 вирішив незаконно заволодіти чужим майном. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 наблизившись до ОСОБА_9 , лівою рукою зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вартістю 11 760 грн. 00 коп. Після цього, він з місця вчинення кримінального правопорушення втік разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Вважаючи вирок суду таким, що постановлений з істотним порушенням норм процесуального закону, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, матеріали кримінального провадження направити до Святошинського районного суду міста Києва на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Зокрема, обвинувачений вказує на такі порушення процесуального закону як судовий розгляд проведено без допиту потерпілої та без фіксації судового процесу технічними засобами. Крім того, обвинувачений скаржиться на однобічність та поверхневість судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним відкритого викрадення чужого майна (грабіж) повторно, за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 ч. 2 ст. 186 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені доказами у справі в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювались і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, перевірці апеляційним судом не підлягають.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, зокрема, що він одружений, не працевлаштований, утриманців не має, пільгами не користується, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2005 року, страждає на органічний емоційно-лабільний (астенічний) розлад, міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру не потребує, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності та дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 про допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону, зокрема, як проведення судового розгляду без допиту потерпілої та без фіксації судового процесу технічними засобами, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно ст. 343 КПК України фіксування судового розгляду технічними засобами є обов`язковим, про що повідомляється особам, які беруть участь у судовому розгляді.

Як вбачається з журналів судових засідань, технічна фіксація судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у відповідності до ст. 343 КПК України здійснювалась на комплексі «Камертон», (інвентарний номер 10480225), який було перевірено на працездатність.

Крім того, як слідує із вироку суду та журналу судового засідання від 11 січня 2016 року, на підставі та у відповідності до ст. 349 КПК України суд, переконавшись у добровільності позиції учасників судового провадження прокурора, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_9 з приводу порядку та обсягу дослідження доказів, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

При цьому, за змістом ст. 349 КПК України, у разі прийняття судом рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обв`язковим є допит виключно обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 постановлений згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

У вироку наведені належні та достатні мотиви його ухвалення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування, як про це ставить питання в апеляційній скарзі обвинувачений.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошений 07 червня 2016 року о 12.05 годині.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4