Ухвала
про залишення касаційної скарги без руху

30 травня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2016 року,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень в касаційномупорядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які на її думку, порушено або неправильно застосовано та, які в силу ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. Відсутність такого обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано, оскільки у поданій скарзі не міститься обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку та ухвали з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст.438 КПК, з огляду на точний зміст приписів статей 404, 407, 412, 413, 415, 419 цього Кодексу.

На обґрунтування своєї позиції про незаконність оскаржуваних судових рішень, захисник наводить свою оцінку доказам, однак не зазначає конкретних порушень норм права, які в силу пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК у їх взаємозв`язку з положеннями статей 94, 284, 412, 413, 419 цього Кодексу, а також з огляду на правову позицію Верховного Суду України, відображену в постанові від 21 квітня 2016 року (справа № 5-381кс15), є підставами для скасування судових рішень. Звідси й не викладено обґрунтування заявленої захисником вимоги про направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд.
Крім того, як убачається з матеріалів провадження за скаргою ОСОБА_5 засуджено вироком Ленінського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців та копію якого захисник долучає до своєї касаційної скарги. Проте у вимогах до суду касаційної інстанції ОСОБА_4 просить скасувати вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 18 лютого 2016 року, яким засудженому призначено покарання у виді позбавленні волі на строк 7 років.
Виконуючи приписи ст. 429 КПК, колегія суддів перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу, встановила, що її подано без додержання положень наведеної норми процесуального права. У зв`язку з цим, захиснику ОСОБА_4 повинно бути надано строк для усунення недоліків із роз`ясненням, що у разі невиконання зазначених вимог скаргу буде повернуто.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків у встановлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала. Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3