АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2188/16 Справа № 190/1035/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої юридичної

особи Управління Держземагенства у

Пятихатському районі ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001496 за апеляційною скаргою прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Красноярськ Російської Федерації, громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільненої від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст.191, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 47 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із передачею обвинуваченої на поруки,
та за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у м. П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду щодо ОСОБА_8 у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду щодо визнання ОСОБА_8 своєї вини та щирого каяття у скоєному не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами, так як обвинувачена протягом судового слідства свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала частково, давала показання у суді першої інстанції заперечуючи те, що фактично не працювала в Управлінні Державного земельного агентства України у П`ятихатському районі Дніпропетровської області, щирого каяття не висловила, заперечувала проти доказів своєї вини, свою поведінку критично не оцінила, жалю з приводу вчиненого не висловила.
Крім того, суд першої інстанції не врахував, що протокол № 5 загальних зборів колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Томаківське БТІ» сам по собі не може слугувати доказом щирого каяття, виходячи з позиції обвинуваченої, якої вона дотримувалася під час судових засідань, що свідчить про те, що ОСОБА_8 критично не оцінила свою поведінку, а мала намір уникнути покарання.
Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 в своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора посилається на те, що ОСОБА_8 , як на досудовому слідстві, так і в суді першої інстанції послідовно давала показання, в яких вона повністю визнавала свою вину та щиро розкаювалась у скоєному, а її покази в повній мірі були підтверджені показами допитаних у судових засіданнях обвинуваченої ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Посилається на те, що ОСОБА_8 не погоджувалась з висновками сторони обвинувачення стосовно мети її протиправних дій, а саме нібито її наміру отримати необхідний стаж роботи державного службовця у сфері регулювання земельних відносин, однак такі дії не свідчать про невизнання нею своєї вини.
Вважає, що суд першої інстанції у повній мірі врахував дані щодо особи обвинуваченої ОСОБА_8 та відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» правомірно задовольнив клопотання трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Томаківське БТІ» про взяття ОСОБА_8 на поруки, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, а ухвалу суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 47 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із передачею обвинуваченої на поруки трудовому колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Томаківське БТІ» за умови, що ОСОБА_8 протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку, а в разі порушення обвинуваченою умов передачі на поруки, відповідно ч. 2 ст. 47 КК України буде притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України.
Органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки вона на початку лютого 2014 року, з метою отримання необхідного їй стажу роботи державного службовця у сфері регулювання земельних відносин, розуміючи, що не має наміру та не буде фактично працювати на займаній посаді, звернулась із заявою про влаштування на роботу до Управління Державного земельного агентства України у П`ятихатському районі Дніпропетровській області і наказом начальника Управління № 5-к від 19 лютого 2014 року прийнята на посаду провідного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Державного земельного агентства України у П`ятихатському районі Дніпропетровській області з посадовим окладом відповідно до штатного розпису з присвоєним 15 рангом 7 категорії державного службовця.

Скориставшись неналежним відношенням службових осіб управління, на яких
покладено обов`язки проведення кадрової роботи та державної служби, а також ведення обліку табелів робочого часу, у період з 19.02.2014 по 22.09.2014 до виконання службових обов`язків провідного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровській області не приступила та не виконувала роботу, обумовлену посадовими обов`язками та штатним розкладом установи.
На початку березня 2014, ОСОБА_8 , розуміючи, що для отримання необхідного їй стажу роботи державного службовця у сфері регулювання земельних відносин необхідно забезпечити складання та підписання завідомо неправдивих документів службовими особами управління, знаходячись у приміщенні даного управління, запропонувала завідувачу сектору бухгалтерського обліку фінансів та звітності Управління ОСОБА_15 вносити у подальшому до офіційних документів завідомо неправдиві відомості про виконання службових обов`язків на посаді провідного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровській області, нарахування та виплату їй заробітної плати, проведення відрахувань до відповідних фондів загальнообов`язкового соціального страхування, на що остання погодилася. При цьому ОСОБА_8 зобов`язалась у подальшому передати ОСОБА_15 власну платіжну банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 для того, щоб остання змогла отримувати та розпоряджатися на власний розсуд нарахованими на розрахунковий рахунок ОСОБА_8 як заробітна плата та інших виплат грошовими коштами на вказаній посаді. Тим самим, шляхом вмовляння, підбурила ОСОБА_15 до складання завідомо неправдивих офіційних документів. У подальшому, приблизно наприкінці березня, квітня, травня, червня, липня, серпня, вересня 2014 року, ОСОБА_15 , займаючи посаду завідувача сектору бухгалтерського обліку фінансів та звітності управління, будучи службовою особою, підбуреною ОСОБА_8 шляхом вмовляння до складання та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 в управлінні Держземагенства фактично не працює та не виконує обов`язків головного спеціаліста відділу землеустрою та ринку земель Управління, склала та підписала рахунково- платіжну відомість за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2014 року, до якої внесла завідомо неправдиві відомості про відпрацьований час ОСОБА_8 та про нарахування і виплату останній грошових коштів за лікарняні листи. У подальшому ОСОБА_9 подала зазначені офіційні документи на підпис начальнику та головному спеціалісту з кадрових питань та державної служби управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області, які будучи не обізнаними про злочинні наміри останньої підписали і завірили їх.
Крім того, приблизно на початку липня 2014, ОСОБА_8 , з метою отримання необхідного їй стажу роботи державного службовця у сфері регулювання земельних відносин, запропонувала завідувачу сектору бухгалтерського обліку фінансів та звітності Управління державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровській області ОСОБА_15 вчиняти певні дії, а саме вносити у подальшому до офіційних документів завідомо неправдиві відомості про виконання службових обов`язків на посаді провідного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровській області, нараховувати та виплачувати їй заробітну плату, проводити відрахування до відповідних фондів, на що остання погодилася. При цьому, вона передала ОСОБА_15 власну платіжну банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 для того, щоб остання могла розпоряджатися на власний розсуд нарахованими на розрахунковий рахунок ОСОБА_8 у якості заробітної плати та інших виплат грошовими коштами на зазначеній посаді, що ОСОБА_15 і було здійснено.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що перевірка наявності працівників на робочих місцях не входить до її компетенції.
Вважає, що судом не доведено наявність зговору із ОСОБА_8 , та яким чином вона, використовуючи своє службове становище, вносила в документи неправдиві відомості, оскільки вона не приймала на роботу ОСОБА_8 , не була членом конкурсної комісії, не здійснювала контроль за виходом на роботу останньої та контроль за її роботою, так як це не є її службовими обов`язками.
Більш того, суд першої інстанції формально дослідив залучені до матеріалів кримінального провадження розрахунково-платіжні відомості, копії заявок на видачу готівки, складені нею, табеля виходу на роботу працівників управління за лютий вересень 2014 року, складені головним спеціалістом по кадровим питанням ОСОБА_16 , акти № 10 від 16 вересня 2015 року та № 88 від 30 вересня 2015 року позапланових перевірок щодо дотримання норм законодавства управлінням Державного земельного агентства України у П`ятихатському районі Дніпропетровської області в частині нарахування та сплати відповідних внесків до управління Пенсійного фонду України в П`ятихатському районі Дніпропетровської області і до Вільногірської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, тобто фактично перевірялась робота бухгалтерії управління і ніяких порушень в роботі бухгалтерії не було виявлено.
Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік 6 місяців, за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 гривень з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на неї обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції; також вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 , будучи службовою особою, на яку покладено організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, діючи з корисливих мотивів вчинила злочин у сфері службової діяльності, у співучасті з ОСОБА_8 , провадження відносно якої закрито.

Наказом № 45-к/1 від 30 серпня 2013 року заступника начальника управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області обвинувачена призначена на посаду завідувача сектору бухгалтерського обліку фінансів та звітності управління.

Перебуваючи на даній посаді і маючи 13 ранг державного службовця, тобто будучи службовою особою, яка у відповідності до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, мала право підпису бухгалтерських документів і згідно посадової інструкції, затвердженої начальником управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області від 30 серпня 2013 року, на неї покладались обов`язки: п. 2.1 «забезпечення ведення бухгалтерського обліку, дотримуючись єдиних методологічних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; п. 2.2 «організовує роботу сектору, контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій»; п. 2.3 «здійснення заходів щодо надання повної правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан, результати діяльності та рух коштів управління»; п. 2.4 «здійснює банківські операції та операції, пов`язані з рухом коштів

та товарно-матеріальних цінностей; п. 2. 6 «здійснює нарахування та перерахування платежів, внесків на державне соціальне страхування, коштів на фінансування капітальних вкладень, заробітної плати, інших платежів і виплат»; п. 2.7 «бере участь у проведені економічного аналізу господарсько-фінансової діяльності управління, інвентаризації грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей, розрахунків та платіжних зобов`язань»; п. 2. 8 «контролює роботу з питань, пов`язаних з виконанням кошторису утримання управління Держземагенства у П`ятихатському районі; п. 2.9 «готує дані з відповідних напрямків дільниць бухгалтерського обліку щодо складання звітності, зберігання бухгалтерських документів, оформлення їх відповідно до встановленого порядку для передачі до архіву».

Приблизно наприкінці березня, квітня, травня, червня 2014 року, ОСОБА_15 , являючись завідувачем сектору бухгалтерського обліку фінансів та звітності управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області та будучи службовою особою, діючи умисно, будучи підбуреною ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що остання в управлінні не працює та не виконує обов`язків головного спеціаліста відділу землеустрою та ринку земель, перебуваючи у приміщенні управління за адресою Дніпропетровська область, місто П`ятихатки, вулиця Желєзнякова, 104, склала та підписала рахунково-платіжну відомість за березень 2014 року, до якої внесла завідомо неправдиві відомості про відпрацьований час ОСОБА_8 у кількості 20 днів та виплати останній заробітної плати у сумі 1008,07 грн., рахунково-платіжну відомість за квітень 2014 року, до якої внесла завідомо неправдиві відомості про відпрацьований час ОСОБА_8 у кількості 21 дня та виплати останній заробітної плати у сумі 1008,07 грн., рахунково-платіжну відомість за травень 2014 року, до якої внесла завідомо неправдиві відомості про відпрацьований час ОСОБА_8 у кількості 21 дня та виплати останній заробітної плати у сумі 1099,42 грн., рахунково-платіжну відомість за червень 2014 року, до якої внесла завідомо неправдиві відомості про нарахування та виплату ОСОБА_8 грошових коштів за лікарняний лист у сумі 473,44 грн. У подальшому ОСОБА_15 подала зазначені офіційні документи на підпис начальнику Управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області, який будучи не обізнаним про злочинні наміри останньої підписав їх.
У подальшому зазначені офіційні документи обвинуваченою були подані головному спеціалісту з кадрових питань та державної служби Управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області, яка будучи не обізнаною про злочинні наміри, завірила їх відтиском печатки установи.
Крім того, на початку липня 2014 року, ОСОБА_8 , розуміючи, що для отримання необхідного їй стажу роботи державного службовця у сфері регулювання земельних відносин необхідно забезпечити складання та підписання завідомо неправдивих документів службовими особами управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області та знаходячись у приміщенні управління за адресою Дніпропетровська область, місто П`ятихатки, вулиця Желєзнякова, 104, запропонувала ОСОБА_15 , що обіймала посаду завідувача сектору бухгалтерського обліку фінансів та звітності управління, вносити у подальшому до офіційних документів завідомо неправдиві відомості про виконання службових обов`язків на посаді провідного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровській області, нарахування та виплату їй заробітної плати, проведення відрахувань до відповідних фондів загальнообов`язкового соціального страхування, на що остання погодилася. При цьому, ОСОБА_8 передала ОСОБА_15 , остання прийняла, власну платіжну банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 для того, щоб обвинувачена могла отримувати та розпоряджатися на власний розсуд нарахованими на розрахунковий рахунок ОСОБА_8 , заробітною платою та іншими грошовими виплатами.
У подальшому, приблизно наприкінці липня, серпня, вересня 2014 року, ОСОБА_15 , займаючи посаду завідувача сектору бухгалтерського обліку фінансів та звітності Управління, будучи службовою особою підбуреною ОСОБА_8 , шляхом вмовляння до складання та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що остання в управлінні Держземагенства фактично не працює та не виконує обов`язків головного спеціаліста відділу землеустрою та ринку земель Управління, перебуваючи у приміщенні управління за адресою Дніпропетровська область, місто П`ятихатки, вулиця Желєзнякова, 104, склала та підписала рахунково-платіжну відомість за липень 2014 року, до якої внесла завідомо неправдиві відомості про нарахування та виплату ОСОБА_8 грошових коштів за лікарняний лист у сумі 1578,12 грн., рахунково-платіжну відомість за серпень 2014 року, до якої внесла завідомо неправдиві відомості про нарахування та виплату ОСОБА_8 грошових коштів за лікарняний лист у сумі 755,47 грн., рахунково- платіжну відомість за вересень 2014 року, до якої внесла завідомо неправдиві відомості про нарахування та виплату ОСОБА_8 грошових коштів за відпустку у сумі 523,90 грн. У подальшому ОСОБА_15 подала зазначені офіційні документи на підпис начальнику управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області, який будучи не обізнаним про злочинні наміри обвинуваченої підписав їх. Після цього ОСОБА_15 зазначені офіційні документи подала головному спеціалісту з кадрових питань та державної служби управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області, яка будучи не обізнаною про злочинні наміри останньої завірила їх відтиском печатки установи.
Крім того, приблизно на початку липня 2014 року. ОСОБА_8 , з метою отримання необхідного їй стажу роботи державного службовця у сфері регулювання земельних відносин, запропонувала завідувачу сектору бухгалтерського обліку фінансів та звітності Управління державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровській області ОСОБА_15 вчиняти певні дії, а саме вносити у подальшому до офіційних документів завідомо неправдиві відомості про виконання службових обов`язків на посаді провідного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровській області, нараховувати та виплачувати їй заробітну плату, проводити відрахування до відповідних фондів, на що остання погодилася. При цьому, ОСОБА_8 передала ОСОБА_15 власну платіжну банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 для того, щоб остання могла розпоряджатися на власний розсуд нарахованими на розрахунковий рахунок ОСОБА_8 у якості заробітної плати та інших виплат грошовими коштами на зазначеній посаді. Тим самим ОСОБА_8 шляхом вмовляння підбурила ОСОБА_15 до незаконного заволодіння державними грошовими коштами шляхом зловживання службовим становищем.
ОСОБА_15 , знаходячись у приміщенні управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області, перебуваючи на посаді завідувача сектору бухгалтерського обліку фінансів та звітності Управління, тобто будучи службовою особою, уповноваженою на складання бухгалтерських документів, в тому числі на перерахування заробітної плати працівникам управління, будучи підбуреною ОСОБА_8 шляхом вмовляння до незаконного заволодіння державними грошовими коштами шляхом зловживання службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, достовірно знаючи про те, що остання в управлінні Держземагенства фактично не працює та не виконує обов`язків головного спеціаліста відділу землеустрою та ринку земель, маючи на меті незаконне і безоплатне обертання на свою користь коштів державного бюджету, які виділяються на оплату праці працівників Управління, з корисливих мотивів, з метою подальшого використання грошових коштів на власний розсуд, 02 липня 2014 року, 10 липня 2014 року, 31 липня 2014 року, 21 серпня 2014 року, 04 вересня 2014 року, 09 вересня 2014 року, 25 вересня 2014 року, 08 жовтня 2014 року, 12 листопада 2014 року, 27 листопада 2014 року склала та завірила своїм підписом заявки про видачу готівки №29 від 27 листопада 2014 року, №12 від 08 жовтня 2014 року, №7 від 04 вересня 2014 року, №4 від 28 серпня 2014 року, а також заявки про видачу готівки та перерахування коштів на вкладні рахунки №б/н від 02 липня 2014 року, №б/н від 10 липня 2014 року, №б/н від 31 липня 2014 року, №б/н від 21 серпня 2014 року, №06 від 09 вересня 2014 року, №11 від 25 вересня 2014 року, №25 від 12 листопада 2014 року, після чого подала зазначені офіційні документи на підпис начальнику Управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області ОСОБА_12 , який будучи не обізнаним про злочинні наміри останньої підписав їх.
У подальшому обвинувачена зазначені офіційні документи подала головному спеціалісту з кадрових питань та державної служби Управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області що, будучи не обізнаною про злочинні наміри останньої, завірила їх відтиском печатки установи.
ОСОБА_15 , будучи підбуреною ОСОБА_8 шляхом вмовляння до незаконного заволодіння державними грошовими коштами шляхом зловживання службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, маючи на меті незаконне і безоплатне обертання на свою користь коштів державного бюджету, які виділяються на оплату праці працівників управління, з корисливих мотивів, подала до Управління державної казначейської служби у П`ятихатському районі заявки про видачу готівки №29 від 27 листопада 2014 року, №12 від 08 жовтня 2014 року, №7 від 04 вересня 2014 року, №4 від 28 серпня 2014 року, а також заявки про видачу готівки та перерахування коштів на вкладні рахунки №б/н від 02 липня 2014 року, №б/н від 10 липня 2014 року, №б/н від 31 липня 2014 року, №б/н від 21 серпня 2014 року, №06 від 09 вересня 2014 року, №11 від 25 вересня 2014 року, №25 від 12 листопада 2014 року, внаслідок чого Управлінням державної казначейської служби у П`ятихатському районі на розрахунковий рахунок Управління Держземагенства у П`ятихатському районі перераховано грошові кошти для виплати заробітної плати.
Після цього, в період з 04 липня 2014 року по 28 листопада 2014 року ОСОБА_15 , перебуваючи у приміщенні управління Державного земельного агентства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області, будучи підбуреною ОСОБА_8 шляхом вмовляння до незаконного заволодіння державними грошовими коштами шляхом зловживання службовим становищем, діючи умисно, зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби, достовірно знаючи про те, що остання в управлінні Держземагенства фактично не працює та не виконує обов`язків головного спеціаліста відділу землеустрою та ринку земель, маючи на меті незаконне і безоплатне обертання на свою користь коштів державного бюджету, які виділяються на оплату праці працівників Управління, з корисливих мотивів, з метою подальшого обертання на свою користь грошових коштів використовуючи електронну систему віддаленого керування рахунку «Приват24» ПАТ КБ «Приватбанк» незаконно провела нарахування грошових коштів ОСОБА_8 за фактично невідпрацьований час, лікарняні, допомогу на оздоровлення та відпочинок, на які остання не мала законного права у зв`язку з фактичним невиконанням службових обов`язків, внаслідок чого з розрахункового рахунку Управління Держземагенства у П`ятихатському районі на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк», який відкритий на ім`я ОСОБА_8 незаконно перераховано державні грошові кошти в сумі 5089,84 гривень, якими ОСОБА_15 розпорядилась власний розсуд.
Під час апеляційного перегляду прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила її задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 просила залишити без задоволення.

Представник потерпілої юридичної особи підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 , а апеляційну скаргу прокурора просив залишити без задоволення.

Обвинувачена ОСОБА_9 підтримала свою апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу прокурора просила розглянути на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_10 та обвинувачена ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, заперечень щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_9 не мали.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої та прокурора підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Отже, однією з умов звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є щире каяття.

Щире каяття у розумінні п.1 ч.1 ст.66 КК України, згідно з роз`ясненнями, викладеними у абзаці 4 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами законодавства судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»(далі-Постанова), є належною критичною оцінкою особи своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловлюванням жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Відповідно до п.5 зазначеної Постанови особу можна звільнити від кримінальної відповідальності з передачею на поруки (ст.47 КК) за умови, що вона вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Підставою такого звільнення є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК можливе лише за клопотанням колективу підприємства,установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки.Звернення з клопотанням крім колективу можуть ініціювати сам обвинувачений або його родичі, потерпілий, а також прокурор, слідчий . Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи. За наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання суд вправі (але не зобов`язаний) звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу. Відмова суду в задоволенні клопотання має бути вмотивованою.
Однак вимог, передбачених ст.47 КК України, суд при прийнятті рішення не дотримався.

Так, обвинувачена ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснювала, що певний час виконувала службові обов`язки, потім перебувала на лікарняному та у відпустці, пояснити, чому віддала банківську картку обвинуваченій ОСОБА_9 - не змогла, з висунутим обвинуваченням фактично в повному обсязі не погодилась, оскільки згідно із її поясненнями мала намір працювати, а стаж держслужбовця їй був не потрібен, зиску від скоєного не мала, що підтверджується журналом судового засідання від 13.10.2015 року (т.1, а.к.п.111-117) та звукозаписом, та свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_8 вину визнала частково, щирого каяття не проявила.

Протокол №5 загальних зборів колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Томаківське БТІ» не може слугувати доказом щирого каяття, оскільки воно має бути передумовою передачі особи на поруки, тоді як обвинувачена і в суді, і під час досудового розслідування, про що свідчить обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , не проявила щирого каяття.

Отже, суд не встановивши всіх обставин відповідно до ст.47 КК України, постановив ухвалу щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , допустивши неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.413 КПК України є підставою для скасування постановленої ухвали.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що судом також не дотримано положень ст. 370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами законодавства судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Ухвала судді, винесена у порядку, передбаченому статтею 284 КПК, має бути вмотивованою. Зокрема, поряд із доказами винності особи в учиненні злочину в цій постанові слід зазначити умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.
Проте суд, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, всупереч вимогам закону, у своєму рішенні привів лише пред`явлене обвинувачення органом досудового розслідування у скороченій формі, не навів висновки про те, що дане діяння, яке поставлено ОСОБА_8 за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і вона винувата в його вчиненні, не навів в рішенні жодного доказу на підтвердження встановлення вказаних обставин.

Разом з тим, суд пославсь на характеристику ОСОБА_8 , надану начальником Управління Держземагенства у П`ятихатському районі Дніпропетровської області, відповідно до якої порушень трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку не було(т.3, а.к.п.116), що не узгоджується із висунутим ОСОБА_8 обвинуваченням.
Також суд першої інстанції не роз`ясняв обвинуваченій підстави та правові наслідки такого звільнення.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).
Зазначені порушення відповідно до ст. 412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, ухвала щодо ОСОБА_8 не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції у відповідності до ст. 415 КПК України.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду даного кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_9 , колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Згідно з п. 1-3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та ін.)

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Так, у вироку суду зазначено, що вина обвинуваченої ОСОБА_9 підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості.

Однак у вироку суд на підтвердження винуватості ОСОБА_9 зазначив суперечливі докази, яким не надано належної оцінки.
Так, у вироку суду зазначено про визнання ОСОБА_8 , провадження щодо якої закрито, своєї вини, але такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам.
Обвинувачена ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що не було допитано свідка ОСОБА_17 , однак вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом було допитано свідка ОСОБА_16 , однак у вироку її показам ніякої оцінки не було надано.
Також обвинувачена ОСОБА_9 посилається в апеляційній скарзі на неврахування судом даних первинних документів, на підставі яких було складено рахунково-платіжні відомості.
Так, судом не надано належної оцінки копіям листків непрацездатності, що не містять зворотного боку, що має значення для встановлення уповноваженої особи установи, яка їх заповнювала, та розміру допомоги, що призначається до виплати. А також не надано оцінки табелям виходу на роботу, складеним головними спеціалістами з питань кадрової роботи, відповідно до яких зазначено робочі дні, відпустка та лікарняні ОСОБА_8 .
Відповідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», що діяв на час чинення діяння, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи
інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається із акту №88 Вільногірської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності «виплата матеріального забезпечення працівникам установи здійснюється шляхом зарахування коштів на пластикові картки в день виплати заробітної плати, або у найближчий після призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати. Всі первинні документи за період, що перевірявся, підтверджують відповідність сум нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду. В ході перевірки порушень не встановлено»(т.3, а.к.п.279-280).

Отже, в кримінальному провадженні підлягає встановленню кому було спричинено шкоду та в якому розмірі.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутись до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Однак зазначені вимоги кримінального процесуального закону залишились не виконаними.
Допущені порушення свідчать про ухвалення вироку на підставі доказів, яким не надано відповідної оцінки згідно із ст.94 КПК України, про що має бути зазначено у мотивувальній частині вироку відповідно до вимог ст.374 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та неповноту судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а тому останнє відповідно до статей 409, 410, 412 і 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.

Колегія суддів позбавлена можливості винесення кінцевого рішення у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до п.19) ч.1 ст.7, ч.2, ч.3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та докази, які не досліджувалися судом першої інстанції лише за клопотанням учасників судового провадження.

Оскільки клопотань про безпосереднє дослідження доказів учасники кримінального провадження не заявляли, доводи обвинуваченої підлягають перевірці, однак з власної ініціативи суд апеляційної інстанції позбавлений можливості провести судове слідство, а без усунення протиріч в доказах апеляційний розгляд є неповним, тому колегія суддів вважає, що, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.15), п.16) ч.1 ст.7 КПК України, ч.6 ст.22 КПК України та ст.23 КПК України, вирок підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий розгляд у суд першої інстанції, а апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_9 - задоволенню.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, з дотриманням прав учасників процесу, перевірити інші доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_9 , і, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17, 370 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у разі ж доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, призначити покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року- задовольнити.
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року задовольнити.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 та вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року щодо ОСОБА_9 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4