Справа № 357/4987/16-к
1-кп/357/464/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.05.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду №2 в м. Біла Церква матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000022 від 04.03.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бакумівка, Рокитнянського району,Київської області, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, приватного підприємця,зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем вчинив непокору, тобто інше умисне невиконання наказу.

Злочини було вчинено за таких обставин:

20 березня 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 20.03.2014 року № 59 ( по стройовій частині) призначений на посаду навідника танкової роти танкового батальйону та зарахований до списків особового складу частини, а наказом від 25.09.2014 року № 62 (по стройовій частині) його призначено на посаду старшого механіка-водія 1 танкової роти танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується на території військового містечка № НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 .

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 19 лютого 2016 року № 51 (по стройовій частині) сержанта ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України сержант ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України повинен неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін, свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, став на шлях їх порушень та вчиняючи непокору скоїв умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, близько 8 години 30 хвилин 15 грудня 2014 року в приміщенні клубу військової частини польова пошта НОМЕР_2 сержанту ОСОБА_4 був доведений наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 15 грудня 2014 року №566 «Про убуття особового складу частини, який знаходиться в попередньому місці постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 АДРЕСА_4 для подальшого проходження військової служби», згідно з яким він у складі інших військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_2 18 грудня 2014 року повинен був прибути для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_5 з метою доукомплектування підрозділів частини до рівня, який міг би забезпечити її високу бойову спроможність.

Достовірно знаючи про необхідність неухильного виконання відданого наказу у визначений термін, сержант ОСОБА_4 умисно його не виконав та о 16 годині 17 грудня 2014 року не прибув до місця збору на території військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується по АДРЕСА_3 , для переміщення до місця подальшого проходження військової служби у пункт постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_5 та до вказаного пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 18 грудня 2014 року не прибув, залишившись у попередньому місці дислокації військової частини в АДРЕСА_3 .

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні інкримінуємого йому злочину визнав повністю, та суду пояснив, що дійсно був призваний під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 20.03.2014 року на військову службу, та відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 20.03.2014 року № 59 ( по стройовій частині) призначений на посаду навідника танкової роти танкового батальйону та зарахований до списків особового складу частини, а наказом від 25.09.2014 року № 62 (по стройовій частині) його призначено на посаду старшого механіка-водія 1 танкової роти танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується на території військового містечка № НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 .

15 грудня 2014 року близько 8 одини 30 хв. в приміщенні клубу військової частини польова пошта НОМЕР_2 йому дійсно був доведений наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 15 грудня 2014 року №566 «Про убуття особового складу частини, який знаходиться в попередньому місці постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 АДРЕСА_4 для подальшого проходження військової служби», згідно з яким він у складі інших військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_2 18 грудня 2014 року повинен був прибути для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 у АДРЕСА_5 з метою доукомплектування підрозділів частини до рівня, який міг би забезпечити її високу бойову спроможність. Але він навмисне не виконав цього наказу, залишився по місцю своє служби в військовій частині АДРЕСА_3 , так як морально був не готовий до бойових дій і побоявся їхати до м. Волноваха.

Визнаючи себе винним повністю в скоєнні злочину обвинувачений ОСОБА_4 просить суд суворо його не карати та не досліджувати докази стосовно тих обставин, які ні ким не оспорюються в силу ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки вказаної відмови обвинуваченому роз`яснені. Учасники судового провадження не заперечують проти цього.

Враховуючи вище вказані обставини, думку учасників судового розгляду, суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 402 КК України, оскільки він будучи військовослужбовцем вчинив вчинив непокору, тобто інше умисне невиконання наказу.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу кожного із підсудних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує як пом`якшуючі обставини те, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину та чекає на народження дружиною найближчим часом ще однієї дитини, позитивно характеризується по місцю проживання.

Обтяжуючих обставин по справі суд не встановив.

При наявності цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який не являє собою великої суспільної небезпеки, його ролі при скоєнні злочину, суд вважає за можливе призначити йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання скоєння нових злочинів, і вважає можливим його виправлення без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, та вважає можливим на підставі статей 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в силу суд вважає за можливе не обирати.

Керуючись ст. 369 ,373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.402 КК України.

Призначити ОСОБА_4 міру покарання за ч. 1 ст.402 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Контроль за виконанням покарання відносно ОСОБА_4 покласти на Білоцерківську МВ КВІ

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1 ,