У Х В А Л А

25.05.2016 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
із участю : прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника: адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141 від 17.02.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України,
УСТАНОВИВ :
В судовому засіданні представник потерпілої заявив клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи для вирішення питань, чи є на визнаному речовими доказами одязі потерпілої ОСОБА_6 клітини з ядрами, чи можливо з них виділити ДНК-профіль та встановити їх належність потерпілій ОСОБА_6 або іншій особі, мотивуючи потребу даного експерного дослідження для встановлення обставин можливого побиття ОСОБА_6 або її згвалтування.
Потерпіла підтримала клопотання свого представника про призначення вказаної експертизи.
Прокурор та сторона захисту заперечили проти призначення заявленої представником потерпілої експертизи, вважаючи, що вказана останнім мета її призначення виходить за межі пред`явленого обвинувачення у даному кримінальному провадженні.
Заслухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали судового провадження, суд доходить наступного.
Відповідно до положень ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Згідно вимог ст.242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Частиною другої даної статті кримінального процесуального закону визначені підстави обов`язкового призначення експертизи, а саме:
1) встановлення причин смерті;
2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень;
3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності;
4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості;
5) встановлення статевої зрілості потерпілої особи в кримінальних провадженнях щодо злочинів, передбачених статтею 155 Кримінального кодексу України;
6) визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням..
Проаналізувавши наведені представником потерпілої обґрунтування призначення заявленої експертизи, суд не вбачає підстав для її призначення у даному кримінальному провадженні, оскільки вказана потреба встановлення обставин імовірності побиття або згвалтування потерпілої особи не належить до виключного переліку обов`язкового призначення експертизи, не охоплюється межами висунутого наразі обвинувачення, яке є предметом судового розгляду в даному кримінальному провадженні, зміна обвинувачення прокурором наразі не здійснена, а зауважені представником потерпілої для з`ясування експертом обставини вочевидь не передбачають можливості покращення становища обвинуваченого, виключно за умови чого суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку про безпідставність заявленого залучення експерта для з`ясування обставин поза межами висунутого ОСОБА_4 обвинувачення за ознаками вчинення ним порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілій.
Окрім того, суд враховує повідомлення представника потерпілої про те, що про потребу з`ясування даних обставин було відомо іще в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, отже, така необхідність не випливає з додатково отриманих в ході судового розгляду відомостей, а відтак, заявлена вимога про потребу судового забезпечення додаткового доказу не узгоджується із принципом змагальності сторін за наслідком нехтування заявниками власним правом збирання та свободного подання необхідного їм доказу саме на стадії досудового розслідування, коли є допустимою зміна з відповідних підстав обсягу висунутої підозри або обвинувачення.
Отже, вказана сукупність обставин не визначає підстав для призначення заявленої молекулярно-генетичної експертизи в мажах даного судового провадження, а тому клопотання представника потерпілої задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 22, 26, 242, 332, 350 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_1