Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/114/16-к
Провадження по справі № 1-кп/514/23/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

особи яка вчинила суспільно небезпечне діяння - ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Тарутине клопотання в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000345 від 06.08.2015 року, за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психиатричного закладу з посиленим наглядом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне, Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, інваліда ІІ групи, неодруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :
До Тарутинського районного суду Одеської області надійшло вказане клопотання в якому зазначено, що 06.08.2015року близько 01:30 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані неосудності, під`їхав на гужевій повозці до спортивного майданчику розташованому по АДРЕСА_1 , і демонтував частково залізобетонний паркан, кожна з частин якого складається з двох секцій, розмірами 1,66 х 1 м, вартістю 386гривень, в кількості семи штук, та розмірами 1,66 х 0,45м вартістю 174 гривні в кількості семи штук. Демонтувавши паркан, ОСОБА_4 завантажив три секції розмірами 1,66 х0,45 м вартістю 174гривні за одну секцію, загальною вартістю 522 гривні та дві секції розміром 1,66х1 м вартістю 386гривень за одну секцію, загальною вартістю 772гривні, в гужеву повозку та відвіз їх за місцем свого мешкання, а інші 9 секцій приготував для подальшого заволодіння ними.

Крім того, 06.08.2015року, близько 03:00 години, ОСОБА_4 ,знаходячись у стані неосудності, під`їхав на гужевій повозці до вищезазначеного спортивного майданчику та завантажив три секції розмірами 1,66х0,45м вартістю 174 гривні за одну секцію, загальною вартістю 522 гривні та дві секції розміром 1,66х1 м вартістю 386гривень за одну секцію, загальною вартістю 772гривні, в гужеву повозку та відвіз їх за місцем свого мешкання.

Крім того, 06.08.2015року, близько 04:30 години, ОСОБА_4 знаходячись у стані неосудності, під`їхав на гужевій повозці до спортивного майданчику та завантажив одну секцію розмірами 1,66 х 0,45м вартістю 174 гривні та три секції розмірами 1,66 х 1 м. варістю 386 гривень за одну секцію , загальною вартістю 1 158 гривень.

Після чого, з місця скоєння суспільно небезпечного діяння зник, а викраденим майном

розпорядився на власний розсуд. Таким чином, спричинивши потерпілому в особі Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області матеріальні збитки на загальну суму 3 920 гривень.

В клопотанні також міститься посилання на висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 628 від 11.12.2015року, згідно з яким в період вчинення вказаного суспільно небезпечного діяння яке підпадає під кваліфікацію ч. 1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) ОСОБА_4 перебував у стані хронічного психіатричного захворювання у вигляді органічного розладу особистості травматичного генезу з прогресуючим зниженням пам`яті та інтелекту з частими спонтанними рецидивами галлюциноза, стан нестійкої компенсації, у зв`язку з чим він потребував застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, тому ставиться питання про застосування до ОСОБА_4 вказаних примусових заходів медичного характеру.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з посиленим наглядом.

Законний представник ОСОБА_5 заперечив проти клопотання, зазначив, що після проведення судово-психиаричної експеризи його син ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування в КУ " ОПБ №4" з 11.12.15року по 27.12.2015року. Зараз спокійний, ніде не ходить, допомагає в домашньому господарстві.

Захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , заперечив проти задоволення клопотання, просив закрити справу, посилаючись на те, що ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування в КУ " ОПБ №4" з 11.12.15року по 27.12.2015року та виписаний з рекомендацією про необхідність нагляду психіара про що надав суду епикриз.

Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти даного клопотання, вважає, що немає необхідності госпіталізувати його , оскільки він сам приймає вдома ліки і хоче щоб його взагалі було засуджено. Зазначив, що дійсно він за декілька разів перевіз паркан за місцем свого мешкання, а коли приїхала поліція, він сам привіз той паркан на місце і встановив його на місці.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч. 2 ст. 19 КК України) .

Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України) .

Госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку (ч. 3 ст. 94 КК України) .

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" № 1489-III від 22.02.2000 року (із змінами і доповненнями) примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Неосудність є юридичною категорією, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК

України) належить виключно до компетенції суду. Разом з тим слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого

ви

сновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Виходячи з принципу презумпції невинуватості у вчиненні злочину, закріпленого у ст. 62 Конституції, ст. 2 КК України, а також із сформульованого у ст. 3 Закону № 1489-III принципу презумпції психічного здоров`я людини (згідно з яким кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених зазначеним та іншими законами) судам слід мати на увазі, що до набрання законної сили судовим рішенням про неосудність особи і застосування до неї примусових заходів медичного характеру вона не обмежується в правах, якими наділена згідно з Конституцією і законами України. З огляду на вимоги ст. ст. 19, 94 КК України, ст. 19 Закону № 1489-III до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання (абз. абз. 1, 2 п. 3, 4, абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" № 7 від 03.06.2005 року) .

Згідно висновку експерта №628 від 11.12.2015року ОСОБА_4 в момент скоєння суспільно небезпечного діяння признаків тимчасового хворобливого стану не мав, а страждав хронічним психіатричним захворюванням у вигляді органічного розладу особистості травматичного генезу з прогресуючим зниженням пам`яті та інтелекту з частими спонтанними рецидивами галлюциноза, стан нестійкої компенсації, у зв`язку з чим він не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тому за станом його психіатричного здоров`я потребує госпіталізації в психіатричний заклад з посиленним наглядом.

Відповідно до даних довідки Тарутинської ЦРЛ від 21.08.2015 р., ОСОБА_4 знаходиться на «Д» обліку у лікаря-психіатра Тарутинської ЦРЛ з 2008року , діагноз: органічний розлад особистості травматичного генезу з прогресуючим зниженням пам`яті та інтелекту з частими спонтанними рецидивами галлюциноза, стан нестійкої компенсації.

Згідно довідки МСЕК від 18.04.2014року ОСОБА_4 є інвалідом другої групи.

Згідно епекризу ОСОБА_4 дійсно проходив стаціонарне лікування в КУ " ОПБ №4" з 11.12.15року по 27.12.2015року. До психіатрічної лікарні був доставлений батьком у супроводі працівника поліції із скаргами на роздратованість , запальний, головні болі, слабкість, швидка втомлюваність, безсоння, конфліктність, вимагав зняти інвалідність. Виписаний з діагнозом органічний розлад особистості травматичного генезу. Психоорганічний синдром з прогресуючими рецидивами галлюциноза та психопатізації. Стадія часткової медикаментозної реміссії.

Тож, судом не встановлено, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності ОСОБА_4 на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані його здоровя відпала потреба у застосуванні заходів медичного характеру.

Однак, судом встановлено що ОСОБА_4 перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно - небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України; ст. ст. 2, 15, 19, 92 - 94, 309 КК України; ст. ст. 503 - 516 КПК України; ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" № 1489-III від 22.02.2000 року (із змінами і доповненнями) ; п. п. 3 - 5, 8, 15, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" № 7 від 03.06.2005 року, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, інваліда ІІ групи, неодруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з посиленим наглядом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного характеру може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1