Справа № 159/5667/15-к Провадження №11-кп/773/121/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000829 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ковеля Волинської області, проживаючий по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, не працюючий, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу його затримання 13 липня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ухвалено зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 :

- на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 17256 грн. 61 коп., моральної шкоди 30000 грн., та понесених витрат на правову допомогу 4400 грн.;

- на користь фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради витрати в розмірі 1870 грн., понесених лікувальним закладом на стаціонарне лікування потерпілого;

- в дохід держави процесуальні витрати в даному кримінальному проваджені в розмірі 691 грн. 20 коп., які пов`язані із проведенням судових експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И В:

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що він, 13 липня 2015 року б лизько 04 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, протягом короткого проміжку часу умисно наніс своїй матері ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , декілька ударів руками та ногами в різні частини тіла, внаслідок чого заподіяв останній тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку, комою І ступеня, правобічним геміпарезом, забійних гематом та саден обличчя, голови, забійної рани лівої скроневої ділянки, контузії обох очей середнього ступеня, забійних саден рогівки обох очей, сукон`юктивального крововиливу правого ока, травматичного набряку сітківки обох очей, підшкірних гематом повік обох очей.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у в інкримінованому йому злочині не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і фактично ґрунтуються на припущеннях. В обґрунтування зазначає, що будь-яких доказів, які б беззаперечно вказували, що саме обвинувачений заподіяв потерпілій ОСОБА_10 умисні тяжкі тілесні ушкодження, як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду не здобуто. За наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для справи, суд у вироку не зазначив, чому він взяв до уваги одні докази та відкинув інші.

Вважає, що останні потерпіла могла отримати внаслідок самостійного падіння та удару об сторонній предмет, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що потерпіла могла самостійно вставати з ліжка, докладаючи при цьому зусиль, а також, що на гострому краю столешні швейної машинки, що стояла біля ліжка ОСОБА_10 він бачив кров.
Всі ж сліди крові, які були виявлені на сорочці, брюках та взутті ОСОБА_8 могли утворитися коли її підзахисний допомагав медичним працівникам класти ОСОБА_10 на ноші.

Окрім цього, посилається на неповноту судового розгляду, у зв`язку з тим, що не встановлено мотив вчинення злочину та не допитаний свідок сторони обвинувачення ОСОБА_12 , яка не з`явилась в судове засідання через стан здоров`я.

З огляду на вищенаведене просить скасувати вирок та постановити новий, яким виправдати ОСОБА_8 за недоведеністю вчинення ним інкримінованого йому злочину.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які її підтримали та просили задовольнити, прокурора, який заперечив останню, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги та частково повторно дослідивши докази, апеляційний суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у заподіянні потерпілій ОСОБА_13 умисних тяжких тілесних ушкоджень при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених судом першої інстанції доказах.

Доводи ж сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та відсутність будь-яких доказів, які б беззаперечно вказували, що саме обвинувачений заподіяв потерпілій ОСОБА_10 умисні тяжкі тілесні ушкодження, апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, факт заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень підтверджується, як показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо обставин виявлення ними ОСОБА_10 , так і відповідними протоколами проведення слідчих експериментів ( а. кр.пр. 83 96) за їх участю в ході яких дані свідки на місці розповіли та показали коли, де, і при яких обставинах вони виявили потерпілу ОСОБА_10 з тілесними ушкодження, які згідно висновків судово-медичного експерта № 125 та № 125-А (а. кр.пр. 130 132, 134 - 137) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, і могли утворитись від дії тупих твердих предметів, можливо від ударів рукою та взутою ногою. По тілу потерпілої в короткий проміжок часу було нанесено не менше трьох ударів. При цьому, взаємо розміщення особи, яка наносила удари до потерпілої ОСОБА_10 в момент отримання останньою тілесних ушкоджень було передніми поверхнями тіла один до одного.

На вилучених же у ОСОБА_8 13.07.2015 року в ході особистого обшуку затриманого сорочці і взутті, а також належних останньому спортивних брюках, вилучених в ході додаткового огляду місця події (а. кр.пр. 97 103) виявлені сліди крові, які згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 488/488 від 31.08.2015 року (а. кр.пр. а.п. 143-154) могли належати, як потерпілій ОСОБА_10 так і ОСОБА_8 за умови наявності в останнього тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею на момент вчинення інкримінованих дій.

В той же час, згідно висновку експерта № 124 від 14.07.2015 року (а. кр.пр. 127-128), у ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

Разом з тим, як вбачається з висновку судової медико-криміналістичної експертизи (а. кр.пр. 158 168) в момент нанесення ударів потерпілій ОСОБА_10 , вона могла знаходитись, як у вертикальному, так і в горизонтальному, або близькому до них положенні. На представлених на дослідження спортивних брюках, що належать ОСОБА_8 виявлені сліди крові у вигляді помарок та бризків. Помарки крові могли утворитися від контакту з закривавленою поверхнею, бризки могли утворитися внаслідок нанесення ударів у голову потерпілої. На сорочці, що належить ОСОБА_8 , виявлені плями та помарки крові, які могли утворитися при контакті з закривавленою поверхнею. Разом з тим, встановити конфігурацію та механізм утворення слідів крові на туфлях ОСОБА_8 не представилось можливим внаслідок проведення їх змивів під час судово-імунологічної експертизи.
Доводи сторони захисту про те, що потерпіла могла отримати виявлені у неї тілесні ушкодження внаслідок самостійного падіння та удару об сторонній предмет, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, як в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, як сам ОСОБА_8 , так і свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_11 послідовно показали, що потерпіла ОСОБА_10 у зв`язку з хворобою та віком не могла без сторонньої допомоги сідати, вставати з ліжка та пересуватись. Окрім цього, спростовується такий механізм отримання тілесних ушкоджень і висновком судово-медичного експерта № 125 (а. кр.пр. 130 132), який виключає можливість отримання ОСОБА_10 останніх при падінні на тверду поверхню з висоти власного тіла.

Що ж стосується посилань захисника на показання свідка ОСОБА_11 про те, що на гострому краю столешні швейної машинки, що стояла біля ліжка потерпілої він бачив кров, то останній, будучи повторно допитаний в ході апеляційного розгляду, заперечив дану обставину. При цьому ці показання свідка повністю підтверджуються також і показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які проводили відповідно огляд та повторний огляд місця події, та протоколами даних слідчих дій (а. кр.пр. 83 96, 97 103), згідно яких на гострому краю столешні швейної машинки, що стояла біля ліжка ОСОБА_10 слідів крові не виявлено.

Твердження захисника про те, що всі сліди крові, які були виявлені на сорочці, брюках та взутті ОСОБА_8 могли утворитися, коли її підзахисний допомагав медичним працівникам класти ОСОБА_10 на ноші, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з висновку судової медико-криміналістичної експертизи (а. кр.пр. 158 168) частина цих слідів крові, а саме у виді бризків, які були виявлені на спортивних брюках обвинуваченого, могли утворитися внаслідок нанесення ударів в голову потерпілої.

Допитана ж в ході апеляційного розгляду кримінального провадження експерт, яка проводила дану експертизу, підтвердила вищезазначений механізм утворення бризків крові на брюках ОСОБА_8 уточнивши при цьому, що з урахуванням їх форми та місця розташування останні могли виникнути внаслідок нанесення ударів саме ногою в голову потерпілій.

В той же час, сам обвинувачений не зміг пояснити походження цих слідів крові, а також заявив, що, коли намагався підняти потерпілу ОСОБА_10 з підлоги, то брав її за ті частини одягу, де не було крові.

Доводи сторони захисту щодо не встановлення мотиву вчинення злочину, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно акту медичного обстеження (а.кр.пр. 39) 13.07.2015 року о 10 год. 15 хв. вміст алкоголю у видихнутому підекспертним повітрі становив 2,0 проміле) тілесні ушкодження потерпілій міг заподіяти у зв`язку із зауваженнями останньої щодо надмірного вживання ним спиртних напоїв.

Посилання захисника на те, що потерпілу міг побити не її підзахисний, а хтось інший, є безпідставними, оскільки як вбачається із показань, як ОСОБА_8 , так і свідка ОСОБА_11 в той вечір обвинувачений був вдома сам і будь-яких сторонніх осіб в будинку і біля нього не було. Слідів же злому дверей, чи вікон в ході огляду місця події також виявлено не було.

Разом з тим, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги, що перед затриманням обвинувачений ОСОБА_8 з приводу обставин отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень давав суперечливі пояснення. Так свідкам ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , які є сусідами, обвинувачений пояснив, що мати сама впала з ліжка, а свідку ж ОСОБА_19 фельдшеру бригади швидкої допомоги, що він був в Луцьку і матір не бив.

Та обставина, що судом першої інстанції не був допитаний свідок сторони обвинувачення ОСОБА_12 , яка не з`явилась в судове засідання з поважних причин через стан здоров`я, на думку апеляційного суду вона не вплинула на правильність прийнятого рішення, оскільки суд у своєму рішенні на її показання не посилався.

В той же час, оцінивши наведені у вироку докази в сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вони узгоджуються між собою та фактичними обставинами справи, а тому підставно поклав їх в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині. При цьому суд навів у вироку переконливі мотиви, чому він взяв до уваги одні докази та відкинув інші, в тому числі і показання ОСОБА_20 щодо його непричетності до заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, а також і ті, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі.

Як встановлено при апеляційному розгляді кримінального провадження, досудове розслідування проведено у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, у процесі розгляду кримінального провадження у судовому засіданні повно й об`єктивно досліджені всі обставини та докази, які мали суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Дії ОСОБА_8 , які виразились у заподіянні ним 13 липня 2015 року близько 04 год. 20 хв. потерпілій ОСОБА_10 умисних тяжких тілесних ушкоджень, суд першої інстанції правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 121 КК України.

Покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції призначене у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, а саме з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують покарання, і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов вирішений судом у відповідності до вимог ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни, чи скасування вироку з мотивів наведених в апеляційній скарзі захисника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий:

Судді: