Справа № 216/4603/16-к
Провадження № 1-кс/216/2469/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.09.2016 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області скаргу судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:
23 вересня 2016 року суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 17 серпня 2016 року. В обґрунтування скарги зазначила, що 14 вересня 2016 року нею було отримано вказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000574 від 23 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вважає таку постанову незаконною, не немотивованою та неконкретизованою, через що вона підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 304 КПК встановлено десятиденний строк, упродовж якого особа має право звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Цей строк обчислюється з моменту прийняття рішення, вчинення відповідної дії. При оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

Зазначена норма визначає особливий порядок обчислення строку оскарження рішення слідчого чи прокурора, яке оформлюється постановою. В такому випадку строк обчислюється з моменту отримання особою копії оскаржуваної постанови.

Строк оскарження згідно зі ст. 304 КПК України скаржником пропущений не був, через те, що оскаржувана постанова отримана лише 14 вересня 2016 року.

Так, протягом 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надходили клопотання СУ Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про тимчасовий доступ до речей та документів ТОВ «Семіол», вказані клопотанні перебували на розгляді у неї як слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ухвали за наслідками розгляду цих клопотань не оскаржені.

07 жовтня 2015 року з електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за особистим електронним підписом керівника ТОВ «Семіол» ОСОБА_5 на її робочу електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов електронний лист, адресований безпосередньо їй як судді, з вимогами припинити виносити незаконні ухвали стосовно ТОВ «Семіол», даний лист одночасно містив і погрози.

23 жовтня 2015 року відомості за вказаним фактом були внесені слідчим відділом Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України.

Під час досудового розслідування, на її думку, не був наданий аналіз викладених у заяві фактичних даних і не дана належна правова оцінка діям ОСОБА_5 .

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Положеннями Розділу ІІІ КПК України передбачено, що такі обставини можливо встановити шляхом проведення досудового розслідування, під час якого слідчий відповідно до вимог ст. 9 КПК України зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, які згідно з вимогами ст. 223 КПК України можливо встановити шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, підставами для проведення яких є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення їх мети.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 як керівник ТОВ «Семіол» з електронної поштової адреси якого та за особистим електронним підписом якого було направлено електронний лист з вимогами та погрозами щодо її діяльності як судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не заперечує факту надсилання зазначеного листа, слідчий СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 при винесенні постанови про закриття кримінального провадження № 0000574 від 17 серпня 2016 року, посилається на відсутність комп`ютерної техніки у ТОВ «Семіол» та не усвідомлення значення змісту електронного листа ОСОБА_5 при його надісланні.

Після отримання показів ОСОБА_5 щодо не усвідомлення правових наслідків надсилання листа та їх настання, слідчим СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 не була призначена, вкрай необхідна в даному випадку, лінгвістична експертиза мовлення. Тому що саме в межах лінгвістичної експертизи писемного мовлення проводяться семантико-текстуальні дослідження писемного мовлення та вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних в тих або інших текстах, їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в текстах (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру.

Тобто слідчим були грубо порушені вимоги ч. 2 ст. 9 КПК України щодо належної правової оцінки обставин кримінального провадження, та як наслідок, прийняте незаконне процесуальне рішення, оскільки висновок слідчого не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону та не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист законних інтересів, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Відповідно до ст. 110 КПК України зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття такого рішення, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Не вбачаючи в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, слідчим СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 не було враховано наступне.

Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Вказана норма закону визнана конституційною згідно з рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Конституційний Суд України в своїх рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів» від 13 жовтня 1994 року та інших.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність суддів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Враховуючи вказане, вважає, що досудове розслідування було проведено без дослідження суттєвих обставин у кримінальному провадженні, надання їм належної оцінки, проведення необхідних слідчих дій, а рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято безпідставно та є таким, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на викладене, скаржник просила скасувати оскаржувану постанову слідчого та направити матеріали кримінального провадження № 0000574 від 23 жовтня 2015 року начальнику СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення перевірки.

У судовому засіданні скаржник свою скаргу підтримала та просила її задовольнити.

У судовому засіданні слідчий проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на її безпідставність, оскільки вважає, що на підставі зібраних слідством доказів нею обґрунтовано встановлена відсутність у діях керівника ТОВ «Семіол» ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України.

Заслухавши скаржника та слідчого, дослідивши скаргу й додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що протягом 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надходили клопотання СУ Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про тимчасовий доступ до речей і документів ТОВ «Семіол». Указані клопотанні перебували на розгляді у слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та були нею задоволені.

07 жовтня 2015 року о 10 год. 50 хв. з електронної адреси «» за особистим електронним підписом керівника ТОВ «Семіол» ОСОБА_5 на робочу електронну адресу судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 - надійшов електронний лист, адресований безпосередньо їй як судді, з вимогами припинити виносити незаконні ухвали стосовно ТОВ «Семіол», з погрозами в іншому разі звернутись до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України зі скаргою відносно поведінки судді ОСОБА_3 .

У подальшому при надходженні клопотань СУ Криворізької південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про проведення слідчих дій в ТОВ «Семіол» суддя ОСОБА_3 вимушена була заявляти самовідводи.

23 жовтня 2015 року відомості за вказаним фактом були внесені слідчим відділом Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574 від 23 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України.

Під час досудового розслідування 11 грудня 2015 року була допитана як потерпіла суддя ОСОБА_3 , яка підтвердила вищезазначені обставини.

16 червня 2016 року за обставинами кримінального правопорушення було допитано керівника ТОВ «Семіол» ОСОБА_5 , який пояснив, що дійсно 07 жовтня 2015 року за його електронним підписом з його електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надійшов лист на адресу судді ОСОБА_3 щодо припинення винесення незаконних ухвал відносно ТОВ «Семіол». Своїми діями він не бажав здійснювати тиск на суддю та, таким чином, добиватись винесення неправосудного рішення.

12 серпня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було проведено обшук за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Семіол», юридична адреса: 50005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Тбіліська, 11, керівником якого є ОСОБА_5 , під час якого відшукуваної комп`ютерної техніки виявлено та вилучено не було, оскільки вона була вилучена раніше в іншому кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 17 серпня 2016 року кримінальне провадження № 0000574 від 23 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

При винесенні цієї постанови слідчий виходив із того, що під час збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій по даному кримінальному провадженню факт втручання в діяльність судді ОСОБА_3 з боку керівника ТОВ «Семіол» ОСОБА_5 не знайшов свого юридичного підтвердження, адже на момент надіслання листа останній не усвідомлював правових наслідків своїх дій та не бажав їх настання, інших документальних підтверджень його причетності до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, здобуто не було.

Таким чином, слідчим було достовірно встановлено, що саме керівник ТОВ «Семіол» ОСОБА_5 зі своєї електронної адреси за особистим електронним підписом надіслав судді ОСОБА_3 вказаний електронний лист з погрозами, що підтвердив під час допиту сам ОСОБА_5 , який не вважав це тиском на суддю.

Разом з тим слідчим встановлено, що після отримання листа керівника ТОВ «Семіол» ОСОБА_5 з погрозами в подальшому при надходженні клопотань про проведення слідчих дій у ТОВ «Семіол» суддя ОСОБА_3 вимушена була заявляти самовідводи.

ОСОБА_5 свідомо направив такий лист на адресу суду для того, щоб суддя припинила виносити ухвали про задоволення, на його думку, незаконних клопотань, погрожуючи скаргою відносно її поведінки. Те, що він не вважає це тиском, само по собі не свідчить про те, що він не бажав вплинути на діяльність судді.

За встановлених обставин указані погрози вплинули на свідомість і волю судді ОСОБА_3 та перешкодили законній діяльності судді - виконанню службових обов`язків щодо всебічного, повного, об`єктивного та неупередженого розгляду справ і постановлення відповід¬них закону рішень.

Частиною 1 ст. 376 КК України передбачена кримінальна відповідальність за втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити ви¬конанню ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення.

У статтях 126 і 129 Конституції України проголошується, що судді під час здій¬снення правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Тому вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а втручання в їхню діяльність тягне за собою відповідаль¬ність, у тому числі й за злочин, передбачений ст. 376 КК України.

Об`єктивна сторона злочину характеризується лише активною поведінкою - діями, які виявляються у втручанні в будь-якій формі (спосіб) у діяльність судді. За частиною 1 ст. 376 КК України карається злочин із формальним складом, який визнається закінченим з моменту здійснення самого втручання незалежно від того, чи перешкодив цим винний виконанню суддею службових обов`язків і чи домігся винесення неправо¬судного рішення.

Втручання є формою впливу на свідомість і волю судді, а для кваліфікації цьо¬го діяння за ст. 376 КК не має значення, у який спосіб і за допомогою яких засобів здійснюється такий вплив (прохання, рекомендація, вказівка, вимога, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи, обіцянка всіляких вигод, заляку¬вання судді чи його близьких тощо). Не впливає на кваліфікацію і те, на якій стадії процесу, при розгляді якої категорії справ (цивільних, кримінальних, адміністративних, господарських) та в діяльність якого суду і якої інстанції втручається винний (п. 11 постанови Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8).

За статтею 376 КК України втручання завжди є незаконним, тобто таким, яке спрямова¬не на перешкоджання законній діяльності судді - виконанню службових обов`язків щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду справ та постановлення відповід¬них закону рішень.

Утручання повинно мати конкретний характер, бо завжди спрямоване лише на таку діяльність судових органів, яка пов`язана зі здійсненням правосуддя, тобто на схиляння судді до вчинення (невчинення) дій процесуального характеру чи постанов¬лення судового рішення за конкретним провадженням.

Втручання може здійснюватися в усній чи письмовій формі; під час безпосеред¬нього контакту з суддею або через посередників чи за допомогою технічних засобів; шляхом впливу на самого суддю чи щодо його близьких.

Згідно із положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних і перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Однак слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без повної та всебічної перевірки обставин, на які вказувала суддя ОСОБА_3 у своїй заяві про вчинене кримінальне правопорушення, не проаналізувавши їх та не давши належної правової оцінки діям ОСОБА_5 , і за відсутності на те законних підстав.

Фактично слідчий обмежився лише допитом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Крім того, в ході проведеного досудового розслідування, після отримання показів ОСОБА_5 щодо не усвідомлення правових наслідків надсилання листа та їх настання, слідчим СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 не було призначено необхідну в даному випадку лінгвістичну експертизу мовлення. У межах лінгвістичної експертизи писемного мовлення проводяться семантико-текстуальні дослідження писемного мовлення та вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних в тих або інших текстах, їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в текстах (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру.

У зв`язку з вказаним вище, в рамках даного провадження неможливо об`єктивно встановити всі фактичні обставини події, що є обов`язковим для прийняття слідчим обґрунтованого та законного рішення про закриття кримінального провадження.

Все зазначене вказує на однобічність і неповноту досудового розслідування, що, в свою чергу, потягло за собою прийняття передчасного і необ`єктивного рішення про закриття кримінального провадження.

Такий однобокий підхід слідчого порушує встановлені чинним КПК України вимоги щодо змісту постанови про закриття кримінального провадження, яка має бути обґрунтованою та відповідати обставинам, які виключать можливість подальшого розслідування провадження, і, як наслідок, обумовлюють його закриття. У зв`язку з чим, оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що скарга судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 є достатньо обґрунтованою, тому її слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову слідчого, а матеріали кримінального провадження направити начальнику СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення перевірки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України,
У Х В А Л И В:
Скаргу судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 17 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000574 від 23 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000574 від 23 жовтня 2015 року направити начальнику СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення перевірки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03 жовтня 2016 року о 13.00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1