В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.09.2016 Справа №607/6937/16-к

Тернопільський міськрайонний суд
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001911 від 02 червня 2016 року, щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась та проживає у АДРЕСА_1 , громадянки України, із вищою освітою, неодруженої, не працює, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
встановив:
01 червня 2016 року приблизно о 12 год. 07 хв. ОСОБА_3 , яка перебувала у приміщенні банку ПАТ «ПУМБ», що по вул. Руська, 23, у м. Тернополі, вирішила таємно викрасти чуже майно.
Реалізуючи даний намір, обвинувачена, у вказаному місці та в зазначений час, переконавшись в тому, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, з корисливих мотивів викрала із касової стійки банку мобільний телефон торгової марки «Fly IQ 4511 ОСТА» вартістю 1 750 грн. в чохлі-книжчі вартістю 150 грн., з карткою пам`яті об`ємом 32 Гб вартістю 250 грн., сім-картою «Київстар» вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 86 грн. та сім-картою «Лайф» вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 30 грн., який належав ОСОБА_5 . З місця вчення злочину разом із викраденим ОСОБА_3 втекла, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2 306 грн.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилась зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилась від їх дослідження під час судового розгляду. Відмовилась вона і від дачі показань з огляду на повне визнання вини, при цьому вказавши, що додати їй нічого. В судових дебетах та останньому слові у вчиненому щиро розкаялася.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 01 червня 2016 року користувався послугами каси у відділенні банку ПАТ «ПУМБ», що по вул. Руська, 23, у м. Тернополі. Під час того як касир виконувала певні операції, він розмовляв по телефону, а у іншій руці тримав свою сумку. Коли касир передав йому квитанцію, він поклав телефон на касову стійку, взяв квитанцію і покинув відділення банку. Приблизно через 8 хвилин він зустрів на вулиці знайомого, під час розмови з яким помітив відсутність телефону. Повернувшись до відділення банку, встановив, що телефону немає у місці, де він його залишив. На його прохання охоронець вказаної установи здійснив декілька дзвінків за його номером телефону. Спочатку було чутко гудки виклику абонента, а потім телефон вимкнули. Тоді він поцікавився у касира про персональні дані жінки, котра стояла позаду нього у черзі, позаяк підозра щодо викрадення телефону впала саме на неї. Як виявилось пізніше, це була обвинувачена. Також потерпілий вказує, що жодних претензій до ОСОБА_3 він не має, просить суворо її не карати, телефон йому повернули, вона придбала для нього нову карту пам`яті та дві сім-карти.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, особу винної: те, що раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відсутність скарг на її поведінку за місцем проживання; щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, як обставини, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, котрі обтяжують покарання.

Аналізуючи наведені обставини та зважаючи на викладену вище позицію потерпілого, суд вважає, що обвинуваченій із альтернативних покарань, передбачених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, доцільно призначити покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 263,88 грн.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1