Провадження № 1-кп/127/1216/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 10.03.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001784 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 26.05.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст. 309, ст. 395 КК України на 3 роки позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 09.03.2016 року приблизно о 14:50 годині проходив повз магазину «Перлина» за адресою місто Вінниця вулиця Лялі Ратушної 79. В цей час ОСОБА_4 помітив поруч з вище вказаним магазином своїх знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_4 підійшов до двох вище вказаних осіб, привітався та почав розмову. В ході спілкування ОСОБА_4 помітив у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «GHONG VI2», в корпусі білого кольору, який останній тримав в правій руці. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом. В зв`язку з цим реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_5 його мобільний телефон, під приводом того, щоб більш детально його роздивитися. Усвідомлюючи протиправність своїх дій ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, швидко поклав до кишені мобільний телефон ОСОБА_5 , марки «GHONG VI2», білого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 846/847/16-21 від 07.04.2016 року становить 1133,00 грн., всередині якого знаходилася сім карта мобільного оператора «Київстар», яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє. Після цього ОСОБА_4 вважаючи, що його дії не були ніким викриті зник з місця вчинення злочину та викраденим розпорядився на власний розсуд спричинивши ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на загальну суму 1133,00 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав та суду пояснив, що він знайомий з потерпілим з дитинства, Так, 10.03.16 року зустрів ОСОБА_5 та попросив в нього мобільний телефон під приводом його краще роздивитись. Коли взяв телефон в свої руки, відійшов в сторону та пішов за будинок так, що потерпілий його не бачив, забрав телефон собі. В той день він пішов до бабусі ночувати, сім карту потерпілого викинув та вставив свою, а на слідуючий день дізнався, що до нього додому приходили працівники поліції, а тому він добровільно повернув телефон в поліцію.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовився від дачі свідчень на підставі ст. 63 Конституції України.
З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані стороною обвинувачення вбачається, що 10.03.2016 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_5 . Згідно заяви він просить прийняти міри до ОСОБА_7 , який в 09.03.2016 року близько 14:50 год. поблизу магазину «Перлина» по вул.. Л.Ратушної 79 в м. Вінниці відкрито заволодів його мобільним телефоном вартістю 2000 грн., чим завдав йому матеріальну шкоду на вказану суму.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 10.03.2016 року.
З висновку експерта № 846/847/16-31 від 07.04.2016 року ринкова вартість телефону мобільного зв`язку торгової марки «GHONG» моделі «V12», карти пам`яті micro SDHC (16 Гб) станом на момент вчинення кримінального правопорушення (09.03.2016) складала 1133,00 грн.
Відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами від 08.04.2016 року, мобільний телефон марки «GHONG» моделі «V12» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано потерпілому, що підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_5 від 27.04.2016 року.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого та інших письмових доказів у справи свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні шахрайства є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий докази у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно шахрайським шляхом заволодів майном потерпілого, а саме мобільним телефоном, зазначив обставини вчинення вказаного злочину, суму заподіяних збитків, що узгоджується з письмовими доказами у справі.
Так, ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини заволодіння чужим майном та його показання узгоджуються з заявою потерпілого, якими підтверджено спосіб незаконного заволодіння його майном і суму завданих збитків, які також підтверджуються і висновком експертизи.
Вказані докази в сукупності є достатнім для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України, як вчинення шахрайства, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.
При цьому суд виключає з кваліфікації дій обвинуваченого ознаку шахрайства заволодіння чужим майном шляхом обману, оскільки прокурором наявність вказаної ознаки не доведено. Так, кваліфікація дій обвинуваченого надана обвинуваченням містить посилання на наявність одночасно двох альтернативних способів вчинення шахрайства, з зазначенням, що обвинувачений вчинив вказаний злочин «шляхом обману та зловживання довірою». Суд враховує, що зловживання довірою це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на попередньому знайомстві, добрих стосунках, що склались, цивільно-правових відносинах. З показань обвинуваченого вбачається, що він перебував в довірливих відносинах з потерпілим, знав його з дитинства, а відтак і заволодів його майном зловживаючи довірою. Вказане є підставою для виключення ознаки «шляхом обману» з кваліфікації обвинуваченого.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненного злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За місцем проживання ТОВ «ЖЕО» надати характеристику не мають можливості, оскільки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 не зареєстрований.
З довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 21.06.2016 року №1719 вбачається, що ОСОБА_4 на наркологічному диспансерному обліку у вказаному закладі не перебуває.
З вимоги про судимість від 21.04.2016 року відносно обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності неодноразово притягувався, останній раз 26.05.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст. 309, ст. 395 КК України на 3 роки позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнав, шкода потерпілому відшкодована.
Суд приймає до уваги, що обвинувачений вину визнав та щиро розкаявся та оцінює зазначене як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття. Шкода потерпілому відшкодована, що також є пом`якшуючою покарання обставиною.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом визнає рецидив злочинів.
З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Вчинення вказаного злочину під час іспитового строку є підставою для застосування судом положень ст.71 КК України.
Стягнути з обвинуваченого витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 65-67, 190 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.05.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід утримання під вартою, взявши його під варту з зали суду.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 17 листопада 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17.11.2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 528,60 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: