Справа № 740/5137/15-к
Провадження № 1-кп/740/18/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
Досудовим розслідуванням ОСОБА_4 обвинувачується в тому що, 03.09.2015 року близько 16-ї години вона перебуваючи в службовому приміщенні комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Південна», розташованого в м. Ніжині по вул. Прилуцька,132а, скориставшись тим, що потерпіла заснула, таємно викрала грошові кошти в сумі 550 гривень, що містилися в гаманці ОСОБА_6 , який, у свою чергу, перебував у її сумочці, котру остання поклала поряд із собою, отримавши можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд та завдавши, таким чином, матеріальної шкоди потерпілій на вказану суму.
Дії ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину не визнала пояснивши, що з 19.08.2015 року по 04.09.2015 року працювала двірником в КП ЖЕК «Південна». На одній дільниці з нею працювала ОСОБА_7 . 03.09.2015 року прийшовши на роботу ОСОБА_7 розповіла, що тітка дала їй на лікування 550 гривень. Вони працювали разом, а в обід пішли до підсобного приміщення де переодягалися та відпочивали. Вона з потерпілою пішла відпочити в зелену зону біля будинків, потерпіла не брала із собою сумку, а в приміщенні залишався ОСОБА_8 .. Весь робочий день приміщення не замикалось. Коли вони повернулись майстер наказав їм прибирати територію. Повернувшись з прибирання ОСОБА_9 присіла відпочити та заснула, вона в цей час сиділа навпроти та гралась телефоном. Близько 16-ї години вона разом з потерпілою пішли на автобусну зупинку, та поїхала додому. Грошей потерпілої вона не брала. Наступного дня 04.09.2015 року працівники міліції прийшли до неї на роботу і об 11-й годині забрали у відділок, де всіляко погрожували, вона злякалася, плакала. Лише близько 16-ї години викликали її матір якій наказали привезти 550 гривень щоб віддати потерпілій. Мати привезла гроші і їх віддали потерпілій. Вона з дитинства страждає психічним захворюванням, є інвалідом дитинства і під тиском двох працівників міліції сказала що викрала гроші, однак, коли заспокоїлась вдома розповіла матері що оговорила себе бо злякалася і грошей вона не брала. Вважає себе не винуватою.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона працює двірником в КП ЖЕК «Південна». 03.09.2015 року вона приїхала на роботу і під час спілкування із обвинуваченою розповіла, що тітка дала їй на лікування 550 гривень. Практично увесь день вони працювали разом на вулиці, в цей час кошти знаходились в її сумці в службовому приміщенні. Близько 15-ї години вона прилягла відпочити на дивані. Яна сиділа на іншому дивані поруч грала на телефоні, за столом сидів ОСОБА_8 розгадував кросворди. Вона задрімала але крізь сон чула шарудіння. Через 20 хвилин разом з ОСОБА_4 пішли на автобусну зупинку. В автобусі вона виявила, що з гаманця зникли 550 гривень. ОСОБА_4 сказала, що грошей не брала, тоді вона звернулась з заявою до Ніжинського відділу міліції.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що працює в КП ЖЕК «Південна». 03.09.2015 року близько 13-ї години він прийшов на обід до службового приміщення, через деякий час прийшли співробітники ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Пообідавши ОСОБА_9 лягла відпочити та поклала біля себе свою сумку з речами, а ОСОБА_4 сиділа на дивані навпроти та грала мобільним телефоном. Через деякий час ОСОБА_4 почала переодягатись біля дивана де спала потерпіла. Перевдягнувшись обвинувачена збудила потерпілу і вони пішли додому. На наступний день він дізнався про крадіжку грошей у ОСОБА_6 . Гроші в потерпілої з її слів, зникли в період часу з 13.30 годин по 16-ту годину, в цей час в службовому приміщенні перебували тільки він, потерпіла та обвинувачена, більше ніхто не заходив, при цьому він грошей ОСОБА_6 не брав.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив що є працівником міліції і був на чергуванні та приймав заяву від потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила що в неї з сумки під час знаходження на роботі зникли гроші. Наступного дня 04.09.2015 року він з напарником прибули до службового приміщення де працює потерпіла і запросили ОСОБА_4 проїхати з ними у відділ міліції для з`ясування обставин крадіжки. В автобусі вона зізналася що викрала гроші і розплакалась. По приїзду у відділення міліції з сумки обвинуваченої було вилучено 500 гривень, як пояснила ОСОБА_4 50 гривень вона витратила на поповнення рахунку мобільного телефону. Мати обвинуваченої, яка була викликана на прохання ОСОБА_11 , додала 50 гривень і потерпілій віддали 550 гривень. Слідча ОСОБА_12 зафіксувала вилучення грошей у відповідному протоколі .
Свідок ОСОБА_13 судовому засіданні прояснив що 04.09.2015 року перебував на чергуванні у відділі міліції і разом з ОСОБА_10 поїхав з`ясовувати обставини крадіжки грошей у ОСОБА_9 . ОСОБА_4 запропонували поїхати у відділок і в автобусі вона зізналась що викрала гроші. У відділку у обвинуваченої вилучили гроші купюрами по 100 гривень і вона просила пробачення у потерпілої. У обвинуваченої вилучили 500 гривень, і вона пояснила що на 50 гривень вона поповнила мобільний телефон. Тому коли прийшла мати обвинуваченої остання додала 50 гривень до вилучених і потерпілій повернули всі викрадені гроші.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила що є матірю обвинуваченої. 04.09.2015 року близько 16 години вона прибула у відділення міліції по телефонному дзвінку і привезла 500 гривень які їй сказали взяти із собою. По приїзду вона не стрималася і дала ляпаса доньці, віддала одну купюру номіналом 500 гривень одному з працівників міліції, який розміняв 500 гривень купюрами по 100 і повідомив що це буде доказ. Потім прийшла слідча та потерпіла. Вони оформляли якісь папери. Гроші віддали потерпілій. Близько 18 години вона забрала доньку з відділку. Наступного дня вдома донька зізналася що грошей не брала а її примусили зізнатись у цій крадіжці, їй погрожували працівники міліції, на неї кричали та всіляко принижували. Тому донька себе оговорила. Донька з дитинства страждає психічним захворюванням перебуває на обліку, має виражений дефект мовлення. Вона ніколи не давала донці особистих коштів більше 10 гривень, яких вистачало на проїзд. Всю свою заробітну плату ОСОБА_15 віддавала їй.
Допитана в судовому засіданні слідчий ОСОБА_12 пояснила, що 04.09.2015 року проводила слідчу дію за участю потерпілої та обвинуваченої. Її запросили для складання протоколу огляду під час якого у ОСОБА_4 було вилучено грошові кошти. ОСОБА_4 під час цього була дещо стурбована між нею та її матір`ю відбувався конфлікт, мати сварила останню за вчинення крадіжки. Вилучені гроші були передані потерпілій. Складений нею протокол огляду повністю відповідає тим обставинам які відбувались. Під час слідчої дії вона виявила, що ОСОБА_4 має виражений дефект мовлення та ваду поведінки, однак її мати залучення захисника заперечила.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що 04.09.2015 року був запрошений працівниками міліції до Ніжинського МВ УМВС в якості понятого під час того як у ОСОБА_4 було вилучено кошти в розмірі 500 гривень, п`ять купюр кожна номіналом по 100 гривень. Потерпіла була присутньою під час вилучення коштів у обвинуваченої.
Аналізуючи в сукупності добуті та перевірені у судовому засіданні докази, суд приходить до наступних висновків.
Висновок судово-психіатричної експертизи № 654 від 11.11.2015 року підтверджує, що у ОСОБА_4 мали місце клінічні ознаки уродженої легкої розумової відсталості (F70 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), але вона усвідомлювала свої дії та керувала ними на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого вона підозрюється. У ОСОБА_4 на теперішній час мають місце клінічні ознаки уродженої легкої розумової відсталості (F70 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), але останні не перешкоджають її участі у проведенні досудового слідства та судовому розгляді по даному кримінальному провадженні. Вона може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення.
Висновок судово-психіатричної експертизи № 655 від 11.11.2015 року підтверджує, що у ОСОБА_4 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, у зв`язку з чим протиалкогольне лікування їй не показане.
З рапорту оперативного чергового Ніжинського МВ УМВС вбачається, що 03.09.2015 року до чергової частини надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що в період часу з 13.00 по 16.00 годину 03.09.2015 року за місцем роботи в КП ЖЕК «Південна» вона виявила відсутність грошових коштів в розмірі 550 гривень (а.с. 8).
Заявою від 03.09.2015 року ОСОБА_6 просить працівників міліції прийняти міри до особи, яка здійснила крадіжку коштів в сумі 550 гривень з гаманця, що знаходився в її сумочці (а.с. 9).
З протоколу огляду місця події складеного слідчою СВ Ніжинського МВ УМВС ОСОБА_12 04.09.2015 року вбачається, що в службовому кабінеті Ніжинського МВ УМВС в присутності двох понятих під час огляду з кишені штанів ОСОБА_4 було виявлено та вилучено п`ять грошових купюр номіналом по 100 гривень та одну грошову купюру номіналом 50 гривень всього на загальну суму 550 гривень (а.с. 20-22).
Допитана в судовому засіданні слідча ОСОБА_12 пояснювала, що при складанні протоколу огляду місця події вона візуально встановила наявність дефекту мови та поведінки ОСОБА_4 , тобто наявність психічних вад, однак всупереч вимогам законодавства не залучила захисника з посиланням на те, що мати обвинуваченої, яка була присутня при цьому, не наполягала на його виклику та участі.
Як встановлено судом захисник обвинуваченій був призначений лише 29 вересня 2015 року.
На думку суду є порушенням і той факт що ОСОБА_4 у якої згідно протоколу вилучалися грошові кошти не було одразу пред`явлено підозру і після такого вилучення вона продовжувала мати статус свідка і допитувалась 08.09.2015 року як свідок (про що свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування) а.с.5. Відповідно до п.6 ч.2 ст. 87 КПК України отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод закріплених у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, відповідно до положень ст. 59, ч.2 ст. 63, п.6 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 20 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений мають право на правову допомогу на захист та у випадках, передбачених законом ця допомога надається безоплатно. Забезпечення права на захист є однією з основних засад судочинства, важливою гарантією кримінального провадження, починаючи зі стадії досудового розслідування, та запобігання притягненню до кримінальної відповідальності невинуватих осіб.
Отже слідчим при проведенні слідчої дії у виді огляду місця події та складанні відповідного протоколу, яким зафіксовано вилучення грошових коштів, свідомо проігноровано право ОСОБА_4 на захист.
Крім того вказаний протокол містить протиріччя, які судом трактуються на користь обвинуваченої. Так працівники міліції, які були присутні при його складанні стверджували про вилучення у ОСОБА_4 коштів в розмірі 500 гривень, однак з протоколу вбачається, що вилучено кошти в розмірі 550 гривень. Працівники міліції, як і допитаний понятий стверджували про вилучення грошових купюр із внутрішньої кишені сумки обвинуваченої, в той час як в протоколі зазначено що вилучались кошти з кишені штанів обвинуваченої.
Також допитаний судом в якості свідка понятий ОСОБА_16 , стверджував про присутність потерпілої ОСОБА_6 при вилученні коштів у ОСОБА_4 , однак сама потерпіла заперечувала свою присутність при вказаній слідчій дії.
Зазначені протиріччя в сукупності ставлять під сумнів правдивість фактів зафіксованих у протоколі огляду, що розцінюється судом на користь позиції захисту та обвинуваченої.
У судовому засіданні обвинувачена вказала на те, що працівники міліції доставили її до Ніжинського МВ УМВС 04 вересня 2015 року і тримали у відділенні з 11-ї до 18-ї години. З огляду на кількість часу спілкування працівників міліції з обвинуваченою, яка має психічні вади, суд не виключає дану обставину такою що має мету психологічного тиску з врахуванням віку обвинуваченої, її статі, рівня розумового розвитку та адаптації у соціумі.
Отже суд приходить до висновку, що протокол огляду місця події отриманий всупереч порядку передбаченому КПК України, тому являється недопустимими доказом, а тому не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на вказаний протокол суд не може посилатись при ухваленні обвинувального вироку згідно вимог ч. 2 ст. 86 КПК України.
Згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню у тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Пункт 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» скеровує суди на те, що визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Сама по собі лише та обставина, що обвинувачена знала зі слів потерпілої про наявність у останньої грошей не може свідчити про її причетність до крадіжки, так як і потерпіла і обвинувачена перебували разом значний проміжок часу в той час як сумка потерпілої деякий час знаходилась в службовому приміщенні куди мали доступ сторонні особи, так як вказане приміщення не замикалось.
Крім того на підтвердження вини обвинуваченої прокурором надано в якості доказу лише протокол огляду місця події, який визнаний судом не допустим доказом, інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 прокурор не надав.
Аналіз показань допитаних в судовому засіданні працівників міліції ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , щодо поповнення обвинуваченою рахунку мобільного телефону на суму 50 гривень, як доказ її причетності до крадіжки грошей потерпілої спростовується довідкою спеціаліста департаменту безпеки ПрАТ «Київстар», відповідно до якої в період часу з 3 вересня по 4 вересня 2015 року поповнення рахунку мобільного телефона обвинуваченої не зафіксовано. Таким чином їх показання в цій частині є недостовірними, а тому суд приймає до уваги пояснення самої обвинуваченої та її матері щодо наявності у ОСОБА_4 особистих грошей не більше 10 гривень щоденно.
Доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається на сторону обвинувачення, так як відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Покази допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків підтверджують факт вчинення крадіжки грошей в розмірі 550 гривень у ОСОБА_6 , але не доводять причетність до даної крадіжки обвинуваченої ОСОБА_4 .
Вказане свідчить про те, що стороною обвинувачення не зібрано належних та достатніх доказів на підтвердження вини саме ОСОБА_4 у скоєннні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України в судовому засіданні не доведена, тому ОСОБА_4 слід визнати невинуватою у таємному вчиненні крадіжки грошей у ОСОБА_6 в розмірі 550 гривень, тобто у пред`явленому обвинувачені та виправдати її, у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та виправдати її у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Ніжинського
міськрайонного суду ОСОБА_1