Провадження № 1-кп/761/1252/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва підготовче судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006316 від 20.05.2016),

У С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 14 вересня 2016 року.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Захисник та обвинувачений заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки прокурором не було усунуто недоліки на які раніше було вказано Шевченківським районним судом м. Києва та Апеляційним судом м. Києва. Також, захисник та обвинувачений, кожний окремо, заперечували щодо продовження згаданого запобіжного заходу, вказавши на можливість обмеження менш суворим запобіжним заходом.
Вислухавши думку сторін провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, окрім іншого, прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 цього Кодексу, при цьому, згідно вимог даної норми, поряд з іншими даними, обвинувальний акт має містити також і формулювання обвинувачення.

В той же час, даний обвинувальний акт містить протирічливі посилання в частині викладення формулювання обвинувачення.

Так, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 , за окремих обставин, вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Водночас, формулювання обвинувачення в частині посилання на об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не містить обов`язкового визначення чим супроводжувались дії, пов`язані з грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, а саме обвинувачення не містить даних чи супроводжувались такі дії особливою зухвалістю чи винятком цинізмом і в чому саме це проявилось, при цьому згадані протирічливі положення у змісті обвинувального акту також суперечать положеннями п. [а] ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

За таких обставин, цей акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому обвинувальний акт з додатками стосовно ОСОБА_4 слід повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 10.

Крім того, суд звертає увагу і на те, що на згадані недоліки обвинувального акту раніше суд апеляційної інстанції (ухвала Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року) вказував при перегляді рішення суду першої інстанції, згідно якого цей акт вже повертався прокурору, однак на поточний момент такі недоліки у належний спосіб не усунуті.

Що ж стосується клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді «тримання під вартою», суд враховує, що ОСОБА_4 є раніше судимою особою за вчинення корисливого умисного злочину, що свідчить про схильність його до протиправних проявів. Також суд зважає і на те, що ОСОБА_4 не має офіційного місця роботи, отже не володіє стабільним джерелом прибутків, є неодруженим, і на даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, і сукупність цих обставин вказує на наявність ризиків щодо продовження ним протиправної діяльності, ухилення від суду чи перешкоджання кримінальному провадженню у будь-який спосіб, в тому числі шляхом впливу на потерпілу і свідків.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З приводу посилань сторони захисту щодо відповідного захворювання обвинуваченого, то хоча судом і встановлені такі обставини (лист з Київського СІЗО від 11 липня №15-1520), проте даних, які б прямо свідчили про неможливість утримання його в умовах ізоляції, матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до 18 листопада 2016 року включно.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із погрозою застосуванням насильства.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314 - 316 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006316 від 20.05.2016) - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 10.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 18 листопада 2016 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1