Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2535/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.09.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (ЄРДР № 0000196 від 11.12.2012 року) по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

З 2007 року ОСОБА_7 перебував у дружніх відносинах з сім`єю ОСОБА_8 , у зв`язку з чим в червні 2010 року був прийнятий на роботу ОСОБА_5 , яка працювала директором ПП «ВІКТОР» в м. Виноградів, на посаду електромонтера.

ОСОБА_7 працюючи в підприємстві увійшов в довіру ОСОБА_5 , зловживаючи її довірою, умисно, з метою власного збагачення, під приводом вирішення особистих проблем, шляхом обману, шантажування та погроз, в період з 21 лютого 2010 року по 15 травня 2012 року, виманив у ОСОБА_5 гроші, а саме: 21.02.2010 року 4 000 грн., 30.08.2010 року 24 000 грн., 30.09.2010 року 40 000 грн., 02.10.2010 року 8 000 грн., 08.10.2010 року 22 000 грн., 20.10.2010 р. 5 000 грн., 06.11.2010 року 7 620 грн., 15.03.2011 року 30 000 грн., 15.05.2012 року 2 000 грн., в загальному 142 620 грн., що відповідає великим розмірам, обіцяв повернути гроші в найкоротший термін, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув, а використав для власних потреб.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 скоїв злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч. 3 ст. 190 КК України, за кваліфікуючою ознакою - шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене у великих розмірах.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у інкримінованому йому органом досудового слідства злочині та заявлений потерпілими цивільний позов не визнав, на підставі ст. 63 Конституції України та ст. 42 КПК України скористався своїм право не свідчити проти себе.

Вина обвинуваченого у заволодінні шахрайським шляхом коштами у великих розмірах від потерпілих доводиться наступними доказами.

Зокрема, показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні повідомила про те, що вона з чоловіком у 2007 році познайомилась громадянином ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_9 . Між їх сім`ями виникли дружні відносини. У лютому 2010 року ОСОБА_7 звернувся до нею про позику грошей в сумі 4 000 гривень на один місяць, оскільки йому не вистачало коштів на купівлю машини. Після вона його прийняла на роботу. ОСОБА_7 скаржився на те, що його сім`я незадоволена його заробітками. Висловлював наміри отримати в банку кредит. Потім вона йому у серпні 2010 року позичила 24 000 гривень для бізнесу. Через місяць після цього, ОСОБА_7 знову звертався до неї про позику, при цьому пояснював, що якщо вона йому не позичить він не поверне ті кошти, які позичав раніше. Тоді вона 30.09.2010 року позичила йому ще 40 000 гривень. 02.10.2010 року 8 000 гривень. 08.10.2010 року ще 24 000 гривень. 20.10.2010 р. 5 000 гривень для ремонту машини, яку він пояснював треба відремонтувати, а після продасть і поверне кошти. Після вона йому позичила 06.11.2010 року 7 620 гривень, які він пояснював для відшкодування шкоди потерпілому внаслідок ДТП, яке він вчинив. У листопаді 2010 року він повернув 1410 гривень, як відсотки за користування кредитними коштами. У березні 2011 року ОСОБА_7 знову звернувся до неї, пояснював, що в нього непорозуміння з правоохоронними органами, і для вирішення проблем йому потрібні гроші. Вона ще позичила йому 30 000 гривень. У травні 2012 року для адвоката, який його захищав вона йому позичила 2 000 гривень. Всього ОСОБА_7 повернув 24 000 гривень, як відсотки за користування позикою. Більша частина коштів, які вона позичала ОСОБА_7 належала особам від яких вона сама отримувала у борг під відсотки. ЇЇ чоловік ОСОБА_4 дізнавшись про це повернув кошти з відсотками громадянам, від яких вона позичала гроші. Цивільний позов підтримує.

Показами ОСОБА_4 стверджено наступне. У 2007 році сім`я ОСОБА_10 познайомила його та дружину з сім`єю ОСОБА_11 . У 2009 році в них склались дружні відносини з сім`єю ОСОБА_11 . З грудня 2010 року його дружина почала дивно поводитись, знервувалась, втрачала свідомість. При розмові пояснювала, що сама владнає проблеми. Після розповіла, що вона ОСОБА_12 позичала кошти. Для перевірки цих фактів він зустрівся з ОСОБА_13 . Останній у розмові повідомив, що ОСОБА_14 факти надання коштів у позику ніколи не доведе. Тоді він повідомив про борги ОСОБА_15 його дружині та її батькові. Після ОСОБА_15 йому погрожував. Він прийняв рішення про погашення боргу дружини перед іншими особами. 15.08.2012 року звернувся до знайомих, від яких позичив гроші. На протязі року він погасив борг. Цивільний позов підтримує.

Показами свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні стверджено про те, що у листопаді 2009 року вона почала працювати у ПП «ВІКТОР». З ОСОБА_5 вона підтримувала дружні відносини. Починаючи з серпня 2010 року вона позичала ОСОБА_17 під відсотки власні кошти. Остання їх позичала ОСОБА_12 у її присутності. Кошти, які вона позичала ОСОБА_17 їй повернув ОСОБА_18 .

Показами свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні стверджено, що 15.08.2012 року в нього ОСОБА_18 взяв у борг гроші під 2 відсотки річних в сумі 140000 гривень. Через 3 місяці ОСОБА_18 почав повертати відсотки. У 2013 році він йому повернув всю суму боргу. Відсотки він йому простив.

Показами свідка ОСОБА_20 стверджено про те, що ОСОБА_21 отримував гроші від ОСОБА_22 у його присутності, зокрема, в м. Виноградів по вул. Мала Польова.

Показами свідка ОСОБА_23 стверджено про те, що ОСОБА_18 у серпні 2012 року звертався до нього з проханням позичити гроші. Через тиждень вони зустріли і він позичив йому гроші. У квітні 2013 року ОСОБА_18 повернув борг.

Свідок ОСОБА_24 стверджено про те, що ОСОБА_14 передавала їй гроші для її чоловіка ОСОБА_25 в сумі 4 000 гривень. Перед тим ОСОБА_15 телефонував і просив в неї 500 доларів США. Вона йому відповідала, що таких грошей не має. Тоді він повідомив її, що прийде ОСОБА_14 і передасть для нього гроші. Через деякий час ОСОБА_15 їй повідомив, що він ОСОБА_17 гроші повернув.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що його донькою є ОСОБА_27 . Одного разу йому зателефонував ОСОБА_18 і повідомив про борги ОСОБА_25 . ОСОБА_21 на придбання будинку витратив 12 000 доларів. Однак грошей він в нього не помічав. Були випадки, що він йому позичав 100-500 доларів США. При розмові ОСОБА_15 заперечував позику у сім`ї ОСОБА_8 .

Крім цього вина обвинуваченого доводиться наступними доказами:

- заявою ОСОБА_5 про заволодіння від неї майном шляхом обману та зловживання довірою у великих розмірах громадянином ОСОБА_7 та доданою до неї таблицею процентних позик (а.п. 7-12 т.1);

- зведеною відомістю повернення позик сім`єю ОСОБА_8 на погашення боргу ОСОБА_7 (а.п. 109-11 т. 1);

- протоколом огляду місця події від 12.07.2013 року та фототаблицею до нього (а.п.79-84 т.1);

- копією трудової книжки ОСОБА_7 , якою підтверджено прийняття його на роботу у ПП «ВІКТОР» 01.06.2010 року по 21.01.2011 року (а.п. 112 т.1).

Суд не приймає твердження ОСОБА_7 про не заволодіння майном потерпілої шляхом обману та зловживання довірою, оскільки такі твердження спростовуються встановленими та дослідженими в судовому засіданнями доказами.

При викладених обставинах, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується, це діяння містить склад злочину (кримінального правопорушення), передбачений ч. 3 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене у великих розмірах, обвинувачений винний у вчиненні цього злочину та підлягає покаранню за його вчинення, оскільки такий ним вчинено у стані осудності.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України суд враховує характер і ступінь суспільного небезпечності скоєного злочину, дані про стан здоров`я, на «Д» обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває, дані про особу: за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, на час вчинення злочину є особою раніше не судимою, після вчинення злочину притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема 30.01.2014 року був засуджений вироком Хустського районного суду за ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнений від відповідальності строком на 2 роки, 29.07.2014 року вироком Виноградівського районного суду за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 296 КК України, за сукупністю злочинів до штрафу у розмірі 8 500 гривень, виконання цього вироку ухвалою суду від 17.05.2016 року розстрочено на 1 рік шляхом сплати штрафу рівними частинами (т. 1 а.п. 184-189, т. 2 а.п. 170-174, 175-183,184, 187-191, 192, 198, 200).

Враховуючи, що обвинувачений є учасником бойових дій, дану обставину суд визнає як пом`якшуючу покарання.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, який на час вчинення злочину був особою раніше не судимою, до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність обтяжуючої обставини покарання, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі та за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Виноградівського районного суду від 29.07.2014 року більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно до відбуття призначити покарання 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України, і таке покарання на думку суду буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Вирок суду від 30.01.2014 року при призначенні покарання суд не враховує, оскільки на час постановлення даного вирок іспитовий строк за вказаним вироком сплив, дані які б вказували на те, що обвинувачений протягом іспитового строку вчинив новий злочин та протягом значеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробування скасовувалось з інших підстав, передбаченим законом у матеріалах кримінального провадження відсутні, обвинувачений відповідно до ст. 89 КК України за таким вироком вважається, що не має судимості.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, за яким просить стягнути з обвинуваченого 100 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, яку вона зазнала внаслідок шахрайства, їй було заподіяно психологічні страждання, враховуючи характер, тривалість та обсяг душевних, психічних страждань, погрози, переживання призвели до погіршення стану здоров`я, безсоння, нервових зривів, вживання заспокійливих та снодійних, відчуття приниженої гідності, образи, досади, обурення, переживання щодо своєї соціальної репутації, відношення родини та близьких. Неповернення коштів вплинуло на сімейний бюджет, на відносини в сім`ї, що призвело до розпаду в сім`ї, частих сварок, непорозумінь та стало причиною до розірвання шлюбу, що стверджується рішенням суду (а.п.10 т. 1).

Матеріальну шкоду оцінює на суму 273087,41 гривень, яка обґрунтовується тим, що 142 629 грн. це кошти, які шляхом обману та зловживання довірою у неї виманив обвинувачений, 130458,41 грн., кошти які вона з чоловіком витратили на погашення відсотків по боргу, які вона повернула позичальникам та рахунок отриманих позик від ОСОБА_23 та ОСОБА_19 (а.п.7-9 т.1).

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, за яким просить стягнути з обвинуваченого 100 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, яку він зазнав внаслідок суспільно-небезпечних дій (шахрайстві) йому було заподіяно психологічні страждання, враховуючи характер, тривалість та обсяг душевних, психічних страждань, негативних переживань та спогадів, насторога, тривога, тимчасова відірваність від активного соціального життя, зниження та нестійкій настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, почуття образи на дружину, переживання призвели до погіршення стану здоров`я, безсоння, відчуття приниженої гідності, образи, досади, обурення, переживання. Неповернення коштів вплинуло на сімейний бюджет, на відносини в сім`ї, що призвело до розпаду в сім`ї, частих сварок, непорозумінь та стало причиною до розірвання шлюбу, що стверджується рішенням суду (а.п.45 т. 1).

Матеріальну шкоду оцінює на суму 130 650 гривень, яка обґрунтовується тим, що він внаслідок неповернення коштів ОСОБА_7 та необхідністю термінового повернення коштів позичальників він був змушений отримати позику на суму 280 000 гривень., з яких він 273 087,47 грн. він віддав дружині для розрахунку з позичальниками. 17.11.2012 року він спільно з дружиною почали повертати позику в розмірі 280 000 гривень з власних рахунків, що підтверджується банківськими виписками (а.п.42-44 т.1).

Згідно ст.1166, 1167, 1168 ЦК України, матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Слід констатувати про те, що рішення суду на яке позивачі посилаються, як на доказ, жодним чином наведені у позовах обставини не підтверджує, як і причини розірвання шлюбу, розпад сім`ї внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, рішення судом прийнято за спільною заявою подружжя, відповідно до ст. 109 СК України. В судовому засіданні потерпілими не підтверджено розмір шкоди, причинний зв`язку між шкодою і тими обставини з якими вони її пов`язують, докази на підтвердження моральних/фізичних страждань внаслідок дій обвинуваченого, відповідно до ст. 60 ЦПК, суду не надано, у зв`язку з чим ці вимоги є доведеними частково.

За загальним правилом розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачами в загальній сумі 200 000 тисяч гривень розмір моральної шкоди, завданої злочином, із врахуванням інших наведених вище фактичних обставин, що підтверджують значний характер та інтенсивність моральних страждань є завищеним. Вимоги цивільного позову в цій частині підлягають до часткового задоволення із стягнення на їх користь з обвинуваченого 20 000 гривень.

Потерпілі на час завдання їй матеріальної шкоди перебували у зареєстрованому, були пов`язані спільними правами та обов`язками, утворювали в сім`ю в розумінні ст. 3 СК України.

Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_5 , які полягали у заволодінні від неї грошовими коштами в сумі 142 620 грн., ОСОБА_4 для погашення боргу дружини перед третіми особами отримав у позику гроші в сумі 280 000 гривень, в подальшому їх повернув, що стверджується показами потерпілих, показами свідків: ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , таблицею процентних позик (а.п.12 т.3).

За вказаних обставин позов потерпілих підлягають до часткового задоволення.

При вирішення питання про скасування арешту за ухвалою слідчого судді 11 січня 2014 року, суд враховує, що на час постановлення вироку обвинувачений виправданню не підлягає, кримінальне провадження не закривається, цивільний позов підлягає до часткового задоволення, відсутність визначених ч. 4 ст. 174 КПК України підстав за наявності яких суд скасовує арешт майна, застосований слідчим суддею арешт на майно підозрюваного скасуванню не підлягає.

Інші діючі заходи забезпечення кримінального провадження та процесуальні витрати відсутні.

Речові докази не визнавались.

Керуючись ст.ст. 94, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Виноградівського районного суду від 29.07.2014 року більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначити покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком у 3 роки з покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи.

Позови ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди загальну суму 280 000 гривень (по 140 000 грн. на кожного з потерпілих) та у відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень (по 10 000 грн. на кожного з потерпілих).

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

ГоловуючийОСОБА_1