Справа № 283/1016/16-к
Провадження №1-кп/283/106/2016
У Х В А Л А
03 червня 2016 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

особи до якої застосовуються примусові

заходи виховного характеру - ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

представника служби в справах дітей ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Малині кримінальне провадження № 0000198 відносно ОСОБА_7 у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
13 травня 2016 року прокурор Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася до Малинського районного суду з клопотанням відносно ОСОБА_7 , який не досягши віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбаченого ст. 128 КК України, про застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження , передачі під нагляд матері ОСОБА_8 та обмеження дозвілля у вечірній час.

Під час судового розгляду встановлено, що 13 березня 2016 року близько 17 год. на спортивному майданчику, що розташований на території ЗОШ № 1 м. Малина між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виникла суперечка , у ході якої ОСОБА_7 , діючи з необережності , не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень та не передбачаючи наслідків своїх дій , хоча повинен був і міг їх передбачити, наблизився до ОСОБА_4 та застосовуючи фізичну силу обома руками схопив за праву ногу останнього, піднявши її штовхнув ОСОБА_4 на землю.

Від поштовху потерпілий не втримався на ногах та впав на ґрунтове покриття.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому були заподіянні тілесні ушкодження у вигляді синцю правої гомілки, яке по своєї категорії відноситься до легкого ступеню важкості без короткочасного розладу здоров`я та закритого перелому лівої променевої кістки, яке по своєї категорії відноситься до середнього ступеню важкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я.

В своїх показаннях неповнолітній ОСОБА_7 показав, що 13 березня 2016 року він разом з потерпілим та ще іншими хлопцями знаходилися на спортивному майданчику, що розташований на території ЗОШ № 1 м. Малина та грали у футбол.

Між ним та потерпілим виник конфлікт так як ОСОБА_4 відмовився принести м`яч.

ОСОБА_7 підійшов до потерпілого, схопив останнього за праву ногу та штовхнув.

Потерпілий впав на землю.

В скоєному щиро кається.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 надав показання по справі аналогічні показанням ОСОБА_7 .

Додатково показав , що одразу ж після падіння відчув різку біль у лівій руці. Він прийшов додому та повідомив про конфлікт та заподіянні йому тілесні ушкодження свою матір, яка завезла його в лікарню, де було виявлено , що у нього зламана рука.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 дала показання , що 13 березня 2016 року вечором її син прийшов додому та поскаржився на біль у лівій руці.

Вона одразу ж поїхали з сином у лікарню, де виявилося, що у сина зламана рука. Син на протязі місяця перебував у гіпсу.

Позов підтримує повністю. Нею було витрачено 1903,30 грн. на лікування сина, 739,90 грн. на проїзд у лікарню до м. Житомира та у зворотному напрямку, 1236,55 грн. на продукти харчування для сина, завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 10 тис. грн., а також 4360 грн. витрат на правову допомогу та 848,34 грн. витрати, пов`язані із прибуттям представника потерпілого до суду.

Законний представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 зазначила, що вона разом з чоловіком ОСОБА_11 забезпечують належні умови для виховання та розвитку свого сина.

ОСОБА_7 займається спортом , гарно навчається.

Вважає, що вона в змозі надалі здійснити належний контроль за поведінкою сина та не заперечує щодо передачі їй під нагляд сина .

Як цивільний відповідач позов визнає частково, а саме майнову шкоду в розмірі 978,30 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 тис.грн. В решті позову просить відмовити.

ОСОБА_11 як цивільний відповідач позов визнав частково, а саме майнову шкоду в розмірі 978,30 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 тис.грн. В решті позову просить відмовити.

Представник служби в справах дітей ОСОБА_10 зазначила , що будь яких зауважень на поведінку ОСОБА_7 до служби не надходило. Батьки неповнолітнього приділяють належну увагу вихованню ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку судово медичної експертизи від 21 березня 2016 року у ОСОБА_4 малися тілесні ушкодження у вигляді синцю правої гомілки , яке по своєї категорії відноситься до легкого ступеню важкості без короткочасного розладу здоров`я та закритого перелому лівої променевої кістки, яке по своєї категорії відноситься до середнього ступеню важкості , що потягло за собою тривалий розлад здоров`я. ( а.с. 13)

Оцінюючи зазначене та усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_7 містяться ознаки суспільно небезпечного діяння, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого ст.128 КК України, а саме необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про застосування примусового заходу до неповнолітнього ОСОБА_7 суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч. 5 ст.499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.97 КК України, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст.105 КК України, до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

При цьому, як зазначено в абзаці 4 п. 7 постанови пленуму Верховного суду України « про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру » № 2 від 15 травня 2006 року, нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж досягнення особою повноліття).

З свідоцтва про народження ОСОБА_7 , вбачається, що матір`ю останнього є ОСОБА_8 .

Виходячи з вищезазначених вимог закону, беручи до уваги дані про особу неповнолітнього, враховуючи обставини провадження, а також те, що ОСОБА_7 на даний час навчається, дані про особу, поведінку у школі, дані про сім`ю, здатність матері забезпечити виховний вплив на ОСОБА_7 та постійний контроль за його поведінкою, здатність позитивного впливу, умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, його щире каяття, суд вважає, що до неповнолітнього слід застосувати примусові заходи виховного характеру, а саме застереження та передача під нагляд матері.

Суд вважає недоцільним застосовувати до неповнолітнього примусовий захід у вигляді обмеження довкілля.

Позов ОСОБА_5 в частині відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню частково.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В судовому засіданні потерпіла, обґрунтовуючи завдану майнову шкоду показала, що дана шкода складається з витрат, понесених нею на лікування сина, витрат на пальне для поїздок до медичних установ м. Житомира, на придбання продуктів харчування та на правову допомогу.

З наданих суду документів ( квитанцій на придбання ліків) встановлено, що на їх придбання витрачено коштів в розмірі 1903,30 грн. Необхідність придбання ліків доведена випискою з історії хвороби потерпілого.

Суд також погоджується з витратами на пальне в розмірі 499,90 грн. для поїздки в обласну дитячу клінічну лікарню, що підтверджено чеком на придбання пального від 15.04.2016 року та консультативним висновком спеціаліста, яким доведено факт перебування ОСОБА_4 в цей день у лікарні.

Однак суд вважає безпідставними вимоги про стягнення витрат на пальне в розмірі 240 грн., оскільки будь яких даних, що ОСОБА_4 15 березня 2016 року направлявся до лікарні м. Житомира суду не надано.

Також судом не приймаються до уваги витрати на придбання продуктів харчування в розмірі 1236,55 грн. , оскільки відповідних висновків лікарів про необхідність вживання тих продуктів, які купувались ОСОБА_4 в матеріалах не має.

Поняття правові послуги включає надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації

З наданих суду доказів встановлено, що позивачем сплачено за попередні консультації з адвокатом ОСОБА_6 та підготовку позовної заяви кошти в розмірі 3400 грн.

Факт оплати даних послуг підтверджено квитанціями, тому ці витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Розмір компенсації витрат на правову допомогу виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною та не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні,

Представник потерпілого ОСОБА_6 брав участь в судовому засіданні, яке відбувалося на протязі 1 год. 44 хв., тому розмір витрат повинен становити 730,34 грн..

Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат в розмірі 580 грн. тому саме ця сума ї стягується судом.

В частині стягнення витрат на проїзд представника потерпілого до місця розгляду провадження в розмірі 848,34 грн. слід відмовити , оскільки транспортні витрати не включені до акту надання адвокатської допомоги, а крім того у відповідності до статті 121 КПК України витрати представника несе особа , яку він представляє.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оцінюючи завдану потерпілому моральну шкоду, суд також враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України , які викладені в Постанові № 4 від 31.03.1995 року „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди .

Судом встановлено, що потерпілий внаслідок вчиненого злочину та отримання тілесних ушкоджень зазнав фізичного болю та страждань, порушився сталий плив його життя, останній тривалий час лікувалася.

Ці обставини доведені наданими суду доказами та не заперечуються сторонами.

Враховуючи всі вищевказані обставини та, виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що сума в розмірі 5 тис. грн. є справедливою та достатньою для відшкодування немайнових втрат.

Керуючись ст. ст. 497,498,499,501 КПК України , на підставі ст. 97,105 КК України , суд ,-

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру задовольнити частково

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України , українця , учня 7 класу ЗОШ № 1 м. Малина, який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбаченого ст.128 КК України, примусові заходи виховного характеру у виді:

Застереження та

Передачі під нагляд матері ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 1 ( один рік.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 2403,20 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 3980 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 тис. грн..

В решті позові відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Суддя: ОСОБА_1