Справа № 548/432/16-к
Провадження №1-кп/548/64/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2016 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальну справу № 0000903 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, учня Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Хорол, Полтавської області, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 19 грудня 2015 року, близько 02 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем моделі « ВАЗ-2105 », державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозив в салоні автомобіля потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9

Рухаючись по автодорозі від с. Клепачі в напрямку с. Вергуни Хорольського району, обвинувачений ОСОБА_6 на слизькій ділянці дороги, при недостатній видимості (туман), в порушення вимог п.п.12.1, 12.6, 12.9 б), 31.1, 31.4, 31.4,5 б), г) ПДР не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля, не вжив необхідних прийомів управління над автомобілем з тим, аби мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, втратив контроль над керованим транспортним засобом, виїхав за межі проїжджої частини в ліве узбіччя по ходу руху, де в районі електроопори № 52 допустив наїзд на дерево, в результаті чого один пасажир керованого обвинуваченим автомобіля потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження та помер на місці пригоди, а другий пасажир потерпілий ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні при розгляді справи обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, визнав повністю, також визнав заявлені прокурором цивільні позови, пояснивши, що дійсно, 19 грудня 2015 року після вживання спиртного в барі с. Шишаки Хорольського району, він вирішив відвезти додому свідка ОСОБА_9 . До нього в автомобіль, крім вищевказаного свідка, сіли потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сіли на заднє сидіння автомобіля, а потерпілий ОСОБА_5 на переднє пасажирське сидіння автомобіля. Рухаючись до с. Вергуни Хорольського району, на заокругленні дороги він не впорався із керуванням, з`їхав з дороги на ліве узбіччя, де зіткнувся із деревом, при цьому втратив свідомість. До тями прийшов у лікарні, де і довідався, що потерпілий ОСОБА_8 помер на місці пригоди, а потерпілий ОСОБА_5 отримав травму ноги. Визнав, що дорога була слизькою і на вулиці був туман, також визнав, що не дотримувався безпечної швидкості руху, в зв`язку з чим йому пасажири робили зауваження. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 19.12.2015 року разом із обвинуваченим, нині померлим потерпілим ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_9 та іншими хлопцями вживав спиртне в с. Шишаки Хорольського району Полтавської області. Після надмірно вжитого спиртного він пішов спати у автомобіль обвинуваченого. Проснувся, коли обвинувачений керуючи автомобілем їхав в напрямку с. Вергуни Хорольського району, при цьому в салоні автомобіля знаходився потерпілий ОСОБА_8 , який сидів на задньому сидінні позаду нього, та свідок ОСОБА_9 , який сидів на задньому сидінні позаду обвинуваченого. На вулиці був туман, дорога була мокрою. Обвинувачений їхав швидко, тому він і хтось із хлопців, що сиділи на задньому сидінні стали робити обвинуваченому зауваження, щоб той їхав тихіше. В цей час, на заокругленні дороги, автомобіль керований обвинуваченим поїхав в ліве узбіччя, де зіткнувся із деревом. Вказав, що відчув сильний біль в нозі. Свідок ОСОБА_9 допоміг йому вилізти із автомобіля та побіг в село за допомогою. Коли прийшли мешканці найближчого села, то допомогли відчинити двері автомобіля, що заклинили, та витягли вже померлого потерпілого ОСОБА_8 та непритомного обвинуваченого. Потім приїхала швидка і поліція. Вказав, що спиртне вживали всі разом, в тому числі і обвинувачений.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що померлий ОСОБА_8 був його сином. 19.12.2015 року в нічний час до нього на телефон зателефонував працівник поліції на прізвище ОСОБА_10 , який повідомив, що його син потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та помер. Приїхавши на місце пригоди, що було неподалік с. Вергуни Хорольського району на заокругленні дороги з лівої сторони в кюветі, він побачив автомобіль, на якому їздив обвинувачений ОСОБА_6 , який передньою частиною зіткнувся з деревом. Поруч із автомобілем лежав його померлий син. Інших учасників дорожньо-транспортної пригоди на місці вже не було, зі слів працівників поліції вони були доставлені в лікарню. Вказав, що обвинувачений перерахував через поштове відділення на їх адресу грошові кошти в сумі 1000 грн., які він ще не забирав. Вважав, що обвинувачений повинен понести кримінальне покарання таке, яке визнає за необхідне суд.

Виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину та цивільний позов прокурора визнав повністю, в суді заявив, що сумнівів у достовірності доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, він не має, ніякі обставини не оспорює, тому як обвинувачений, його захисник, так і прокурор та потерпілі вважали недоцільним дослідження судом доказів, які ніким не оспорюються. За таких обставин, після роз`яснень цьому обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судове слідство по справі було обмежене допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження стосовно речових доказів та відомостей, які характеризують особу цього обвинуваченого.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 286 ч. 2 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть одного потерпілого, та середньої тяжкості тілесні ушкодження другому потерпілому, є вірною, так як обвинувачений ОСОБА_6 , 19 грудня 2015 року близько 02 год. 30 хв., в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі від с. Клепачі в напрямку с. Вергуни Хорольського району, на слизькій ділянці дороги, при недостатній видимості (туман), в порушення вимог п.п.12.1, 12.6, 12.9 б), 31.1, 31.4, 31.4,5 б), г) ПДР не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля, не вжив необхідних прийомів управління над автомобілем з тим, аби мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, втратив контроль над керованим транспортним засобом, виїхав за межі проїжджої частини в ліве узбіччя по ходу руху, де в районі електроопори № 52 допустив наїзд на дерево, в результаті чого один пасажир керованого обвинуваченим автомобіля потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження та помер на місці пригоди, а другий пасажир потерпілий ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, молодий вік, перше притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, посередню характеристику за місцем проживання та навчання, часткове відшкодування спричиненої майнової шкоди потерпілому ОСОБА_4 .

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Незважаючи на наявні пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, суд, виходячи з того, що обвинувачений вчинив хоч і неумисний, проте тяжкий злочин, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило невідворотні наслідки у виді смерті молодої людини потерпілого ОСОБА_8 , та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , суд не вбачає передбачених при цьому підстав для визнання наявності вказаних вище пом`якшуючих покарання обставин такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а тому приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого при призначенні покарання як ст. 69, так і ст. 75 КК України, та вважає, що необхідним і достатнім покаранням обвинуваченому за вчинене та попередження скоєння нових злочинів буде призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі.

Разом з тим, приймаючи до уваги наявність по справі ряду пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що з урахуванням цього, обвинуваченому слід призначити покарання, більш наближене до мінімальної санкції ст. 286 ч. 2 КК України.

Крім того, виходячи з того, що обвинувачений при вчиненні злочину грубо порушив правила дорожнього руху, що призвело до настання тяжких наслідків, має посвідчення водія, суд також не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 ч. 2 КК України та вважає необхідним застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 повинен відбувати покарання у місцях позбавлення волі, суд, до набрання вироком законної сили, вважає необхідним змінити йому запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту із залу суду. При цьому суд, відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України, вважає необхідним зарахувати обвинуваченому в сток відбування покарання, строк його тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Заявлені по справі цивільні позови прокурора в інтересах Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 10 652 грн. 59 коп. та в інтересах Хорольської центральної районної лікарні на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 546 грн. 03 коп. підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Судом встановлено, що прокурором пред`явлено цивільні позови в інтересах Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 10 652 грн. 59 коп. та в інтересах Хорольської центральної районної лікарні на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в сумі 546 грн. 03 коп., яка складається з сум, витрачених на лікування потерпілого, що доведено у справі відповідними довідками вищевказаних лікувальних закладів, і обвинуваченим ОСОБА_6 не заперечується.

Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати понесені закладами лікування витрати, суд виходить з встановленого законом правила про те, що шкода, завдана юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Питання про речові докази по справі підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

При цьому автомобіль моделі «ВАЗ-2105», державний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на майданчику Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, який визнаний речовим доказом по справі, слід повернути власнику ОСОБА_11 , мешканцю с. Маяківка, Оржицького району Полтавської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-324, 327, 332-335, 339 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченому ст. 286 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши обвинуваченого ОСОБА_6 під варту в залі суду, та строк відбування покарання обчислювати із 21 квітня 2016 року, при цьому зарахувати в строк відбування покарання за цим вироком суду строк його перебування під вартою з 21 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови прокурора у кримінальному провадженні задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського (МФО 831019, р/р 1527 в ГУДКСУ у Полтавській області, ) витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 в сумі 10652 (десять тисяч шістсот п`ятдесят дві) грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Хорольської центральної районної лікарні (МФО 831019, р/р 9942 в ГУДКСУ у Полтавській області, ) витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 в сумі 546 (п`ятсот сорок шість ) грн. 03 коп.

Речовий доказ по справі: автомобіль моделі «ВАЗ-2105», державний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на майданчику Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_11 , мешканцю с. Маяківка, Оржицького району Полтавської області.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Копію вироку суду, не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового розгляду, що не були присутні при його проголошенні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд, а обвинуваченим, що утримується під вартою, в той же строк, з дня отримання копії вироку суду, за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Головуючий: