Справа № 779/1265/16-к
Провадження № 11-сс/779/141/2016
Категорія ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,,

апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.07.2016 року про екстрадиційний арешт до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та його фактичної передачі,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, екстрадиційний арешт до вирішення питання про видачу його особи (екстрадицію) та його фактичної передачі, але не більше дванадцяти місяців.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що 16 березня 2009 року Генеральна прокуратура РФ звернулася до МЮ України з запитом про видачу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Тюменської області для виконання вироку Первомайського районного суду Оренбурської області від 30.01.2007 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 158 ККРФ та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки 6 місяців умовно з випробувальним строком 2 роки. В зв`язку з ухиленням від відбування покарання, йому обрана міра запобіжного заходу тримання під вартою та оголошено в розшук, постановою того ж суду від 22.04.2008 р. його умовне засудження скасовано.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 оспорює законність й обгрунтованість ухвали слідчого судді у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, який на даний час не діє. Вважає, що відповідно до перехідних положень КПК 2012 року питання екстрадиції в перехідний період не врегульовані, відповідно всі процесуальні рішення, які були прийняті під час його дії припиняються На час звільнення ОСОБА_8 з Коломийської ВК № 41, відповідні екстрадиційні документи не приведені у відповідність до вимог чинного КПК України, тому і не можуть бути підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до фактичної передачі Російській Федерації. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, задовольнивши вимоги поданої апеляції.

В апеляційній інстанції:

- апелянт ОСОБА_7 підтримала апеляційні мотиви, вважає, що слідчий суддя прийняв незаконне рішення, яке просить скасувати;

- прокурор вважає апеляцію безпідставною, просить її відхилити.

З`ясувавши обставини данного провадження, заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 584 ч.ч. 4, 7 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України і в залежності від підстав вправі застосувати такий арешт або відмовити в ньому.

Висновок слідчого судді про наявність підстав для екстрадиційного арешту ОСОБА_8 є обґрунтованим. Вказаний висновок відповідає ст. 16 Європейської конвенції Про видачу правопорушників від 13.12.1957 р., ст.ст. 56, 60, 61 Конвенції Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 р., ст. 584 КПК України.

Міністерством юстиції України на підставі Європейської конвенції про видачу правопорушників розглянуто запит Генеральної прокуратури РФ про видачу ОСОБА_9 та вирішено забезпечити видачу даної особи, однак фактичну передачу було відстрочено до відбуття ним покарання призначеного українським судом.

Як вбачається з матеріалів провадження, строки давності виконання вироку Первомайського районного суду Оренбурзької області від 18.05.2010 року не спливли. Кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_8 злочин, який законодавством України кваліфікується за ч. 185 ч. 3 КК України і є підставою для екстрадиції, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Твердження апелянта ОСОБА_7 , що екстрадиційні документи не приведені у відповідність до чинного кримінально-процесуального законодавства України є необгрунтованими. Відповідно до ст. 5 КПК України процесуальні дії проводяться і процесуальні рішення приймаються згідно з положеннями чинного КПК, що дотримано у зазначеному провадженні.

Крім того, відповідно до ст. 592 ч. 4 КПК України якщо в період вирішення питання про екстрадицію настали обставини, які можуть перешкоджати видачі особи, центральний орган України має право переглянути своє рішення про видачу (екстрадицію). Тому, обрання екстрадиційного арешту для ОСОБА_8 є тимчасовим запобіжним заходом до остаточного вирішення питання щодо видачі даної особи Російській Федерації.

За таких обставин немає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення вимог апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.07.2016 року про екстрадиційний арешт ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2