Справа № 340/165/13-к
Провадження № 11-кп/779/429/2016
Категорія ст.286 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_6 , апелянтки ОСОБА_7 , представника апелянта ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Верховинського районного суду від 20 липня 2016 року за заявою ОСОБА_9 про розстрочку виконання рішення,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Верховинського районного суду від 20 липня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_9 про розстрочку виконання рішення Верховинського районного суду від 17.04.2013 року в частині стягнення на користь ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі залишкової суми 43900 грн. тривалістю на 60 місяців з щомісячним погашенням заборгованості у розмірі 500 грн щомісячно та одноразового погашення залишкової заборгованості (одним платежем) впродовж 61 місяця.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що боржник ОСОБА_9 звільнившись із місць позбавлення волі, тимчасово заробляє випадковими заробітками не маючи постійного місця роботи, майна на яке можна накласти арешт та яке б підлягало вилученню на погашення заборгованості у боржника немає, так як зареєстрований в житловому будинку як наймач, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей віком до шести років. Також, суд взяв до уваги, що боржник від сплати боргу не ухиляється, а сплачує заборгованість по виконавчому листу частково, і сума на час розгляду справи, яка підлягає до стягнення становить 43900 грн., а тому, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду..

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_7 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_9 не були подані відповідні докази факту існування обставин, за яких заявник не може сплатити борг. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_9 відмовити.

До початку розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції по суті, ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_7 , в якому вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки у нього є обставини, які утруднюють та перешкоджають виконати рішення суду належним чином, а саме на даний час фінансовий стан позбавляє його можливості здійснювати одноразове погашення заборгованості, а також те, що він вживає заходи для оплати заборгованості, яка поступово зменшується та немає намір ухилятися від виконання рішення суду. Просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_7 та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку. Щодо інших рішень відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання не допускаються. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 26 грудня 2003року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження роз`яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 351 ЦПК, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Посилання апелянтки на те, що ОСОБА_9 має у власності майно, яке належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 та його дружині та заробляє, перевозячи ліс, не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи та не підтверджено жодними іншими доказами.

Приймаючи до уваги, щоп.14 ч.1 ст.537 КПК України передбачено розгляд судом інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, а згідно ч.4 ст.539 КПК України у судове засідання викликаються цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності, суд з урахуванням положень ст.128 ч.5 КПК України обґрунтовано на підставі ст. 36 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» обґрунтовано розглянув заяву ОСОБА_9 про розстрочку виконання вироку Верховинського районного суду від 17 квітня 2013 року в частині стягнення моральної шкоди на загальну суму 50 000 грн. і відстрочив виконання вироку.

Крім цього, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про розстрочення судового рішення, оскільки ОСОБА_9 звільнившись із місць позбавлення волі, тимчасово заробляє випадковими заробітками не маючи постійного місця роботи, майна на яке можна накласти арешт та яке б підлягало вилученню на погашення заборгованості у боржника немає, так як зареєстрований в житловому будинку як наймач, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей віком до шести років. Також, суд бере до уваги що боржник від сплати боргу не ухиляється, а сплачує заборгованість по виконавчому листу частково, і сума на час розгляду справи, яка підлягає до стягнення становить 43900 грн.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, яка є законною та обгрунтованою, та задоволення апеляційної скарги апелянтки, оскільки при вирішенні питання про відстрочку виконання вироку в частині цивільного позову судом першої інстанції дотримані всі вимоги чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Верховинського районного суду від 20 липня 2016 року - без зміни.

Ухвала може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - у той самий строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2