Справа № 183/5239/16
№ 1-кп/183/873/16
В И Р О К
іменем України
26 вересня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000211 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первомаївка Верхньорогачицького району Херсонської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця за контрактом, проходячого військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кулеметника мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти 20 окремого мотопіхотного батальйону, у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:

27.02.2015 року ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира в/ч пп НОМЕР_2 , уклав контракт про проходження військової служби, та його зараховано до списків особового складу військової частини, яка дислокується в АДРЕСА_2 .
Наказом № 50 від 27.02.2015 року командира військової частини пп НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти 20 окремого мотопіхотного батальйону військової частини пп НОМЕР_1 .
Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, будучи зобов`язаним свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, 10 червня 2015 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині пп НОМЕР_1 , не з`явився вчасно до розташування військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини пп НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
06 вересня 2016 року ОСОБА_4 самостійно та добровільно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, в результаті чого злочин було припинено.
Таким чином, 10 червня 2015 року солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та незаконно перебував поза межами військової частини до 06 вересня 2016 року.
Своїми діями солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 14.09.2016 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , яку просить затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк один рік шість місяців з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 15 відсотків.
Обвинувачений ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. При цьому останній визнав себе винним, повністю визнав обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті. А також зазначив, що угоду було укладено за його ініціативою та добровільно. Щиро розкаюється у вчиненому, шкодує, що вчинив злочин.
Захисник ОСОБА_5 просив про затвердження угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання.
В обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Тому, з урахуванням вищевикладеного, при призначенні покарання суд враховує, що злочин, вчинений ОСОБА_4 є тяжким, однак, обвинувачений за місцем служби характеризується позитивно, раніше не судимий, являється учасником бойових дій в зоні АТО. Крім того, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає з`явлення із зізнанням та щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності. А тому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк один рік шість місяців з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 15 відсотків.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 вересня 2016 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк один рік шість місяців з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 15 відсотків
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1