Справа № 636/1847/16-к
Провадження № 1-кп/636/281/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2016 року м. Чугуїв
Колегія суддів Чугуївського міського суду Харківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

секретаря ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000624 від 04.04.2016 року за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого і не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Чугуївського міського суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000624 від 04.04.2016 року, стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

29.07.2016 року на адресу суду від потерпілого ОСОБА_8 до суду надійшло клопотання щодо проведення судового засідання за його відсутності, оскільки він знаходиться на лікуванні. Прокурор, захисник та обвинувачений проти цього не заперечували.

Під час судового засідання, 29.07.2016 року, прокурором заявлено клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ще на 60 діб. Захисник та обвинувачений проти продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 діб заперечували, посилаючись на те, що запобіжний захід обвинуваченому потрібно змінити на більш м`який, тобто на домашній арешт цілодобово.

Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду від 06.04.2016 року ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 год. 45 хв. 04.06.2016 року, без визначення застави. Згідно ухвали колегії суддів Чугуївського міського суду Харківської області від 01.06.2016 року застосований обвинуваченому під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою був продовжений на строк 60 днів, тобто до 30.07.2016 року.

Відповідно до змісту ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання в даному випадку обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, зміни, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

Колегія суддів, повторно розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи ОСОБА_5 , має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, позбавлення волі на строк від 7 до 15 років та яке згідно статті 12 цього кодексу класифікується як особливо тяжкий злочин. Але на думку колегії суддів навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених ч. 1 п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; те, що ОСОБА_5 ніде офіційно не працює, на території Харківської області не зареєстрований, що в свою чергу свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці постійного проживання; його репутацію, майновий стан та відсутність судимостей.

Заслухавши думку прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думки захисника та обвинуваченого, які заперечували проти продовження строків тримання під вартою та клопотали про зміну запобіжного заходу на більш м`який, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування, зміни запобіжного заходу та не зникли наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а відтак вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

07.06.2016 року потерпілим ОСОБА_8 до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов про стягнення з останнього на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином 9 389 грн. та в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі 100 000 грн.

Стаття 128 КПК України зазначає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, ретельно вивчивши заявлений потерпілим до обвинуваченого цивільний позов, суд приходить до висновку щодо необхідності його залучення до матеріалів справи та розгляду у кримінальному провадженні, при цьому визнати потерпілого ОСОБА_8 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_5 цивільним відповідачем.

15.06.2016 року на адресу суду від потерпілого надійшло клопотання щодо накладання арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_5 , який фактично мешкає в АДРЕСА_3 , заборонивши його відчуження. При цьому потерпілий зазначив, що це необхідно для забезпечення судового рішення, у зв`язку з тим, що ним до обвинуваченого подано цивільний позов.

Під час розгляду справи в суді прокурор проти клопотання потерпілого не заперечував, а обвинувачений і захисник пояснили, що жодних підстав для його задоволення не має.

Підстави та порядок накладання арешту майна регламентовані ст.ст.170-173 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Суд вважає, що клопотання потерпілого про накладання арешту на майно обвинуваченого не підлягає задоволенню, оскільки на час розгляду цього питання в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про наявність у власності обвинуваченого нерухомого (рухомого) майна, майнових прав.

Також суд вважає такими, що підлягають задоволенню клопотання прокурора щодо виклику в наступне судове засідання та допиту свідків.

Керуючись ст.ст. 128, 177, 178, 183, 331 КПК України колегія суддів,-

-2-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.

Застосований ОСОБА_5 під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27) вважати продовженим на строк 60 днів, тобто до 27.09.2016 року.

Прийняти до провадження та розглянути разом з кримінальним провадженням №0000624 від 04.04.2016 року, заявлений ОСОБА_8 до ОСОБА_5 цивільний позов. Визнати потерпілого ОСОБА_9 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_5 цивільним відповідачем.

Клопотання потерпілого ОСОБА_8 про накладання арешту на майно обвинуваченого залишити без задоволення.

В наступне судове засідання викликати учасників судового провадження та свідків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді: