Справа № 183/3379/16
№ 1-кп/183/644/16
В И Р О К
іменем України
14 червня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000121 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проходить військову службу за призовом за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді головного сержанта 7 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону, у військовому званні «сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:

28 березня 2014 року наказом № 66 командира військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду головного сержанта парашутно-десантної роти парашутно-десантного батальйону.
Сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом за мобілізацією та відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, будучи зобов`язаним свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, обов`язки свої не виконав.
17 липня 2014 року командиром 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_5 було виявлено відсутність військовослужбовця військової служби за призовом за мобілізацією сержанта ОСОБА_4 на території військової частини НОМЕР_1 , який ухилився від проходження військової служби до цього часу.
21 лютого 2016 року місцезнаходження сержанта ОСОБА_4 було встановлено та його було доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України.
Таким чином, 17 липня 2014 року сержант ОСОБА_4 , самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно знаходився за її межами до 21 лютого 2016 року.
Дії сержанта ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що він був зарахований до військової частини 27.03.2014 року. В липні захворіла бабуся, яка невдовзі померла, у зв`язку з чим мати попросила приїхати додому. Він усно відпросився у командира у відпустку на декілька днів. До військової частини не повернувся у зв`язку з сімейними обставинами. Також зазначив, що зовсім ухилитися від служби не мав наміру. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин.
В судовому засіданні судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також, в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім цього, в судовому засіданні були дослідженні письмові докази, які підтверджують вину ОСОБА_4 :
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.03.2014 року № 66 про зарахування сержанта ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2014 року № 1831 про призначення службового розслідування за фактом відсутності на службі сержанта ОСОБА_4 , згідно з рапорту командира 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону ОСОБА_5 за вх. № 3100 від 18.07.2014 року;
- акт службового розслідування від 29.10.2014 року, за результатом проведення якого встановлено відсутність на службі без споважних причин більше місяця командира бойової машини командира відділення 3 парашутно-десантного відділення 1 парашутно-десантного взводу 7 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону ОСОБА_4 .
Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, суд приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_2 військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць доведена у повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд приймає до уваги негативну характеристику за місцем служби ОСОБА_4 від 23.10.2014 року від 23.10.2014 року, надану прокурором, але суд також враховує надану обвинуваченим характеристики за місцем служби, яка є позитивною.
Суд також враховує наявну характеристику на ім`я ОСОБА_4 , видану за місцем його мешкання, датовану 07.06.2016 року, згідно з якою останній за місцем мешкання характеризується позитивно.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що злочин, вчинений ОСОБА_4 не є тяжким, ОСОБА_4 раніше не судимий, свою вину визнав повністю та розкаявся у вчиненому, що визнано судом пом`якшуючою обставиною, обтяжуючих обставин судом не встановлено, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю один рік шість місяців, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання з позбавленням волі на вказаний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 3 ст. 407 КК України.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Речових доказів по провадженню не має.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1