Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/664/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001076 від 01 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Рацинська Дача Вознесенського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, що не працює, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,такого, що не має судимості,

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.187 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На користь держави з ОСОБА_8 стягнуто судові витрати в розмірі 2357 грн. 64 коп. за проведення експертиз.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Суд визнав винним та засудив ОСОБА_8 зате, що він 29 листопада 2015 року приблизно 22.00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_9 , з якою ОСОБА_8 проживав близько двох тижнів та яка виникла у зв`язку з відмовою ОСОБА_9 надати йому грошові кошти, наніс ОСОБА_10 удари стільцем в область голови, в результаті чого стілець розламався на частини, а у потерпілої пішла кров з носа.

Після цього, ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, взяв ніжку від розламаного стільця та наніс ОСОБА_10 ще один удар в область голови, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_9 марки «LG» D-335 білого кольору, а також її гаманцем, в середині якого знаходилася карта «ПриватБанк».

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 616 від 18 грудня 2015 року вартість викраденого ОСОБА_8 у ОСОБА_9 майна становить всього 2889,71 грн.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 180 від 10 лютого 2016 року, в результаті протиправних дій ОСОБА_8 - потерпілій ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої-черепної мозкової травми, струсу головного мозку, подапоневротичної гематоми лобної області зправа, крововиливів в області обох очей з крововиливом в білкову оболонку правого ока, крововиливу на підборідді, лівому передпліччі, лівої кісті, які утворились від не менше 6-ти травматичних впливів та відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи юридичну кваліфікацію своїх дій та доведеність його винуватості просить змінити вирок суду та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України не пов`язане із позбавлення волі, вказуючи на те, що суд при призначенні йому надто суворого та несправедливого покарання не врахував,що потерпіла ОСОБА_9 сама спровокувала сварку і матеріальних претензій до нього не має, він щиро розкаюється у скоєному, повністю визнає свою вину, крім того просить врахувати активне сприяння слідству у розкритті даного кримінального правопорушення, наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей та матері похилого віку, яка потребує постійного догляду.
Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.
За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 , як і на правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 187 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, який 29 листопада 2015 року приблизно 22.00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , після того як ОСОБА_9 , під час сварки, повідомила ОСОБА_8 про те, що йому необхідно знайти інше житло та відмовилась дати йому гроші, умисно, з корисливих мотивівздійснив на неї нападіз застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, заволодів мобільним телефоном та банківською карткою потерпілої ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення злочину зник.

Такий висновок місцевого суду, на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно та обґрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку.

ОСОБА_8 факт заволодіння мобільним телефоном та банківською карткою потерпілої ОСОБА_9 , який супроводжувався нанесенням ударів в область голови твердим предметом (стільцем та ніжкою від нього) під час перегляду справи судом апеляційної інстанції не заперечує, просить вибачення, стверджує, що у скоєному розкаюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікацію дій ОСОБА_8 , як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи ( розбій) - неправильною.

В цій справі, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, в оскаржуваному вироку зазначив, про те, що відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, його особу, який свою вину не визнав та не розкаявся, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями, веде бродячий спосіб життя, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства.
Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 суд визнав вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи, характер, спрямованість, спосіб заволодіння, знаряддя злочину, кількість травмуючих ударів та їх локалізацію, ступінь тяжкості, а також особи ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий за вчинення, у тому числі умисного тяжкого, кваліфікованого злочину проти власності, знов вчинив, умисне, тяжке, кваліфіковане, корисливе кримінальне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.
Фактичні обставини цієї справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що призначене ОСОБА_8 покарання, в межах санкції ч.1 ст. 187 КК України є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання,а тому підстав для зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання, про що просить обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі про призначення судом явно несправедливого, надто суворого покарання без врахування його особи та пом`якшуючих обставин, судом першої інстанції враховані, про що змістовно та обґрунтовано зазначено в оскаржуваному ним вироку.

Факт того, що потерпіла ОСОБА_9 під час досудового розслідування та розгляду справи в суді не виявила бажання пред`явити цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди, не може свідчити про відсутність у неї матеріальних претензій і не є обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Більш того, у матеріалах справи є дані про те, що під час судового розгляду ОСОБА_8 по телефону погрожував потерпілій ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вона звернулася до суду з відповідною заявою в якій повідомила, що побоюється за своє життя та здоров`я своїх дітей ( а.с. 160).

Також слід відмітити, що ОСОБА_8 за місцем реєстрації на території Вознесенської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області де проживає його колишня дружина ОСОБА_11 разом з дітьми - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом з дитинства - не проживає (а.с. 144-148).

Даних, які б підтверджували про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , як батько двох неповнолітніх дітей матеріально їх утримує, матеріали кримінального провадження не містять і таких даних ОСОБА_8 або його захисником не представлено.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи та змісту вироку, обвинувачений ОСОБА_8 під час розгляду справи судом першої інстанції свою вину не визнав, фактичні обставини справиоспорював, стверджував, що напад на потерпілу ОСОБА_9 не вчиняв, мобільний телефон та банківську карту не викрадав, потерпілу ні табуреткою ні іншим предметами не бив.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 , у тому числі щодо неправомірних дій працівників міліції при його затриманні, необхідності перекваліфікації його дій з ч.1 ст. 187 КК України на ст. 125 КК України, судом першої інстанції ретельно перевірялися, а його доводи обґрунтовано визнані безпідставними.

Таким чином, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, а також доводів та апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_8 , підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком - не вбачає.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, з урахуванням імперативної вимоги кримінального закону, колегія суддів, вважає необхідним привести зміст вироку відповідно до вимог ч. 4 ст. 374 КК України щодо конкретизації строку відбування ОСОБА_8 покарання з урахуванням строку його переднього ув`язнення ( ч. 5 ст. 72 КК України).

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19травня 2016 року в кримінальному провадженні № 0001076 від 01 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 187 КК України -змінити.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховувати строк його попереднього ув`язнення, а саме з 01.12.2005 року по 30.08.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вказаний вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2