УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Київсьої місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000079, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київсьої місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на кошти наступних підприємств: ТОВ «ІНТЕГРАЛБУДІНВЕСТ» () на рахунках № НОМЕР_1 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ) та № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), які відкрито у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 351533).

Дане клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Солом`янському районі ГУДФС у м. Києві розслідується кримінальне провадження, внесено до ЄРДР за №0000079 від 31.08.2016 р., за фактом фіктивного підприємства вчиненого повторно за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в ньому.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Так, встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Солом`янському районі ГУДФС у м. Києві розслідується кримінальне провадження, внесено до ЄРДР за №0000079 від 31.08.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостоїстатті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчий просить накласти арешт на кошти ТОВ «ІНТЕГРАЛБУДІНВЕСТ» (), відносно якого порушено кримінальне провадження за ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Таким чином, санкція ч. 2 ст. 205-1 КК України, за якою порушено кримінальне провадження відносно ТОВ «ІНТЕГРАЛБУДІНВЕСТ» (), не передбачає конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Разом з тим, слідчим не доведено, що ТОВ «ІНТЕГРАЛБУДІНВЕСТ» () завдано шкоди внаслідок кримінального правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даним матеріалам, прихожу до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, оскільки слідчим не доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні,не доведено правову підставу для арешту майна, а також слідчим не доведено з якою метою він просить накласти арешт.
Таким чином, клопотання про накладення арешту не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Київсьої місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000079, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1