АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року,

за участю:

представника особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 від 9 грудня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 червня 2015 року за № 0008119.

Ухвала мотивована тим, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, винесена за результатами повного і об`єктивного досудового розслідування, в ході якого в повній мірі були перевірені обставини, викладені в заяві ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення, та що її зміст відповідає фактичним обставинам і матеріалам провадження, які містять висновок експерта № 2137/Е, проведений на підставі медичної документації та висновку експерта № 1117/Е, згідно з якими у ОСОБА_8 не виявлено тілесних ушкоджень відповідного ступеня тяжкості, що виключає провадження в справі та обумовлює її закриття.

5 травня 2016 року адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу на постанову слідчого ОСОБА_7 від 9 грудня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0008119.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що постанова про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ґрунтується на висновках судово-медичних експертиз № 1117/Е та № 2137/Е, які однак суперечать медичній документації, відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_9 були виявлені конкретні тілесні ушкодження. Проте, не дивлячи на такі суперечності, слідчий не допитав осіб, покази яких є суттєвими для проведення повного і всебічного досудового розслідування, а саме експертів, якими було проведено указані судово-медичні експертизи, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також лікарів, які складали медичну документацію про наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, та свідків вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, оскільки вона ґрунтується на неповному, однобічному та необ`єктивному досудовому розслідуванні, в ході якого не було з`ясовано всіх обставин у провадженні.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_5 подав клопотання про поновлення йому строку апеляційного оскарження, поважність причини пропуску якого він обґрунтовує тим, що копію ухвали слідчого судді він отримав 29 квітня 2016 року, а установлений законом п`ятиденний строк для подачі апеляційної скарги включав три вихідні дні, що перешкодило своєчасно її підготувати і призвело до незначного пропуску строку на оскарження в один день.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_5 на обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного скарження ухвали слідчого судді та доводів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали закритого кримінального провадження № 0008119 та судового провадження № 1-кс/755/1737/16 за скаргою ОСОБА_6 , обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді за скаргою ОСОБА_6 постановлена 28 квітня 2016 року, а строк її оскарження закінчився 3 травня 2016 року, тобто неробочий день. Тому, згідно з ч. 7 ст. 115 КК України, останнім днем строку апеляційного оскарження слід вважати наступний за ним робочий день 4 травня 2016 року. Апеляційна скарга подана адвокатом ОСОБА_5 5 травня 2016 року, з пропуском зазначеного строку на один день.

Однак враховуючи, що дню закінчення строку оскарження ухвали слідчого судді передували три неробочі дні, які, за доводами клопотання, перешкодили представнику скаржника своєчасно підготувати апеляційну скаргу, та виходячи з того, що такий строк пропущений всього на один день, то з метою забезпечення права кожного на оскарження процесуального рішення, закріпленого в ст. 24 КПК України, колегія суддів вважає за можливе поновити адвокату ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 28 квітня 2016 року.

Що ж стосується доводів безпосередньо апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 , то колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, крім іншого, у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення, або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Під час кримінального провадження слідчий, згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України, зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий приймає постанову, мотивувальна частина якої, за приписами п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття такого рішення, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим в ході досудового розслідування, зокрема в постанові має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та результати перевірки, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Проте дані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 червня 2015 року за № 0008119, слідчим в повному обсязі не дотримано.

Як видно з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_6 5 червня 2015 року звернулась до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві із заявою про заподіяння 31 травня 2015 року її неповнолітньому синові ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Зазначене повідомлення по факту заподіяння 31 травня 2015 року ОСОБА_13 тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_8 , чим спричинено останньому фізичного болю, 5 червня 2015 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008119, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України, розслідування якого доручено слідчому СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_7 .

Закриваючи вказане кримінальне провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, слідчий СВ Дніпровського Управління поліції ГУ НП в м. Києві у постанові від 9 грудня 2015 року послався на висновки судово-медичних експертиз № 1117/Е від 10 липня 2015 року та № 2137/Е від 27 листопада 2015 року, згідно з якими у неповнолітнього ОСОБА_8 не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень відповідного ступеня тяжкості.

При цьому, обґрунтовуючи такі висновки, судово-медичні експерти виходили з того, що в медичній документації на імя неповнолітнього ОСОБА_8 відсутні описи стану мяких тканин лівого ліктьового суглобу із зазначенням видимих тілесних ушкоджень (синців, саден, ран), відсутність кістково-травматичних змін на наданих рентгенограмах лівого ліктьового суглобу, що давало підстави стверджувати про необґрунтованість встановленого діагнозу та про неврахування їх при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відповідно до пунктів 4.6, 4.13.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року.

Проте, відповідно до примітки до п. 4.6 та п. 4.13.1 цих Правил, діагноз забій (мяких тканин) голови, грудної клітини, живота тощо не враховується при оцінці ступеня тяжкості, за умови, що він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями, або при невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого.

Разом з тим, судово-медична експертиза № 2137/Е від 27 листопада 2015 року містить посилання на медичну карту амбулаторного хворого на імя ОСОБА_8 , в якій зазначено про виявлення 4 червня 2015 року у хворого: «в області лівого ліктьового суглобу припухлість, набряк, гіперемія. Активні рухи в лівому ліктьовому суглобі знижені, крепітації немає. Діагноз: забій лівого ліктьового суглобу», а 11 червня 2015 року після огляду хірургом-ортопедом, проведення рентгенограми від 4 червня 2015 року, виставлено діагноз: «Забій лівого ліктьового суглобу. Перелом ліктьового відростку зліва. Гіпсова іммобілізація до 25 червня 2015 року».

Тому доводи адвоката ОСОБА_5 про необ`єктивність проведених у кримінальному провадженні експертиз та необхідність у зв`язку з цим допиту судово-медичних експертів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також лікарів, які складали медичну документацію про наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, не позбавлені обґрунтованих підстав та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться не тільки виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведені потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела, а також і попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка, відповідно до змісту ст. 279 цього Кодексу, може бути змінена в залежності від виконання слідчим обов`язків, покладених на нього ч. 2 ст. 9 КПК України.

Між тим, як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладаючи обставини, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та даючи йому попередню правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 125 КК України, слідчий вказав, крім іншого, про спричинення ОСОБА_13 , внаслідок нанесення умисних ударів ОСОБА_8 , фізичного болю останньому, що охоплюється диспозицією ст. 126 КК України.

Однак слідчий будь-кого із свідків цих подій не встановив та не допитав, як і не допитав жодного разу ОСОБА_13 , хоча й послався в постанові про закриття кримінального провадження на його показання.

За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною та не відповідає вище указаним вимогам закону.

Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді, а тому ухвала від 28 квітня 2016 року підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити скаргу ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 9 грудня 2015 року та направити кримінальне провадження № 0008119 для проведення досудового розслідування.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 117, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_6 , задовольнити. Поновити йому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 від 9 грудня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 червня 2015 року за № 0008119, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 та скасувати постанову слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 від 9 грудня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 червня 2015 року за № 0008119.

Матеріали кримінального провадження № 0008119, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 червня 2015 року, повернути слідчому відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для подальшого розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження: № 11-сс/796/1586/2016
Категорія КПК України: ч. 2 ст. 309
Слідчий суддя: ОСОБА_14
Суддя - доповідач: ОСОБА_1