Провадження № 1-кп/643/402/16
Справа № 643/1119/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0006454 від 17.12.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 01 червня 2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і діючи повторно вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, 16.12.2015 року, приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку № 105 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, діючи з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, підійшов до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока, після чого наніс ще один удар кулаком правої руки в ділянку рота з ліва, після чого правою рукою зірвав з рук ОСОБА_5 сумку з гаманцем, з якого відкрито викрав 80 гривень, та повернув сумку з гаманцем ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 80 гривень.
В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3915-С/15 від 28.12.2015 року та № 41-С/16 від 13.01.2016 року забиту рану та синець на голові, що утворилися від ударної дії тупих предметів, та могли з`явитися за обставини, на які посилається потерпіла в ході проведення слідчого експерименту, що по ступеню тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями згідно з п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене

ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, має постійне місце мешкання, де характеризується задовільно. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбаченого ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступень тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, данні про його особистість, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, а тому, призначаючи йому покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому в ході досудового розслідування у вигляді домашнього арешту, суд залишає без змін до набрання вироком законної сили.

По справі цивільний позов не заявлений. Судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 2 (два) роки.

Згідно з ст. 76 ч.1 п. 2, 3, 4 КК України, покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Прокурору, засудженому копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1