печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9025/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2016 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0013336 від 02.09.2015 р., за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджнеця смт. Вільшана Городищенського району Черкаської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_5 під час проходження військової служби в Управлінні державної охорони України на посаді співробітника безпеки 7 відділу Служби безпеки України, реалізуючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, 11.06.2015 року біля 10 год. 00 хв., скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав викрав з приміщення кімнати № 112, яка знаходиться на першому поверсі будинку СБПУ (01024, м. Київ. вул. Шовковична, буд. 26) радіостанцію Motorola DP-3441 серійний номер № 105ТQV0720 загальною вартістю 15391,80 грн. (п`ятнадцять тисяч триста дев`яносто одна гривня вісімдесят копійок), яку заклав як майно під заставу для отримання кредиту у ломбардному відділенні № 35 ПТ «Ломбард «Регіональний» ПП «Златодар 585» і Компанія» (02100, м. Київ, вул. Попудренка, буд. 9в).

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , діючи з єдиним умислом, спрямованим на протиправне збагачення за рахунок чужого майна, 18.07.2015 року біля 15 год. 00 хв., скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав викрав з приміщення особистої шафи ОСОБА_6 , яка розміщена у кімнаті № 112, яка знаходиться на першому поверсі будинку СБПУ радіостанцію Motorola DP-3441 серійний номер № 105ТQV0796 загальною вартістю 15391,80 грн. (п`ятнадцять тисяч триста дев`яносто одна гривня вісімдесят копійок), яка відповідно до інвентарної картки УДО України № 01/1141 була закріплена за ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_5 розпорядився привласненим майном на власний розсуд отримавши кредит під заставу майна у ломбардному відділенні № 35 ПТ «Ломбард «Регіональний» ПП « Златодар 585» і Компанія» заклавши як майно під заставу викрадену ним радіостанцію Motorola DP-3441 серійний номер № 105ТQV0796.

Крім того, в один з днів липня 2015 року у невстановлений час, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , діючи з єдиним умислом, спрямованим на протиправне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом пошкодження замка, викрав з особистої шафи ОСОБА_8 , яка розміщена біля кімнати № 112, яка знаходиться на першому поверсі будинку СБПУ закріплену за останнім, відповідно до інвентарної картки УДО України № 01/1122, радіостанцію Motorola DP-3441 серійний номер № 105ТQV0900 загальною вартістю 15391,80 грн. (п`ятнадцять тисяч триста дев`яносто одна гривня вісімдесят копійок) та розпорядився нею на власний розсуд отримавши кредит під заставу майна у ломбардному відділенні № 35 ПТ «Ломбард «Регіональний» ПП « Златодар 585» і Компанія» заклавши як майно під заставу викрадену радіостанцію Motorola DP-3441 серійний номер № 105ТQV0900.

Вищевказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).

25 лютого 2016 року між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст.185 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинений злочин, а саме у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Прокурор, захисник, кожний окремо, в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається ( ч. 4 ст. 469 КПК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Частиною 5 ст. 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Виходячи з характеру висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, він протиправно заволодів належними УДО України (Управління державної охорони України) радіостанціями Моtorola.

Матеріали кримінального провадження не містять постанови слідчого про відмову у визнанні держави в особі УДО України потерпілим в кримінальному провадженні, а отже, з огляду на конструкцію диспозиції ч. 2 ст. 55 КПК України, останнє має бути наділене статусом потерпілого в кримінальному провадженні.

Таким чином, на вирішення суду представлено угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні, де має бути потерпіла сторона, що в силу вимог ч. 4 ст.469 КПК України є неприпустимим.

Окрім того, згідно положень ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, зокрема у випадку, коли умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Вищевказані вимоги закону прокурором при укладені угоди про визнання винуватості в повній мірі не дотримані.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в період з 11.06.2015 року по липень 2015 року таємно викрав три радіостанції Motorola DP-3441.

Враховуючи, що в кожному разі ОСОБА_5 здійснювалась крадіжка самостійного предмету, а саме радіостанцій Motorola DP-3441, які були закріплені за різними особами, при цьому між їх викраденням проходив значний час, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України як продовжуваного злочину не відповідає фактичним обставинам справи та закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КК України, повторність злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Водночас, у відповідності до вимог ст. 470 КПК України, критеріями, які визначають можливість і доцільність ініціювання та укладення угоди при визнанні винуватості, є не лише характер та тяжкість обвинувачення (підозри), а й ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викриття більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні більш тяжких кримінальних правопорушень.

Зміст угоди про визнання винуватості не містить жодного обґрунтування, в чому же полягало сприяння обвинуваченого ОСОБА_5 в проведенні досудового розслідування в кримінальному провадженні та яким чином ще вплинуло на оперативність та ефективність досудового розслідування, що в силу ст. 470 КПК України є обов`язковими передумовами укладення угоди про визнання винуватості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за своїм змістом вищевказана угода є домовленість прокурора та обвинуваченого про міру покарання, спрямована винятково на задоволення приватного інтересу обвинуваченого щодо пом`якшення покарання, без урахування інтересів держави (суспільства).

За таких обставин та враховуючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості допущені істотні порушення КПК України та невірно застосовано КК України, суд відмовляє в затвердженні угоди з поверненням кримінального провадження прокурору для проведення досудового розслідування в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 314-315 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
В затвердженні угоди про визнання винуватості від 25.02.2016 між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 - відмовити.

Кримінальне провадження № 0013336 від 02.09.2015 р., за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (судове к/п №757/9025/16-к), - повернути прокурору військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1