Справа №: 398/3717/16-к
УХВАЛА
В С Т А Н О В И В:
Зазначають , що з даною постановою вони не погоджуються.Під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки. Слідчим не проводилися слідчі дії , спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Дану постанову вони отримали 9.11.2016 року і не пропустили строк на її оскарження.
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала доводи скарги, просить її задоволити. В судовому засіданні пояснила , що надавала письмові пояснення по данному кримінальному провадженню та клопотання слідчому, на її копіях є відмітка про прийняття їх слідчим. Але її пояснення не враховані при розслідуванні даної справи. Тривалий час слідчі дії не проводилися. А потім вона на особистому прийомі у начальника СВ Олександрійського ВП ГУНП України в Кіровоградській області отримала 9.11.2016 року постанову про закриття кримінального провадження, яку вона і оскаржує. Постанова складена неякісно і викликає сумніви в її законності.
Прокурор заперечив проти задоволення скарги, посилаючись на правомірність прийнятого рішення.
Суд, вислухавши ОСОБА_4 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що доводи скарги є обґрунтованими і вона підлягає задоволенню.
Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно ст.303 КПК Україна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Копію постанови про закриття кримінального провадження було отримано заявником 9.11.2016 року та направлено до суду 11.11.2016 року.Доказів про своєчасне отримання постанови заявницею прокурором суду не надано.
Слідчим суддею встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2016 року внесено відомості в ЄРДР за заявою ОСОБА_4 за фактом вбивства її сина та розпочато досудове розслідування.
При огляді матеріалів кримінального провадження встановлено, що до матеріалів кримінального провадження не було долучено письмові пояснення заявниці ОСОБА_4 та її клопотання , не надано їм оцінку. Матеріали кримінального провадження містять лише ксерокопії з матеріалів кримінальної справи, по якій винесена постанова 24.07.2003 року слідчим з особливо важких справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 .
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування.Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Керуючись ст.ст. 303 307, ч. 2 ст. 376 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.
Копію ухвали направити начальнику СВ Олександрійського ВП ГУНП України в Кіровоградській області та керівнику Олександрійської місцевої прокуратури.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Олександрійського
міськрайонного суду ОСОБА_1