Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/352/2016 Справа № 641/4830/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у в складі
Головуючого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
З участю прокурора ОСОБА_3
З участю захисника адвоката ОСОБА_4
З участю представника потерпілої адвоката ОСОБА_5
Розглянувши у порядку спеціального судового провадження у відкритому судовому засіданні у залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000676 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернова Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до статей 1, 3 Конституції України, в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтями 21, 22 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до статті 28 Конституції України ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, до статті 49 - кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Згідно статті 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини 3 статті 63 Основного Закону України, засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Вимогами статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.1 Кримінально-виконавчого Кодексу України кримінально-виконавче законодавство регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданням кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків.

Наказом виконуючого обов`язки начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області №114 о/с від 21.10.2011, ОСОБА_6 призначено на посаду старшого інспектора з професійної підготовки сектору по роботі з особовим складом Качанівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області (№54), наказом №110о/с від 01.12.2011 йому присвоєне спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби.

Відповідно до ст.11 Кримінально-виконавчого кодексу України виправна колонія є установою виконання покарання.

Пунктом 1 Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 394/2011, визначено, що Державна пенітенціарна служба України (далі - ДПтС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" органи і установи виконання покарань є правоохоронним органом України.

Таким чином, ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу України, представником влади, оскільки він перебував на службі в державному органі, а саме Державній кримінально-виконавчій службі України, до складу якої входить установа виконання покарання Качанівська виправна колонія (№54), діяв від його імені, здійснював в межах своєї компетенції владні функції цього органу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» посадові та службові особи органів і установ виконання покарань зобов`язані забезпечувати дотримання прав людини і громадянина, реалізацію законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань; створювати належні умови для тримання засуджених і осіб, узятих під варту, їх комунально-побутового і медико-санітарного забезпечення.

Відповідно до п.п. 1.2., 2.13. посадової інструкції старшого інспектора з професійної підготовки сектору по роботі з особовим складом Качанівської виправної колонії (№54), затвердженої 21.10.2011 начальником Качанівської виправної колонії (№54), з якою 21.10.2011 ознайомлено ОСОБА_6 , останній у своїй діяльності керується законодавчими актами, наказами, вказівками та іншими нормативними документами, що регламентують роботу з особовим складом та організацію і проведення професійної підготовки працівників установи, зобов`язаний подавати приклад працівникам зразкового виконання своїх функціональних обов`язків.

Пунктом 5 посадової інструкції ОСОБА_6 , передбачено, що останній зобов`язаний знати Конституцію України; акти законодавства, що стосуються діяльності органів внутрішніх справ та структурних підрозділів Державної кримінально-виконавчої служби України; Укази Президента України; постанови Верховної Ради; постанови та розпорядження Кабінету Міністрів, розпорядчі документи Державної кримінально-виконавчої Служби України, інші нормативно-правові документи.

Підстави застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і зброї до осіб позбавлених волі передбачені ст.106 Кримінально-виконавчого кодексу України, а саме фізична сила, спеціальні засоби, гамівна сорочка та зброя застосовуються до осіб, позбавлених волі, якщо вони чинять фізичний опір персоналу колонії, злісно не виконують його законні вимоги, проявляють буйство, беруть участь у масових заворушеннях, захваті заручників або чинять інші насильницькі дії, а також у разі втечі з-під варти з метою припинення вказаних протиправних дій, а також запобігання заподіянню цими особами шкоди оточенню або самим собі.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Кримінально-виконавчого кодексу України лікувально-профілактична робота в місцях позбавлення волі організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я; адміністрація колоній зобов`язана виконувати необхідні медичні вимоги, що забезпечують охорону здоров`я засуджених.

У відповідності до ст. 117 Кримінально-виконавчого кодексу України, примусове лікування застосовується до засуджених до позбавлення волі осіб, які мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, та тих які не пройшли повного курсу лікування і відмовляються від нього; якщо під час відбування покарання буде встановлено, що засуджений має хворобу, яка становить небезпеку для здоров`я інших осіб, та відмовляється від лікування, адміністрація колонії вносить до суду подання про застосування до такої особи примусового лікування.

Згідно «Розпорядку дня засуджених Качанівської виправної колонії(№54)», затвердженого наказом № 278 від 13.10.2010 начальника Качанівської ВК (№54), в колонії передбачений з 21 години 30 хвилин до 5 годин сон (безперервний).

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2011 ОСОБА_7 засуджена до позбавлення волі строком на 7 років за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 365 КК України.

Після набрання вироком суду законної сили, 30.12.2011 ОСОБА_7 , у супроводі медичних працівників у зв`язку з наявністю ряду захворювань, що не становлять небезпеку для здоров`я інших осіб, була переміщена з Київського слідчого ізолятора до Качанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 54) для відбування покарання.

Діючи за вказівкою начальника Качанівської виправної колонії (№54) ОСОБА_8 , наданою на підставі Акту комісійного огляду засудженої ОСОБА_7 від 20.04.2012, згідно якого комісія, прийнявши до уваги об`єктивні дані, отримані від медичних працівників Качанівської ВК (№54) про відсутність погіршення стану здоров`я засудженої, врахувавши також, що при спілкуванні не отримано додаткових скарг від неї на стан здоров`я, рекомендувала госпіталізацію для проведення комплексного лікування та дійшла висновку, що існує об`єктивна можливість її транспортування до місця проведення лікування, а також рапорту начальника медичної частини Качанівської виправної колонії (№54) ОСОБА_9 з проханням надати дозвіл на вивіз 20.04.2012 з охороняємої території виправної установи засудженої ОСОБА_7 , перший заступник начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Качанівської виправної колонії (№54) ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7 зібрати речі та прослідувати до Державного лікувально-профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня «Укрзалізниця». При цьому, ОСОБА_10 повідомив, що у разі її відмови добровільно прослідувати до лікарняного закладу, до неї буде застосована сила. На вказане ОСОБА_7 не надала своєї згоди, мотивувавши це необхідністю скористуватись своїм законним конституційним правом поспілкуватись із своїм захисником, та повідомила, що примусова її доставка до лікарні з застосуванням сили буде порушенням її законних прав.

Так, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, працівником правоохоронного органу, перебуваючи на посаді старшого інспектора з професійної підготовки сектору по роботі з особовим складом Качанівської виправної колонії (№54), маючи спеціальне звання лейтенанта внутрішньої служби, перебуваючи на службі в Качанівській виправній колонії (№54), розташованої за адресою: м.Харків, пров. Вишневий,16, 20.04.2012 близько 21 години 30 хвилин, тобто після відбою, встановленого «Розпорядком дня засуджених Качанівської ВК (№54)», разом з першим заступником начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Качанівської виправної колонії (№54) ОСОБА_10 та із заступником начальника установи з охорони начальником відділу охорони Качанівської виправної колонії (№54) ОСОБА_11 , прибув до ОСОБА_7 , яка на той час відбувала покарання у вигляді позбавлення волі в Качанівській виправній колонії (№54) та знаходилась в приміщенні кімнати №1, розташованої на 2-у поверсі відділення №10 ресоціалізації Качанівської виправної колонії (№54).

Діючи умисно та протиправно, із кар`єристських спонукань справити враження сумлінного та дисциплінованого працівника, спільно та узгоджено за попередньою змовою з першим заступником начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Качанівської виправної колонії (№54) майором внутрішньої служби ОСОБА_10 та із заступником начальника установи з охорони начальником відділу охорони Качанівської виправної колонії (№54) майором внутрішньої служби ОСОБА_11 , переслідуючи мету будь-яким способом, незважаючи на незгоду ОСОБА_7 , здійснити примусове її перевезення до лікарняного закладу, грубо порушуючи вимоги ст.ст.1, 3, 21, 22, 28, 63 ч.3, 68 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», ст.ст. 1, 106, 116, 117 Кримінально-виконавчого кодексу України та вимоги посадової інструкції, явно виходячи за межі наданих йому прав та владних повноважень, ОСОБА_6 , в період з 21 години 30 хвилин до 21 години 55 хвилин 20.04.2012 у приміщенні кімнати №1, розташованому на 2-му поверсі відділення №10 ресоціалізації Качанівської виправної колонії (№54), не маючи будь-яких законних підстав, передбачених ст.106 КВК України та законодавством України, при відсутності медичних показань ургентної (екстреної) госпіталізації, а також для передбаченого ст. 117 КВК України примусового транспортування до лікувального закладу, незаконно та протиправно застосував до ОСОБА_7 фізичне насильство.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно та протиправно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , застосовуючи фізичну силу, примусово загорнули ОСОБА_7 в ковдру, на якій вона лежала на спині на ліжку, після чого ОСОБА_6 насильно утримував її ноги в області щиколоток, ОСОБА_11 насильно утримував ОСОБА_7 за плечі та захоплював за руки, а ОСОБА_10 - за тулуб. Від завданого діями останніх фізичного болю, ОСОБА_7 почала кричати та намагалась звільнитись з-під ковдри. В цей час, ОСОБА_6 , діючи умисно та протиправно, порушуючи конституційні права ОСОБА_7 на повагу до гідності та особисту недоторканість, передбачені ст.ст. 1, 21, 22, 28 Конституції України, ображаючи особисту гідність потерпілої, явно виходячи за межі наданих йому прав та владних повноважень, утримував з силою ОСОБА_7 за ноги в області щиколоток, ОСОБА_11 насильно захоплював її за руки, а ОСОБА_10 наніс їй удар кулаком в праву нижню область живота. Вказані дії ОСОБА_6 носили болісний характер для потерпілої ОСОБА_7 , спричинювали їй фізичні та моральні страждання, принижували її особисту гідність.

Продовжуючи спільні узгоджені протиправні дії, після завдання удару, подавивши волю ОСОБА_7 , ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 винесли загорнуту у ковдру ОСОБА_7 сходами з другого поверху відділення № 10 ресоціалізації колонії та поклали на ноші до карети швидкої медичної допомоги автомобіля «Форд-транзит» д.н. НОМЕР_1 , який очікував на території охороняємої зони установи біля прогулянкового дворику, а ОСОБА_6 виніс особисті речі ОСОБА_7 до цього ж автомобіля. О 21 годині 55 хвилинах автомобіль «Форд-транзит», д.н. НОМЕР_1 , з пізнавальними знаками швидкої медичної допомоги, виїхав за межі охороняємої зони Качанівської виправної колонії (№54).

Вказаними протиправними діями ОСОБА_6 , вчиненими за попередньою змовою у групі з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , потерпілій ОСОБА_7 відповідно до висновків судово-медичних експертиз ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 176/14 від 04.07.2014 та № 274/14 від 12.08.2014 спричинені тілесні ушкодження: у верхній третині латеральної поверхні лівого передпліччя синець в діаметрі приблизно 6x3 см (синього кольору) з елементами набряку м`яких тканин в зазначеній ділянці; в правій здухвинній ділянці згруповані два синці овальної форми 1,5х2,5см в розмірі синьо-червоного кольору з елементами петехіальної висипки навколо, які відносяться як кожне окремо, так і в сукупності, до легких тілесних ушкоджень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 завдав істотну шкоду охоронюваним законом конституційним правам ОСОБА_7 , що передбачені ст.ст. 1, 3, 21, 22, 28, 63 ч.3 Конституції України та істотну шкоду інтересам держави як в особі Державної пенітенціарної служби України, так і установи виконання покарань Качанівської виправної колонії (№54), у вигляді підриву авторитету державних органів. Спричинення зазначеної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, в особі ОСОБА_7 , а також державним інтересам в особі Державної пенітенціарної служби України, перебуває в прямому причинному зв`язку зі злочинними діями ОСОБА_6 .

Ухвалою Комнітернівського районного суду м. Харкова від 8 червня 2016 року призначено спеціальне судове провадження по кримінальному провадженню № 0000676 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про день та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином у порядку ст. 323 КПК України шляхом опублікування повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження -у газеті «Урядовий кур`єр», а також надіслання за останнім відомим місцем проживання та місцем реєстрації ОСОБА_6 , тобто обвинувачений ОСОБА_6 вважається належним чином ознайомлений зі змістом судового виклику.
Винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме:
- поясненнями потерпілої ОСОБА_7 у судовому засіданні яка вказала, що станом на 20 квітня 2012 року була засуджена та знаходилась в КВК № 54.

20.04.2012 року до неї зайшли працівники колонії на чолі з ОСОБА_12 та повідомили її, що вона повинна переїхати до лікарні «Укрзалізниця». Вона їм пояснила, що лікування може відбуватися тільки за згодою ув`язненого. Крім того, заявила, що поки з приводу висновку німецьких лікарів не поспілкується з своїм захисником, не може прийняти рішення про переїзд до лікарні «Укрзалізниці» та просила відкласти це до того моменту, поки можна буде запросити її захисника, та щоб захисники по телефону звязалися з німецькими лікарями.

Через деякий час, адміністрація колонії дала наказ співробітникам, які працювали в той час в караулі, та ОСОБА_13 зібрати її речі для переїзду, а потім керівники колонії, у тому числі і ОСОБА_10 , зайшли, вивели співробітників, які чергували в караулі та вивели ОСОБА_13 .

Пізніше до неї зайшли ОСОБА_12 разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_6 для того, щоб примусово вивезти до лікарні. До ліжка, на якому вона лежала, підійшов ОСОБА_11 , посередині став ОСОБА_10 і біля ніг став ОСОБА_6 . І вони, діючи спільно за командою ОСОБА_10 накинули на неї плед, замотали її у плед та почали застосовувати грубу фізичну силу, щоб подолати її спротив. Вона кричала, намагалася опиратися, дуже злякалася та вважала, що це не транспорторування до лікарні, а кінець її життя і що працівники колонії не можуть так грубо та цинічно застосовувати фізичну силу до неї, особливо, враховуючи, що вона була дуже тяжко хвора. В цей момент, щоб подолати її опір, ОСОБА_10 вдарив її рукою у живіт. Після цього у неї перехопило подих та опиратися не могла та її винесли загорнуту у плед та транспортували до лікарні «Укрзалізниці».

Потерпіла зазначила, що ОСОБА_11 держав її за руки, ОСОБА_6 держав її за ноги, а саме ОСОБА_12 наносив удар в живіт.

Також ОСОБА_7 зазначила, що до побиття ОСОБА_11 підходив до неї, вибачався, говорив, що не може діяти супротив командам вищого керівництва, і він сказав, що він або буде звільнений з роботи, або йому доведеться цю команду виконати, але у нього ця робота єдина, яка у нього є, що у нього двоє дітей, яких він виховує самостійно і що він не може цю роботу втратити.

На це вона йому сказала, що він мусить так поводитись, як йому підказує його совість.

Після вказаних дій відносно неї, вона знаходилася у шоці, плакала. В лікарні, у зв`язку з перенесеним стресом, вона ні з ким не розмовляла, не спілкувалась з медичним персоналом.

Після повернення її до колонії вона показала тілесні ушкодження на животі, спині та руках ОСОБА_13 та медичним працівникам колонії, примусила занести в медичну картку всі наслідки фізичного насилля і повідомила, що судово-медичну експертизу буде проходити лише незалежну, оскільки не довіряла експертам та існуючій на той час владі.

Крім того, вона показала тілесні ушкодження Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_14 , яка сфотографувала наявні у неї тілесні ушкодження.

Вважає, що ОСОБА_6 повинен понести покарання за вчинений злочин, оскільки ні вона, ні жодна людина, у тому числі увязнена не може бути піддана такому жорсткому поводженню.

- поясненнями свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні, який підтвердив покази потерпілої ОСОБА_7 зазначивши, що у період відбування покарання ОСОБА_7 в Качанівській виправній колонії до її лікування було залучено медичну комісію та іноземних лікарів.

За зверненнями ОСОБА_7 щодо необхідності надання їй медичної допомоги в зв`язку з її захворюванням не в установі відбування покарання, а спеціалізованому медичному закладі, Урядом України було запропоновано медичний заклад, який перевірили іноземні лікарі.

20.04.2012 німецькі лікарі обстежили лікарню «Укрзалізниці» та вони з ОСОБА_7 чекали цього висновку.

20 квітня 2012 року він спілкувався з ОСОБА_7 , вони обговорювали різні питання, у тому числі і яким буде висновок німецьких лікарів та домовились, що за умови негативного висновку без додаткових консультацій з німецькими лікарями і з захисниками, вона не буде приймати ніяких рішень та обговорили модель поведінки ОСОБА_7 за умови надання цього висновку у вихідні дні.

У подальшому йому стало відомо, що висновок німецьких лікарів існує і цей висновок негативний та він мав за намір прибути в понеділок для обговорення з ОСОБА_7 даного висновку німецьких лікарів.

В суботу йому стало відомо, що ОСОБА_7 перевезли до лікарні «Укрзалізниці» всупереч її волі та згоди ОСОБА_7 на ці дії не надавала.

23.04.2012 він прибув до Качанівської виправної колонії для того, щоб з`ясувати, що відбувається з ОСОБА_7 , однак в колонії було оголошено санітарний день і він не зміг потрапити до установи, що і підтвердив йому ОСОБА_10 та запропонував приїхати 24.04.2012.

24 квітня 2012 року він прибув повторно до Качанівської колонії, де знову було оголошення щодо санітарного дня та обмеження його пропуску на територію, що підтвердив ОСОБА_10 .

Перебуваючи біля Качанівської колонії, зателефонував народним депутатам і вони у Верховній Раді заявили, що невідомо що відбувається з ОСОБА_7 , що другий день поспіль з надуманих причин захисників до неї не пускають.

В цей день він направився до прокуратури Харківської області для подачі заяви стосовно даного факту та участі у прес-конференції прокурора Харківської області.

На прес-конференції прокурор Харківської області повідомив, що під час перевезення ОСОБА_7 до лікарні «Укрзалізниці» співробітниками Качанівської колонії до ОСОБА_7 була застосована сила, однак як зазначив прокурор Харківської області ця сила застосовувалась в межах кримінально-виконавчого законодавства України.

В цей же час він отримав повідомлення від голови Верховної ради, що його в цей же день допустять до ОСОБА_7 .

Після спілкування з прокурором він прибув до Качанівської колонії та зайшов до ОСОБА_7 , яка перебувала у надзвичайно стресовому та шоковому стані.

На запитання що сталося, ОСОБА_7 показала йому синці, а саме на лікті величезний синець і був синець на животі та розповіла, що після того, як він поїхав, до неї, прибули працівники колонії, у томі числі ОСОБА_10 , та повідомили про рішення вивезення її до лікарні, ОСОБА_7 зазначила, що без обговорення з захистом не буде їхати, на що їй вказали що є наказ доставити її саме ввечері п`ятниці 20.04.2012. ОСОБА_7 вказувала, що це є порушення прав людини, що на перевезення в лікарню потрібна її згода, а саме на цей день вона її не давала, однак її повідомили що її будуть вивозити та почали складати її речі.

Пізніше вивели із камери її сусідку ОСОБА_13 , після цього до неї застосували фізичну силу троє співробітників колонії, а саме ОСОБА_12 , який вдарив її у живот, а також ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які утримували та блокували її за руки та за ноги. Вона голосно кричала. Після дуже сильного удару вона знаходилась у шоковому стані, оскільки втратила свідомість, вони її знесли у пледі до карети швидкої допомоги і привезли в лікарню «Укрзалізниці». У лікарні ОСОБА_7 відмовилась спілкуватись із лікарями та медичним персоналом, оскільки була у шоці від таких дій щодо неї, а тому в неділю її перевезли назад до Качанівської колонії.

Також свідку відомо, що до ОСОБА_7 приїзжав представник Уповноваженого Верховної Ради з прав людини та сам Уповноважений ОСОБА_14 , яка мала можливість сфотографувати наявні у ОСОБА_7 синці, які в подальшому були розміщені всіма засобами масової інформації та про це повідомлено на брифінгу з іноземними омбудсменами.

Крім того, свідок пояснив, що під час перебування ОСОБА_7 в лікарні, до нього підходив ОСОБА_11 та говорив, що хоче вибачитися за те, що відбувалося 20 квітня 2012 року, дуже шкодував про скоєне та розкаювався. З ОСОБА_10 та ОСОБА_6 він не спілкувався.

Свідок ОСОБА_15 також зазначив ,що у висновку европейскої комісії протидії тортурам було зазначено, що коли опитували ув`язнених Качанівської колонії, вони повідомили комісію, що чули крики ОСОБА_7 та бачили машину «Швидкої медичної допомоги».

- поясненнями свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні, яка вказала, що 20.04.2012 вона разом з ОСОБА_17 знаходились у камері. Зайшли працівники колонії, у тому числі ОСОБА_10 , і попросив її збирати речі ОСОБА_7 .
Через деякий час її вивели з камери та привели її в санітарну частину в окремому корпусі стаціонарному відділенні, в палату №3. Всі вікна приміщення виходили в двір, біля прогулянкового двору бачила машину швидкої медичної допомоги.

Перебуваючи в палаті, почула крик, який впізнала як крик ОСОБА_7 . Потім залізла на вікно та побачила як ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 виносять ОСОБА_7 , загорнуту у плед. В неділю її, ОСОБА_13 , повернули в камеру, а також в її присутності лікар заніс ОСОБА_7 на руках в кімнату. ОСОБА_7 мала опухле обличчя, заплакані очі, вона дуже не добре виглядала. ОСОБА_7 показала їй синець на животі, на руках та подряпині на спині, повідомила, що дані тілесні ушкодження були завдані їй ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 під час примусового транспортування у лікарню.

Крім пояснень потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені у судовому засіданні, а саме:

-листом заступника Гененерального прокурора України від 11 березня 2014 року на адресу прокурора Харківської області щодо направлення для розгляду в порядку КПК України заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_15 про вчинення щодо ОСОБА_7 кримінального правопорушення заступником начальника Качанівської виправної колонії ОСОБА_10 та іншими особами .

-заявою ОСОБА_7 на ім`я в.о. Генерального прокурора України ОСОБА_18 від 28.02.2014 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 127 КК України, в якому викладено обставини, які відбувалися 20 квітня 2012 року щодо застосування до ОСОБА_7 фізичної сили під час її перевезення до Центральної клінічної лікарні Укрзалізниці.

-заявою Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_14 від 25 квітня 2012 року про проведення перевірки наявних доказів, викладених в заяві ОСОБА_7 до Генеральної прокуратури України щодо жорсткого поводження з нею в момент перевезення до лікарні 20 квітня 2012 року, про відсторонення від виконання посадових обов`язків всіх причетних до факту брутального поводження з ОСОБА_7 під час її конвоювання з колонії та з вимогою забезпечення термінового надання керівником Державної пенітенціарної служби України всієї належної медичної допомоги ОСОБА_7 відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини та висновків українських та незалежних іноземних лікарів.

-протоколом огляду місця події від 20.03.2014 за участю представника адміністрації колонії ОСОБА_10 та понятих, з доданою до нього фототаблицею, згідно якого оглянуто розташування кімнати, де утримувалась ОСОБА_7 станом на 20.04.2012, а саме - на другому поверсі житлового блоку Качанівської виправної колонії №54 ДПтС України, та з якої 20.04.2012 ОСОБА_7 було направлено до ЦКЛ № 5 «Укрзалізниці». У кімнаті в дальньому лівому кутку приставлено до стіни ліжко, на якому перебувала на час відбування покарання ОСОБА_7 . Кімната умовно поділена на 2 зони: зона відпочинку та кухня, дане приміщення має 2 вікна та окрему туалетну кімнату. Двері у кімнату металеві, ширина дверного отвору 81 см., вихід з кімнати до коридору, з коридору вихід через металеві двері до сходової клітки, сходи обладнані перилами, далі металеві двері з шириною отвору 151 см., які ведуть на вулицю,а саме до прогулянкового дворика, вихід з прогулянкового дворику через металеві двері сірого кольору, ширина отвору дверей складає 108см.

-данними протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 02.02.2014 та відеозаписом до нього, який був проведений на території Качанівської виправної колонії №54 у відділенні №10, за участю свідка ОСОБА_13 , її адвокатів, статистів та понятих.

В ході слідчого експерименту ОСОБА_13 показала кімнату, розташування меблів, де відбувала покарання ОСОБА_7 , у кімнаті 2 вікна, вказала, що праве вікно, яке було на кухні було завжди відкрите, у тому числі 20.04.2012. Вказала на ліжко, розташоване у лівому віддаленому куті, яким користувалась ОСОБА_7 ..

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що 20.04.2012 зранку ОСОБА_7 вивели до слідчих приміщень для зустрічей. О 16:00 год. ОСОБА_7 повернулась до камери та сіла за стіл. Після 17:00 год. до камери зайшли ОСОБА_9 , ОСОБА_19 та принесли висновок німецьких лікарів. Сидячи за вказаним столом, ОСОБА_7 ознайомлювалась з висновком та повідомила прибувших про її бажання показати висновок адвокатам. Зі слів ОСОБА_13 , адміністрація погодилась надати час до понеділка. З висновку вбачалось, що лікарня «Укрзалізниця» не зовсім відповідає хворобі ОСОБА_7 .

Через деякий час до камери завітала комісія МОЗ головою комісії була ОСОБА_20 , комісія складалась з 7 чоловік. ОСОБА_7 повідомила їх про її бажання показати висновок адвокатам, комісія погодилась надати час.

Потім заходив ОСОБА_10 та ОСОБА_19 . ОСОБА_10 зачитав статтю з кодексу стосовно того, що адміністрація колонії має право вивезти засуджену з медичних показників. ОСОБА_7 лежала у ліжку.

Потім заходив прокурор з надзору за СІЗО ОСОБА_21 , ОСОБА_7 прохала ОСОБА_21 робити все згідно закону. Також заходила Піх з Генеральної прокуратури.

Вказала, що заходив ОСОБА_10 та сказав ОСОБА_13 зібрати речі, вона відмовилась, але ОСОБА_7 попрохала про всяк випадок зібрати тільки саме необхідне, на що ОСОБА_13 погодилась.

Близько 20:00 год. ОСОБА_7 була у ліжку у напівлежачому стані, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 вивели з камери ОСОБА_13 по зазначеному коридору прослідували до побутової кімнати, яка розташована на 2му поверху відділення №10, у коридорі горіло світло, двері до побутової кімнати були відчинені. ОСОБА_13 знаходилась навпроти дверей, та крізь прочинені двері бачила яким чином ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вихвалявшись демонстрували удари, показувати як бити людину, граючись. Коли ОСОБА_10 побачив, що ОСОБА_13 спостерігає, зачинив двері.

В 21:00 за ОСОБА_13 прийшов ОСОБА_22 , який перевів засуджену до медичної частини у палату № 3, коли ОСОБА_13 переводили, у огородженому дворі стояла машина швидкої допомоги.

Близько 21:30 год. коли ОСОБА_13 почула дуже гучний крик, потім ще один, голос був ОСОБА_7 . ОСОБА_13 вилізла у вікно, опираючись руками на підвіконня, почула ще один крик, та побачила, як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 несуть загорнуту в ковдру ОСОБА_7 , обличчя було видно.

22.04.2012 о 12:30 годині до палати № 3 прийшов ДПНК ОСОБА_23 та забрав ОСОБА_13 для прибирання перед поверненням ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_7 повернулась до камери, зі слів ОСОБА_13 , вона мала жахливий вигляд, обличчя було опухле. ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_24 , що весь час плакала і що таке приниження вона ніколи не відчувала, також розповіла, що під час вивезення 20.04.2012 до неї була застосована фізична сила. У ванній кімнаті ОСОБА_7 показала ОСОБА_13 синці. Зі слів свідка ОСОБА_13 синці були між лопатками у вигляді двох подряпин, одна велика трошки зарубцювалась, друга тонша, синці були на руках, на зап`ястях, на животі у районі печені великий синець, як кровопідтик, розміром з великий тенісний м`яч.

23.04.2012 у вечорі ОСОБА_13 вивели до спортивного залу, протримали до 01:00 год. ночі ОСОБА_25 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 намагались переконати її дати інтерв`ю з приводу того, що ОСОБА_7 поїхала у лікарню сама. ОСОБА_7 не спала, стукала у двері камери та вимагала повернення ОСОБА_13

-данними протоколу додаткового слідчого експеримента від 08.04.2012 та відеозаписом до нього, свідок ОСОБА_13 показувала, яким чином 20.04.2012 бачила з вікна події, які відбувались в районі прогулянкового дворику та за допомогою статистів та манекену показала, яким чином була загорнута у світлу ковдру ОСОБА_7 та як її несли ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6

-даними протоколу предявлення особи для впізнання за фотознімками від 8 квітня 2014 року, згідно якого ОСОБА_7 впізнала на знимку № 8 особу, яка приймала участь при подіях 20 квітня 2012 року під час перевезенні її до ЦКЛ «Укрзалізниці» м. Харкова за сукупністю рис обличчя, у тому числі за сукупністю багато чисельних дефектів шкіри у вигляді рубцевих змін овальної форми і цією особою, згідно довідки до протоколу на фото №8 зображений ОСОБА_6 .

-даними висновку комісійної судово медичної експертизи №176 /14 від 04.07.2014, проведеної Державною установою «Головне бюро судово медичної експертизи Міністерства охорони здоров?я України», згідно якого комісія експертів, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, медичну документацію, у відповідності до питань постанови, прийшла до таких підсумків: Оцінка ушкоджень, завданих ОСОБА_7 , членами комісії Головного бюро здійснювалась на підставі "Акта відвідування засудженої ОСОБА_7 від 24.04.12р. Відповідно до цього "Акта..." у ОСОБА_7 мали місце такі ушкодження "...у верхній третині латеральної поверхні лівого передпліччя синець в діаметрі приблизно 6x3 см (синього кольору) з елементами набряку м`яких тканин в зазначеній ділянці, в правій здухвинній ділянці згрупіровані два синці овальної форми до 1,5x2,5 см в розмірі синьо-червоного кольору з елементами петехіальної висипки навколо...».
Визначити походження змін шкірних покривів, описаних в "Акті..." у вигляді плями в ділянці нижньої третини лівого передпліччя "...овальної форми...в діаметрі приблизно 2x2,5 см (жовто-коричневого кольору)...", неможливо.
Виходячи з характеру та локалізації ушкоджень у ОСОБА_7 є підстави вважати, що вони могли виникнути 20.04.2012р. від неодноразових (не менше 2-х) дій тупого (-их) предмету (-ів) за обставин,на які вона вказує при допиті у якості потерпілої. Судово-медичних даних про те, що особливості "...шкіряного покрову, судинної системи та кровообігу..."...могли вплинути на утворення тілесних ушкоджень немає.
- даними висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №274/14 від 12.08.2014 року, проведеної Державною установою «Головне бюро судово медичної експертизи Міністерства охорони здоров?я України», згідно яких наявність та характер тілесних ушкоджень можуть бути встановлені на підставі їх безпосереднього вивчення або оцінки існуючого їх опису лікарем та не може бути зроблене за фотографіями. Отже, виходячи з зазначеного, оцінка ушкоджень членами комісії Головного бюро здійснювалась на підставі "Акта відвідування засудженої ОСОБА_7 1960 року народження" від 24.04.12р. (839)" Відповідно до цього "Акта..." у ОСОБА_7 мали місце такі ушкодження "...у верхній третині латеральної поверхні лівого передпліччя синець в діаметрі приблизно 6x3 см (синього кольору) з елементами набряку м`яких тканин в зазначеній ділянці, в правій здухвинній ділянці згрупіровані два синці овальної форми до 1,5x2,5 см в розмірі синьо-червоного кольору з елементами петехіальної висипки навколо..." Визначити походження змін шкірних покривів, описаних в "Акті..." у вигляді плями в ділянці нижньої третини лівого передпліччя "...овальної форми...в діаметрі приблизно 2x2,5 см (жовто-коричневого кольору)...", неможливо.
Виходячи з характеру та локалізації ушкоджень у ОСОБА_7 є підстави вважати, що вони могли виникнути 20.04.2012р. від неодноразових дій (не менше 2-х), тупого (-их) предмету (-ів). Тобто синець "у верхній третині латеральної поверхні лівого передпліччя" міг виникнути від однієї дії тупого предмету в цю ділянку, можливо при захваті рукою, а також два ушкодження на животі у ОСОБА_7 (два "згрупіровані" синці "в правій здухвинній ділянці") могли виникнути від однієї дії тупого предмету, можливо від удару кулаком в цю ділянку, в тому числі й за умови "...розташування її тіла лежачи на ліжку...".
Отже ушкодження у ОСОБА_7 могли утворитись в час та за обставин, на які вона вказує при допиті потерпілої, які зазначені у висновку комісійної судово-медичної експертизи №176/14 від 04.07.2014 року. Ці ушкодження не можуть бути розцінені, як "характерні для спричинення власною рукою", в той же час спричинення таких ушкоджень "власною рукою" повністю виключити неможливо. Вказані ушкодження, як кожне окремо, так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Встановити, "з якою силою травмуючої дії з урахуванням нанесення через ковдру спричинено тілесні ушкодження в правій здухвинній ділянці" неможливо.
-витягом з наказу № 114 о/с від 21 жовтня 2011 року, згідно якого ОСОБА_6 призначено старшим інспектором з професійної підготовки сектору по роботі з особовим складом Качанівської виправної колонії УДД України з питань виконання покарань у Харківській області.

-витягом з наказу № 64 о/с від 26 травня 2012 року, згідно якого ОСОБА_6 призначено інженером (з обслуговування систем тепло- та енергопостачання) відділу інтендантського та господарського забезпечення Качанівської виправної колонії УДД України з питань виконання покарань у Харківській області.

-витягом з наказу № 119 о/с від 11 жовтня 2013 року, згідно якого ОСОБА_6 звільнено за власним бажанням з посади інженера (з обслуговування систем тепло- та енергопостачання) відділу інтендантського та господарського забезпечення Качанівської виправної колонії УДД України з питань виконання покарань у Харківській області.

-витягом з наказу № 110 о/с від 1 грудня 2011 року, згідно якого ОСОБА_6 присвоєно звання лейтенанта внутрішньої служби та особистий номер ( Д-007133).

-посадовою інструкцією страшого інспектора з професійної підготовки сектору по роботі з особовим складом Качанівської виправної колонії УДД України з питань виконання покарань у Харківській області, затвердженою 21.10.2011 року.

-даними з послужного списку ОСОБА_6 та довідкою про наявність у ОСОБА_6 заохочень.

-даними вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року, згідно якого ОСОБА_11 та ОСОБА_10 визнано винними та засуджено за ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, а саме за перевищення влади та службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним інтересам, що супроводжувались насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а також ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 січня 2016 року, яким вищевказаний вирок частково змінено - в частині призначення додаткового покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а в іншій частині вирок залишено без змін.

Проаналізувавши приведені докази у їх сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України - перевищення влади та службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним інтересам, що супроводжувались насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Згідно ст. 374 ч.5 КПК України, суд дійшов до переконання, що стороною обвинувачення здійснені всі можливі, передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_6 на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, а саме:

У зв`язку з неявкою підозрюваного ОСОБА_6 на виклики до слідчого та прокурора, постановою прокурора від 25.11.2014 матеріали відносно нього виділено в окреме провадження за №0000676.

25.11. 2014 року у зв?язку з неявкою ОСОБА_6 на виклики органа досудового розслідування, відсутністтю за місцем свого мешкання, він оголошений у розшук.

Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області 09.12.2014 заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» за фактом переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування. Крім того, відповідно до листа та витягів з обліків Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

9 вересня 2014 року прокурором здійснено виїзд за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та зі слів сусідів встановлено, що останній тривалий час не проживає за місцем прописки, про що складено рапорт. Аналогічні виїзди до місця реєстрації ОСОБА_6 було здійснено слідчим 4 листопада 2014 року та 24 листопада 2014 року.

Крім того, прокурором у кримінальному провадженні 11.09.2014 в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 останнього повідомлено про необхідність його прибуття до прокуратури області для проведення слідчих дій. Разом з тим, ОСОБА_6 повідомив, що з 10.07.2014 він перебуває на території Автономної республіки Крим, де працевлаштувався та прибути до прокуратури області не зможе. За вказаним фактом прокурором складено відповідний рапорт.

24.11.2014 слідчим за погодженням з прокурором складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, яке разом з пам`яткою про процесуальні права та обов`язки під розписку вручено начальнику дільниці №32 КП "Жилкомсервіс" Московського району м.Харкова ОСОБА_26 , для подальшої передачі ОСОБА_6 .

23.08.2014 слідчим у кримінальному провадженні на адресу ОСОБА_6 надіслано повістку про виклик до прокуратури області на 28.08.2014 для проведення слідчих дій. Вказана повістка направлена поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням. Вказаний лист повернуто слідчому за закінченням строку зберігання.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.05.2016 року задоволено клопотання слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Харківської області погоджене з процесуальним прокурором про здійснення спеціального досудового розслідування у порядку ст. 297-1 КПК України.

Під час проведення спеціального досудового розслідування ОСОБА_6 було забезпечено право на захист та призначено захисника ОСОБА_4 .

Також 17.05.2016 слідчим на адресу підозрюваного ОСОБА_6 поштовим зв`язком направлено 2 повістки про виклик на 23.05.2016 та 24.05.2016.

На офіційному сайті прокуратури Харківської області 20.05.2016 розміщено оголошення про виклик підозрюваного ОСОБА_6 до слідчого для проведення слідчих дій на 24.05.2016.

21.05.2016 року відповідно до положень ст.297-5 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр» опубліковано оголошення про офіційний виклик ОСОБА_6 на 09.30 годину 24 травня 2016 року до першого слідчого відділу слідчого управління Харківської області до слідчого ОСОБА_27 . У визначену дату та час він не з» явився без поважних причин.
Крім того, у газеті « Урядовий кур`єр» під час судового провадження публікувалися оголошення про дату, час та місце кожного судового засідання та надсилалися судові виклики за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_6 та в судові засіданні останній не з`являвся.
Таким чином, суд вважає, що при проведенні досудового розслідування та під час судового розгляду повністю дотримано права підозрюваного ОСОБА_6 на захист та доступ до правосуддя.

Обираючи міру покарання ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнанною винною у вчинені кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами. Покарання особи є в певній мірі компенсацією потерпілому за вчинене відносно нього кримінальне правопорушення.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується добре, за останнім місцем роботи задовільно.

Обставин, які помякшуть або обтяжують покарання, передбачені ст. 66, ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, з урахуванням думки потерпілої ОСОБА_7 , яка не наполягала на суворому покаранні, але зазначила, що ОСОБА_6 повинен понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням його права обіймати посади в правоохоронних органах, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення.

Разом з тим, суд вважає необхідним не застосовувати до ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді штрафу виходячи з наступного.

Ст. 5 КК України встановлює, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи має зворотню дію у часі. Оскільки в ч. 2 ст. 365 КК України в редакції від 21 лютого 2014 року додаткове покарання у вигляді штрафу не передбачено, при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України додаткове покарання у вигляді штрафу не підлягає застосуванню.

Крім того, суд відповідно до ст. 54 КК України при вирішенні питання щодо застосування до ОСОБА_6 , який скоїв тяжкий злочин, виконуючи службові обов`язки, будучи працівником правоохоронного органу, вважає необхідним позбавити його спеціального звання - лейтенанта внутрішньої служби, присвоєного наказом № 110 о/с від 1 грудня 2011 року.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням його права обіймати посади в правоохоронних органах, строком на 3 (три) роки.

Позбавити ОСОБА_6 присвоєного йому звання лейтенанта внутрішньої служби згідно наказу № 110 о/с від 1 грудня 2011 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту взяття під варту.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому через його захисника в порядку ст. 323 КПК України.
Суддя - ОСОБА_1