Справа № 428/2123/16-к
Провадження № 11-сс/782/62/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши 15 березня 2016 року в м. Сєвєродонецьку в закритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника начальника відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.02.2016 року про відмову в задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 09.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді від 24 лютого 2016 року було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Луганський області ОСОБА_7 погодженого з заступником начальника відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 09.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України стосовно ОСОБА_8 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя посилався на те, що слідчим не надано доказів неодноразового належного повідомлення підозрюваного ОСОБА_8 про необхідність проведення процесуальних дій та наступного ухилення підозрюваного від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді без поважної причини з метою ухилення від кримінальної відповідальності більш як два рази, тобто мінімум три рази, в рамках кримінального провадження № 0000036. При цьому, у слідчого була об`єктивна можливість спробувати повідомити підозрюваного про процесуальні дії за номерами його телефонів, проте слідчим така можливість використана не була.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 жодного разу не був належним чином повідомлений про будь-які процесуальні дії в рамках кримінального провадження № 0000036, а отже підозрюваний взагалі не обізнаний про наявність такого кримінального провадження та, відповідно, не може бути визнаний таким, що ухиляється від кримінальної відповідальності або від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що в матеріалах кримінального провадження на час розгляду клопотання відсутні докази того, що підозрюваний ОСОБА_8 ухиляється від явки на виклик слідчого, прокурора, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання про проведення спеціального досудового розслідування належить відмовити.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що слідчим відділом Управління СБУ в Луганській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 09.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в березні-квітні 2014 року в м. Луганську створено стійке ієрархічне об`єднання осіб, так звану «Луганську народну республіку» (далі «ЛНР»), яка відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією. Її учасники на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, а також вчиненням інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.
Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «ЛНР».
Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно, з єдиним планом спільних злочинних дій.
На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.
При цьому на керівників та учасників силового блоку покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу представники політичного блоку організовують збір та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їхньої діяльності, чим також забезпечують існування вказаної терористичної організації.
«ЛНР» має стабільний склад лідерів вказаної терористичної організації, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.
З метою реалізації злочинних намірів щодо насильницького захоплення державної влади та зміни конституційного ладу, 25 листопада 2014 року самопроголошеним Головою «ЛНР» ОСОБА_9 виданий указ № 51/1/01/11/14 від 25.11.2014 року, згідно яким створена структура виконавчих органів державної влади «ЛНР.
Згідно вищевказаному наказу, Міністерство надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих Луганської Народної Республіки є виконавчим органом державної влади Луганської Народної Республіки.
В 2014 році, більш точну дату встановити не виявилось можливим, у громадянина України ОСОБА_8 , який знав про незаконність вищезазначених дій представників органів влади самопроголошеної «ЛНР», виник злочинний умисел, направлений на участь у діяльності терористичної організації «ЛНР» шляхом участі в діяльності політичного блоку «ЛНР».
Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою разом з іншими особами, ініціював та надав згоду на призначення його в Міністерство надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих ЛНР на посаду першого заступника міністра зазначеного Міністерства ЛНР.
В листопаді 2014 року ОСОБА_8 був призначений на посаду першого заступника міністра зазначеного «Міністерства надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих ЛНР», приступив до виконання обов`язків посадової особи незаконно утвореного органу влади «ЛНР», який діє на користь терористичної організації «ЛНР».
Згідно ч.2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365- 2, 368, 368-2, З68-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України від 15.01.2015 № 119- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідворотності покарання осіб, які переховуються на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції» тимчасово дія положень ч. 2 ст. 297-1 КПК України поширюється на осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.
Так, в клопотанні вказувалось на те, що згідно результатів виконаного доручення слідчого, оперативним підрозділом встановлено, що ОСОБА_8 перебуває на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим, письмове повідомлення про підозру було вручене в порядку, передбаченому ч.2 ст.135 КПК України.
Крім того, підозрюваний, будучи громадянином України, займаючи керівні посади в органах МНС, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту існування терористичної організації «ЛНР», усвідомлюючи, що вказана терористична організація діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції., бажаючи допомогти в проведенні цієї діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування на території Луганській області системи органів державної влади «ЛНР», у тому числі виконавчої, в склад якої входить «МНС ЛНР», з метою становлення і зміцнення терористичної організації та недопущення контролю української влади на території Луганської області, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, здійснює свою діяльність від імені терористичної організації «ЛНР», тобто сприяє діяльності терористичної організації, тим самим вчиняє кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст.258'3 КК України
Підозрюваного 06.11.2015 оголошено у розшук у зв`язку з тим, що останній, перебуваючи на тимчасово окупованій території, переховується від органів слідства. В даному випадку, під ухиленням вважаються будь-які умисні дії, вчинені підозрюваним з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника.
Тим самим встановлено, що ОСОБА_8 перебуваючи на тимчасово окупованій території, чим змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на його розшук та затримання, переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст.297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. Тобто норма Закону вказує на вичерпний перелік підстав для відмови в задоволені клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.
З огляду на це, посилання суду на відсутність доказів того, що підозрюваний ухиляється від явки на виклик слідчого, не може служити підставою для відмови у задоволенні зазначеного клопотання.
Просить ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.02.2016 справа про відмову в задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 09.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України - скасувати.
Винести нову ухвалу про задоволення клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 09.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України стосовно ОСОБА_8 .
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, вислухавши думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч.5 ст.139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.
Як зазначено у ч.3 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення якого у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому дійсним КПК України, з особливостями, встановленими цим Законом. Вимога про оголошення у міждержавним або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365 2, 368, 368-2, З68-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Частиною другою Прикінцевих положень Закону України від 15 січня 2015 року № 119-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідворотності покарання осіб, які переховуються на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції» передбачено, що тимчасово дія положень частини п`ятої статті 139, частини другої статті 297-1, пункту 4 частини другої статті 297-2, частини першої та абзацу третього частини третьої статті 297-4, абзацу першого частини третьої статті 323 Кримінального процесуального кодексу України поширюється на осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції та/або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук.

З клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді, згідно з ч.1 ст.297-2 КПК України, має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.

Слідчий суддя, згідно з частинами першою та другою статті 297-4 цього Кодексу, відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя повинен був з`ясувати:
- наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення;
- наявність доказів, що підозрюванийпереховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

- наявність доказів, що підозрюванийперебуває на тимчасово окупованій території України і оголошений у розшук.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження досудового розслідування № 0000036, апеляційним судом встановлено, що наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, при обставинах, викладених у поданні слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування, підтверджується наданими суду та дослідженими під час апеляційного розгляду письмовими доказами, а саме: витягом з ЄРДР від 09.02.2016 року про розпочате кримінальне провадження № 0000036 за ст.258-3 ч.1 КК України стосовно ОСОБА_8 (а.с.1); протоколами огляду інтернет-мережі від 18.08.2015 року (а.с.12) та від 02.09.2015 року (а.с.13-15), в яких зафіксовано факт перебування ОСОБА_8 на посаді першого заступника міністра «Міністерства надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих ЛНР»; повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 17 вересня 2015 року у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК, а саме у вчиненні умисних дій, спрямованих на участь в терористичній організації (а.с.5-6) .
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, була також перевірена слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого та надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу для участі у розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та при розгляді клопотання на арешт майна у кримінальному провадженні № 0000036, що підтверджується ухвалами Сєвєродонецького міського суду від 28 вересня 2015 року та 12 жовтня 2015 року.
Факт наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, а також знаходження підозрюваного на теперішній час на тимчасово окупованій території Луганської області, яка визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України № 254-V111 від 17.05.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» не заперечується в оскаржуваній ухвалі слідчого судді Сєвєродонецького міського суду від 24 лютого 2016 року.
Таким чином, оскільки наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність доказів, що підозрюваний ОСОБА_8 переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності перевірені та встановлені вищезазначеною ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 28 вересня 2015 року, яка набрала законної сили, колегія суддів вважає безпідставними висновки слідчого судді про те, що слідчим не надано доказів неодноразового належного повідомлення підозрюваного про необхідність проведення процесуальних дій та наступного ухилення того від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді без поважної причини з метою ухилення від кримінальної відповідальності більш як два рази, тобто мінімум три рази, в рамках кримінального провадження № 0000036.

Крім того, факт оголошення підозрюваного ОСОБА_8 у розшук підтверджується наявною у матеріалах кримінального провадження № 0000036 постановою старшого слідчого в ОВС УСБ в Луганській області ОСОБА_10 від 6 жовтня 2015 року (а.с.8), з якої вбачається, що підозрюваний з метою переховування від органів досудового розслідування та суду знаходиться на тимчасово окупованій території України і його місцезнаходження не відомо.
На виконання постанови про розшук слідчим були дані відповідні доручення оперативним підрозділам УСБУ в Луганській області та ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з розшуком підозрюваної особи постановою слідчого від 15 жовтня 2015 року досудове розслідування у кримінальному провадженні на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України зупинено.
Таким чином колегія суддів вважає, що вищезазначеним обставинам справи слідчий суддя не дав належної оцінки та залишив поза увагою, чим допустив неповноту судового розгляду, що відповідно до ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції.
З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.407 ч.3 КПК України колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора ОСОБА_11 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 лютого 2016 року якою було відмовлено у задоволенні клопотання старшому слідчому в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Луганський області ОСОБА_7 погодженого з заступником начальника відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 09.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Винести нову ухвалу якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Луганський області ОСОБА_7 погодженого з заступником начальника відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 09.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає,

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_1