Справа №560/1068/16-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубровиця Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, студента ІІІ курсу РДГУ, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
ОСОБА_5 в травні 2016 року біля 02 год., точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, разом із невстановленою слідством особою, шляхом зриву навісного замка за допомогою металевого лому, проник до приміщення гаражу ОСОБА_6 , який знаходиться поблизу автошколи м.Дубровиця, де з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, умисно, протиправно, всупереч волі власника, таємно заволодів автомобілем марки "ЗАЗ-968М" реєстраційний номер НОМЕР_1 , виштовхавши даний автомобіль на вулицю з приміщення гаражу, не запускаючи двигун і який на праві приватної власності належить останньому, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 4247 грн.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальному акті обставини. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 повністю підтримав показання наданні в ході досудового розслідування та зазначив, що претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, а тому просить суворо не карати.
Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, за ознакою проникнення в приміщення, а тому кваліфікація його дій за ч.2 ст.289 КК України є правильною.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Тому суд, призначаючи покарання, враховує те, що вчинений обвинуваченим злочин, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, є студентом третього курсу Рівненського державного гуманітарного університету заочної форми навчання, негативно ставиться до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ", раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілого ОСОБА_6 який вказав, що будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, та враховуючи його молодий вік просить суд суворо обвинуваченого не карати.
Слід зазначити, що як передбачає ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі без конфіскації майна та рахує за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.
- автомобіль марки "ЗАЗ 968М" із демонтованим державним реєстраційним номером, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 - повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1