Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/189/16 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 4 ст.296 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2016 року. м. Кіровоград
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000529 від 30.12.2014 року за апеляційними скаргами прокурора який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світловодськ. українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , судимого:

- 15.04.1992 року Кіровоградським обласним судом за ч.2, 3 ст.140, ст.86-1 КК України (1960) року на 10 років 6 місяців 2 доби. Звільнений з місць позбавлення волі 08.12.1999 року на підставі постанови Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.1999 року умовно-достроково на 2 роки 18 днів;

- 23.07.2003 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 05.06.2006 року на підставі постанови Ленінського районного суду міста Кіровограда а від 29.05.2006 року умовно - достроково на 7 місяців 24 дні;

- 02.02.2009 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 23.09.2010 року на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.09.2010 року умовно достроково на 9 місяців 20 днів,

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців.

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення судово-балістичної експертизи в розмірі 393 грн. 12 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнано винуватими та засуджено за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, групою осіб, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_9 із застосуванням спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмету, а саме: пневматичного пружинно-поршневого пістолету марки "ИЖ- 45", обвинуваченим ОСОБА_10 із застосуванням спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмету, а саме: дерев`яної палиці, за таких обставин.

Так, 30 грудня 2014 року близько 08 год., ОСОБА_10 та ОСОБА_9 разом із ОСОБА_11 , відносно якого матеріали виділено в окреме кримінальне провадження, без наявної на те законної підстави, тобто без мети здачі металобрухту, на автомобілі марки "ВАЗ 212140" державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхали до території прилеглої до ПАТ "Вторинні ресурси", розташованого по вул. Промисловій, 1, смт. Побузьке, Голованівського району, Кіровоградської області, де перебували в період часу з 8 год. по 10 год. 30 грудня 2014 року. В ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник умисел на вчинення хуліганських дій на ПАТ "Вторинні ресурси".

Перед початком вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 поміняв номерні знаки на автомобілі марки "ВАЗ 212140" державний номерний знак НОМЕР_1 на державні номерні знаки (транзитні) червоного кольору - 05 АС 9219 та замаскував своє обличчя сонцезахисними окулярами, одягнув на голову капюшон куртки та взяв з собою спеціально пристосований та заздалегідь заготовлений предмет, а саме: пневматичний пружинно-поршневий пістолет марки "ИЖ-45" серії НОМЕР_2 калібром 4.5 мм, який відповідно до висновку балістичної експертизи від 13.02.2015 року № 34 вогнепальною зброєю не являється, та придатний для стрільби метальними снарядами до пневматичної зброї, калібру 4.5 мм.

Реалізовуючи свій злочинний намір обвинувачені, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, зайшли до службового приміщення ПАТ "Вторинні ресурси", де ОСОБА_9 діючи з хуліганських спонукань, зневажаючи та нехтуючи існуючими у суспільстві правилами та нормами поведінки, у присутності потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 , приставив до голови потерпілої ОСОБА_15 пневматичний пружинно-поршневий пістолет марки "ИЖ-45" серії НОМЕР_2 , при цьому погрожував присутнім фізичною розправою шляхом висловлення словесних погроз.

ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи порушувати громадський порядок, в цей час наніс удари дерев`яною палицею в область голови ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді садна на правій лобній ділянці голови, крововиливу на передній боковій поверхні правого плеча у верхній треті, які згідно висновку експерта №4 від 02.01.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого продовжуючи свої протиправні дії наніс удари дерев`яною палицею в область голови ОСОБА_13 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді садна на правій лобній ділянці голови, набряку на волосяній частині лівої потиличної ділянки голови, які згідно висновку експерта № 3 від 02.01.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційних скаргах:

Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та юридичної кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просив вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 5 років позбавлення волі. ОСОБА_10 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 6 років позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни. Посилаючись на те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення та особи обвинувачених, внаслідок чого призначене покарання через свою м`якість не може слугувати запорукою їх виправлення. Також, судом належним чином не враховано, що кримінальне правопорушення, вчинене засудженими, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Крім того, призначаючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання судом першої інстанції не в повній мірі враховано особи обвинувачених та суспільну небезпеку, тяжкість скоєного злочину, який є тяжким, представляє собою підвищену суспільну небезпеку, що призвело до порушення громадського порядку, що виразилося у зупиненні роботи підприємства - ПАТ «Вторинні ресурси», яке не змогло здійснювати діяльність в нормальному режимі відповідно до розпорядку роботи, що підтверджено показаннями потерпілих по кримінальному провадженні ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 та спричинення потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, які відповідно до висновків експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначив, що обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вина у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнана лише в судових дебатах, при дачі показань в судовому засіданні обвинувачені заперечували свою причетність до вчинення злочину, незважаючи на те, що їх вина у вчиненні інкримінованого злочину, повністю доведена показами в судовому засіданні потерпілих, свідка та дослідженими матеріалами кримінального провадження. Також вказав, що поза увагою суду при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 залишено обтяжуючу обставину, яку встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження, а саме: вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено його особистими показами наданими в судовому засіданні та показами обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до яких перед вчиненням злочину ОСОБА_9 вживав наркотичні засоби чим проігноровано п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та юридичної кваліфікації дій обвинувачених, просила вирок суду першої змінити через невідповідність призначеного покарання особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та призначити ОСОБА_9 більш м`яке покарання, із застосуванням ст.ст. 69, 75,76 КК України з випробуванням з іспитовим строком. Посилаючись на те, що в ході судового розгляду 02.12.2015 року ОСОБА_9 чітко зазначив, що визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, про що свідчать і його показання, в яких він детально повідомив про події, що відбулися 30.12.2014 року в приміщенні ПАТ «Вторинні ресурси», не приховуючи при цьому подробиць і жодним чином не перекручуючи факти, що викладені в обвинувальному акті та встановлені в судовому засіданні та не оспорюючи їх. Відповідаючи на запитання захисту повідомив, що вину визнає повністю. Однак, після того, як ОСОБА_9 закінчив надавати показання та після того, як всі учасники судового розгляду закінчили задавати питання ОСОБА_9 , судом було поставлено запитання про мотив і мету вчинення останнім хуліганських дій, на що ОСОБА_9 , не розуміючи до кінця суті запитання, повідомив, що не мав ніякого умислу, ніяким чином не заперечуючи своєї вини у вчиненні дій, які йому інкримінуються. На друге запитання суду, яке було сформульовано таким чином: «виходить, що ви не визнаєте свою вину, зважаючи на відсутність умислу», на що ОСОБА_9 , до кінця не розуміючи суті попереднього запитання і того, що суд намагався в нього вияснити, відповів: «виходить, що так». Такий вислів взагалі не можна сприймати як невизнання вини, оскільки запитання судом було поставлено некоректно, що взагалі не давало ОСОБА_9 змоги сформулювати свою відповідь. Проте, суд у вироку по іншому зазначає дану обставину, вказавши, що ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.
Зазначає, що суд першої інстанції у вироку вказує на існування двох пом`якшуючих покарання ОСОБА_9 обставин, тобто визнані судом та наголошує на відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Проте, зважаючи на наявність двох пом`якшувальних покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе за умови призначення покарання у виді позбавлення волі. Зазначила, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що сторона захисту та обвинувачений ОСОБА_9 просили визнати також обставиною, що пом`якшує покарання, наявність тяжкого захворювання у обвинувачуваного, яке відноситься до категорії тяжких, невиліковних, у зв`язку із чим останній перебуває на обліку в спеціалізованому медичному закладі, крім того визначена клінічна стадія захворювання є передостанньою стадією захворювання ( ІІІ стадія), таке захворювання вимагає постійного пожиттєвого медичного лікування (терапії), постійного медичного обстеження та медичного нагляду. Стан здоров`я обвинувачуваного, зважаючи на специфіку захворювання, підтримується в задовільному стані лише завдяки вчасному та системному, безперервному медичному лікуванню (терапії). На теперішній час, стан здоров`я обвинувачуваного значно погіршився в умовах перебування в умовах попереднього ув`язнення в установі УВП № 14, зважаючи на відсутність безперервної терапії, яка не може надаватись в умовах установи через відсутність необхідних препаратів та належного медичного обстеження. Крім того, обвинувачуваний ОСОБА_9 є таким, що раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному диспансері не перебуває, хворіє на тяжке захворювання що потребує додаткового діагностування та необхідного лікування пожиттєвого лікування (АРТ терапії). Вказала, що судом мали б бути враховані показання потерпілих, які були допитані під час судового розгляду, що обвинуваченим ОСОБА_9 нікому з потерпілих не було завдано фізичної шкоди, оскільки він нікого не бив, та не було завдано матеріальних збитків. Цивільні позови в кримінальному провадженні не заявлялись, що підтверджує відсутність претензій до обвинувачуваного ОСОБА_9 . Зброя пневматичний пружино поршневий пістолет марки «ИЖ -45» серії № НОМЕР_3 , калібру 4,5 мм, яка була в руках обвинувачуваного ОСОБА_9 під час подій 30.12.2014 року, ним ніяким чином не використана, тобто нікому не завдано жодного травматичного впливу за її допомогою, що також має бути враховано судом при призначенні покарання обвинуваченому. Зазначила, що суд першої інстанції не врахував всіх вищенаведених обставин, позицію сторони захисту, висловлену в дебатах щодо можливості призначення покарання ОСОБА_9 із застосуванням ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив вирок суду першої інстанції змінити через невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та призначити йому більш м`яке покарання, із застосуванням ст.ст. 69, 75,76 КК України з випробуванням з іспитовим строком. Посилаючись на те, що при призначенні покарання суд допустив однобічність та неповноту судового слідства і, зокрема, не врахував всі пом`якшуючі обставини покарання що призвело до ухвалення занадто суворого вироку. Під час судового розгляду він надавав суду правдиві показання в яких вину у вчиненні хуліганських дій визнав повністю та щиро розкаявся. Суд неправильно розцінив його показання коли задавав питання щодо умислу та мотиву та мети вчинення хуліганських дій. Вказані питання суду він не зрозумів та надав відповіді які суд чомусь розцінив як невизнання вини. Крім того вказав, що суд безпідставно не застосував при наявності двох пом`якшуючих обставини покарання положення ст.69 КК України та не звільнив його від покарання з випробуванням з іспитовим строком. Суд не врахував при призначенні покарання, що потерпілим він тілесних ушкоджень та матеріальної шкоди не завдав. Цивільні позови не заявлені.

Обвинувачений ОСОБА_10 просив вирок суду першої інстанції змінити через невідповідність призначеного покарання особі засудженого, що призвело до надто суворого покарання та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Посилаючись на те, що районним судом при призначенні покарання не враховано жодної пом`якшуючої обставини, хоча у нього на утриманні в цивільному шлюбі є малолітня дитина. Також судом першої інстанції не враховано стан здоров`я ОСОБА_10 , а саме те, що він хворіє на гепатит «С», хронічний холецистит, хронічний панкреатит, гастропатія, гострий реактивний артрит, поліартрит І-ІІ ст., лімфостаз верхніх і нижніх кінцівок, остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, стійкий больовий синдром, постійно потребує знеболюючих ліків. Також, судом не взята до уваги позитивна характеристика з місця проживання та від сусідів.

Вказав, що досудове розслідування проведено поверхово та упереджено. Слідчий не об`єктивно зібрав відомості щодо особи обвинуваченого. Дані обставини частково знайшли своє відображення в матеріалах справи, однак проігноровані судом при призначенні покарання. Крім того, суд безпідставно зазначив у вироку, що: «заяви обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у судових дебатах про визнання вини, суд не приймає до уваги як щире каяття та визнання своєї вини, оскільки згідно наданих ними показань від час судового розгляду останні оспорювали пред`явлене їм обвинувачення. Також вказав, що на даний час розуміє, що його, ОСОБА_10 , дії вказані в обвинуваченні хоча і не пов`язані з ціллю вчинення хуліганських дій, але відносяться до них, а тому вину визнає. Крім того, суд зазначив як обтяжуючу обставину рецидив злочину, однак даний висновок є необґрунтованим та недопустимим.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляцію та просив відмовити в апеляціях захисника - адвоката ОСОБА_7 та обвинувачених, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 які просили задовольнити подані апеляції, та просили в апеляції прокурора відмовити, провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в частині дослідження наданих документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_10 та дані про хворобу матері останнього, обговоривши доводи апеляцій, перевіривши матеріали кримінального провадження дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги прокурора, адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 підлягають залишенню без задоволення, з таких підстав.

Досудове та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду першої інстанції висновки про наявність в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинувачених за ч. 4 ст. 296 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 у суді першої інстанції вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення фактично не визнав та показав, що 28.12.2014 року виписався з лікарні та поїхав до м. Світловодська, де дізнався, що його співмешканка ОСОБА_17 з дитиною поїхала в с. Свірневе Голованівського району. 29 січня 2014 року разом з ОСОБА_11 вони прибули до м. Кіровограда з метою поїхати в Голованівський район забрати свою співмешканку та дитину, проте запізнилися на останній автобус. Він зателефонував до свого знайомого ОСОБА_18 , проживаючого в АДРЕСА_3 та попросив відвезти їх в смт. Голованівськ. ОСОБА_19 сказав, щоб підійшли близько 17 год. до нього додому. Коли прийшли до ОСОБА_18 , там вже був і ОСОБА_9 , з яким познайомився. В подальшому поїхали автомобілем "Нива", яким керував ОСОБА_9 до смт. Голованівськ по "бетонці". При виїзді на "бетонку" ОСОБА_9 повідомив, що автомобіль "Нива" йому не належить, а є власністю фірми, тому ОСОБА_9 , поміняв державні номерні знаки на транзитні, які були встановлені на транспортний засіб в момент вчинення злочину. Коли приїхали в Голованівський район зустрілися із знайомим ОСОБА_20 , де пили каву та розмовляли. Звідти приїхали до його співмешканки в с. Свірнево, Голованівського району. Співмешканка повідомила його, що не може їхати в м. Світловодськ через те, що не оформлені всі документи. Вказав, що деякий період проживав в с. Липовеньке Голованівського району, часто приїздив на метало-прийомний пункт в смт. Побузьке, де сам здавав металобрухт, та привозив його людям на здачу. 30.12.2014 року близько 7год. 30 хв., доїхали до смт. Побузьке Голованівського району на заправку, з метою заправити автомобіль, в цей час він, ОСОБА_10 , надав ОСОБА_11 кошти в сумі 500 грн. однією купюрою, яку той йому не повернув. На даній заправці не заправилися, по причині відсутності в оператора здачі. Після того приїхали до метало-прийомного пункту, оскільки ОСОБА_9 думав купити там собі металеві бочки. До ПАТ "Вторинні ресурси" приїхали близько 8 год. ранку 30.12.2014 року. На території метало-прийомного пункту побачив чоловіка, в якого запитав ОСОБА_21 та дізнався, що їх ще не має на роботі. В період часу з 8 год. до 10 год. 30.12.2014 року проводили своє дозвілля біля території підприємства, де з ОСОБА_9 стріляли з пневматичного пістолета. Також ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вживали наркотичні засоби. Він, ОСОБА_10 попросив ОСОБА_11 взнати про ОСОБА_22 , гроші розмінювати не просив. В приміщення ПАТ "Вторинні ресурси" він з ОСОБА_9 зайшли близько 10 год., двері в приміщення були відчинені, за столом у битовці сиділо четверо осіб: ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , останні як їх побачили стали посміхатися. В приміщення він, ОСОБА_10 , зайшов у шерстяній спортивній шапці, яка була натягнута до очей, в руках у нього була дюралюмінієва палиця яку тримав попереду себе. ОСОБА_9 був у сонцезахисних окулярах на обличчі, на голові був одягнений капюшон від куртки, в руках тримав пістолет, коли ОСОБА_9 дістав його з куртки він не бачив. Коли ОСОБА_9 направив пістолет на присутніх, ОСОБА_13 в цей час перестрибнув через стіл та наніс удар ОСОБА_9 по голові металевою раковиною. Його за тулуб ззаду обхопив руками ОСОБА_14 , тому він, ОСОБА_10 , нікому не міг наносити удари та нікому з потерпілих не наносив ударів. В приміщенні все проходило мовчки, вони втекли через пару хвилин, після того як потерпілі вчинили їм опір. ОСОБА_10 показав, що ніяких вимог на видачу майна, грошових коштів до потерпілих вони не висували та майном підприємства чи потерпілих не заволоділи. В судовому засіданні суду першої інстанції показав, що умисел та вчинення хуліганських дій в нього був відсутній.

Допитаний під час судового розгляду суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення фактично не визнав та показав, що на автомобілі "Нива" поїхав в Голованівський район, с. Свірневе з метою забрати дружину з дитиною обвинуваченого ОСОБА_10 та разом з ними поїхав ОСОБА_11 . Їхали до смт. Голованівськ по "бетонці". При виїзді з м. Кіровограда на бетонку поміняв державні номерні знаки на транзитні номерні знаки, які були на транспортному засобі в момент вчинення злочину, тому що автомобіль "Нива" йому не належить, а являється власністю фірми. Коли приїхали в Голованівський район ОСОБА_10 зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_20 , де пили каву та розмовляли. Звідти приїхали до співмешканки ОСОБА_10 в с. Свірнево. До ПАТ "Вторинні ресурси" приїхали 30.12.2014 року близько 8 год., оскільки нікуди не поспішали там проводили своє дозвілля: ходили, стріляли з пневматичного пістолета, він та ОСОБА_11 вживали наркотичні засоби. В приміщення ПАТ "Вторинні ресурси" він та ОСОБА_10 зайшли близько 10 год. 30.12.2014 року, він зайшов першим, за ним ОСОБА_10 . Він, ОСОБА_9 в приміщення зайшов в сонцезахисних окулярах на обличчі та капюшоні від куртки на голові. В руках у нього був пневматичний пістолет, оскільки, через великі розміри його не можна було сховати в кишені куртки. В ОСОБА_10 на голові була шерстяна спортивна шапка, яка була натягнута до очей. Чи було щось в руках ОСОБА_10 не зміг пояснити, але зазначив, що міг і не бачити. В приміщенні перебувало 4 особи - ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які грали в доміно. Він, ОСОБА_9 навів пневматичний пістолет на присутніх, чи висловлював словесні погрози про фізичну розправу не пам`ятає. Зазначив, що ОСОБА_10 обхопив руками якийсь хлопець, який в подальшому вдарив його раковиною від умивальника. ОСОБА_10 нікому тілесних ударів не наносив. На місці злочину залишилися його сонцезахисні окуляри та пневматичний пістолет, який йому належить. Також обвинувачений зазначив, що ніяких вимог на видачу майна, грошових коштів до потерпілих вони не висували та майном підприємства чи потерпілих не заволоділи. В судовому засіданні суду першої інстанції надаючи пояснення з приводу вчиненого кримінального правопорушення вказав, що умислу на вчинення хуліганських дій не мав.

Незважаючи на фактичне невизнання вини, вина ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, проведеного судом першої інстанції і, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_12 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що працює на ПАТ "Вторинні ресурси" на посаді механіка. 30.12.2014 року о 9 год. із дружиною ОСОБА_15 приїхали на роботу на своєму автомобілі. В приміщенні битовки за столом тумбою грали в доміно він, ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 . Він, ОСОБА_12 , сидів зліва, ОСОБА_15 з права, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 за столом. Він, ОСОБА_12 , помітив на площадці чоловіка і коли вийшов з приміщення до нього, чоловік попросив поміняти гроші, пояснив, що потрібно розрахуватися за таксі. Розміняв 500 грн. та чоловік пішов. Ця подія мала місце в проміжок часу між 9 та 10 год. В цей же день, близько 10 год. 10 хв. в побутове приміщення забігло двоє осіб, один з яких був в сонцезахисних окулярах та на голові низько натягнутий капюшон куртки, в руках був пістолет. Друга особа була в масці з отворами та з палицею в руках, то була дерев`яна ніжка від стола на кінці якої був закручений болт, довжиною палиця була довшою за ніжку стільця. Чоловік, який був з пістолетом направив його до голови дружини ОСОБА_15 на відстані десь близько 15 см. Він, ОСОБА_12 , схопив за пістолет, щоб той не вистрілив, оскільки сприйняв його як бойовий пістолет, другий чоловік який був з палицею в цей час наніс йому, ОСОБА_12 , удар по голові, внаслідок чого розсік шкіру та потекла кров. Він, ОСОБА_12 продовжував боротися з чоловіком зі зброєю. Його дружина вхопилася руками за палицю, та намагалася її втримати. Також його дружина, ОСОБА_16 , намагалася стягнути шапку з даної людини, але натягла її ще більше. Потім через стіл перескочив ОСОБА_13 та взявши рукомийник ударив нею чоловіка з пістолетом, від чого останній впав на підлогу. В руках у нього залишився пістолет, який пізніше було вилучено працівниками міліції. Першим втік чоловік з палицею, а потім другий чоловік, який був зі зброєю, останній тікаючи пошкодив ножем шини на його автомобілі та автомобілі ОСОБА_13 . При яких обставинах отримав тілесні ушкодження ОСОБА_13 не бачив, але знає, що удари були нанесені по голові. Також зазначив, що ОСОБА_9 нікого не бив. Всі події відбувалися дуже швидко та тривали близько 2 хв. Обвинувачені в ході нападу не заволоділи їхнім майном та майном підприємства, та не висловлювали намірів на його заволодіння. Після цих подій він та ОСОБА_13 звернулися за наданням медичної допомоги до лікарні, після чого були направлені на проведення судово-медичної експертизи. Претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має. Цивільний позов заявляти не буде.

-показаннями потерпілої ОСОБА_16 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що працює начальником дільниці на ПАТ "Вторинні ресурси". 30.12.2014 року близько 10 год., вони в чотирьох - вона, її чоловік ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 грали в побутовому приміщенні в доміно. В цей час забігло двоє чоловіків, в одного з них в руках був пістолет, а в другого в руках була палиця. Побачивши їх вони їм усміхнулися, думали, що це жарт. Проте коли чоловік який тримав палицю в руках ударив її чоловіка по голові, а другий направив пістолет їй в голову, вона зрозуміла, що це не жарт. Її чоловік, ОСОБА_12 , схопив за пістолет, а вона вхопилася руками за палицю, та намагалася її втримати. В ході боротьби чоловік із палицею наніс ще один удар палицею по голові її чоловіка. ОСОБА_13 перескочив через стіл та взявши металевий рукомийник, ударив ним чоловіка з пістолетом по голові, від чого останній, відступаючи назад, перечепився за поріг та впав на підлогу. Потім вони втекли. Всі події відбувалися дуже швидко та тривали близько 2 хв. Обвинувачені в ході нападу не заволоділи їхнім майном та майном підприємства, та не висловлювали намірів на його заволодіння. Претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має. Цивільний позов заявляти не буде.

-показаннями потерпілого ОСОБА_13 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що працює машиністом крана на ПАТ "Вторинні ресурси". 30.12.2014 року близько 10 год., в приміщення, де вони грали в доміно забігло двоє чоловіків, в одного з них в руках був пістолет, а в другого в руках була палиця. Чоловік який тримав палицю в руках ударив ОСОБА_12 по голові, а другий направив пістолет ОСОБА_16 в голову. Події дуже швидко розвивалися і він навіть не пам`ятає яким чином перескочив через стіл, схопив металевого рукомийника і двічі ударив ним по голові чоловіка, який був зі зброєю, від чого чоловік оступився і впав, зброя залишилася в руках ОСОБА_12 . Тікаючи, чоловік в якого раніше була зброя, дістав ножа та пробив шину автомобіля ОСОБА_12 , а за ворітьми пробив дві шини його автомобіля. Претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має. Цивільний позов заявляти не буде.

-показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що працює машиністом крана на ПАТ "Вторинні ресурси". 30.12.2014 року близько 08 год. прийшов на роботу і побачив, що по території ходить якийсь чоловік. Підійшовши до нього, чоловік став розпитувати, чим займається їх підприємство, чи є на роботі керівництво, чи можливо привезти металобрухт. Вони поспілкувалися, і чоловік, оскільки ворота на територію були закриті, проліз під воротами і пішов далі. Близько 10 год. в цей же день в приміщення де вони грали в доміно зайшло двоє чоловіків. В одного з них в руках був пістолет. Чоловік був в темних окулярах та на голові низько натягнутий капюшон куртки. В другого чоловіка в руках була палиця. Чоловік, в руках якого був пістолет, направив його в сторону голови ОСОБА_16 , а її чоловік ОСОБА_12 став відводити в сторону пістолет. В цей час другий чоловік палицею наніс ОСОБА_12 удар по голові. Всі події дуже швидко відбувалися. ОСОБА_16 після нанесення удару її чоловіку по голові піднялася із-за столу і в неї виникла боротьба з чоловіком з палицею. ОСОБА_13 вискочив із-за столу і в нього зав`язалася бійка з чоловіком зі зброєю. Він обхопив руками чоловіка із палицею, який на той час боровся з ОСОБА_16 і дані чоловіки втекли. Тікаючи, чоловік в якого раніше була зброя, дістав ножа, пробив шину на автомобілі ОСОБА_12 , а за воротами пробив дві шини на автомобілі ОСОБА_13 .

Крім того вина обвинувачених, і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції підтверджується іншими зібраними по справі доказами оголошеними і дослідженими в суді першої інстанції, і, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 30.12.2014 року та фото таблицями до даного протоколу, якими слідчим зафіксовано огляд території підприємства ПАТ "Вторинні ресурси", розташованого за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, смт. Побузьке, вул. Промислова, 1. Дане акціонерне товариство з усіх сторін огороджене металевим парканом виготовленим з металевої сітки "Рабиці" висотою 1 м 20 см. Вхід на територію здійснюється через металеві двохстворчаті ворота, які на час огляду перебувають у відчиненому положенні. На території з лівого боку знаходиться вагова, з правого боку знаходиться побутове приміщення, вхід в яке здійснюється через одностворчаті дерев`яні двері, які під час огляду перебувають у зачиненому положенні, пошкоджень на вказаних дверях не виявлено, вказане приміщення складається з веранди та двох кімнат. У веранді слідів вчинення злочину не виявлено, по праву сторону від вхідних дверей знаходиться холодильник та металева шафа, по ліву сторону металевий візок та ще одна металева шафа. З веранди через одностворчаті дерев`яні двері, ззовні оббиті шкірозамінником здійснюється вхід в кімнату №1, в якій праворуч біля стіни знаходиться умивальник, за ним дерев`яна тумба, далі металева шафа та ліжко за яким знаходиться холодильник. Навпроти під іншою стіною знаходиться чотири металевих шафи. По центру кімнати знаходиться дерев`яний стіл, який застелений зверху поліетиленовою плівкою. На столі виявлено металевий предмет за зовнішніми ознаками схожий на пістолет, з одного боку на якому є викарбований напис "ДА3321", з іншої "1946 г", також виявлено уламки пластику та сонячні окуляри. Також в даній кімнаті на металевій раковині умивальника виявлено сліди бурого кольору за зовнішніми ознаками схожими на кров. На території підприємства виявлено пошкоджені шини на автомобілі "КІА". Вилучено змиви РБК з раковини умивальника, сонцезахисні окуляри, предмет схожий на пістолет, частини пластику (а.с.79-96 т.2);

- висновком судово-медичної експертизи № 4 від 02.01.2015 року, якою встановлено, що у ОСОБА_12 наявні пошкодження у вигляді саден на правій лобній ділянці голови та крововиливу на передній боковій поверхні правого плеча у верхній треті. Дані пошкодження могли утворитися від дії твердих тупих предметів, які мають обмежену контактуючу поверхню, строком не менше 3 діб до часу обстеження і відносяться до категорії легких (а.с.136 т.2);

- висновком судово-медичної експертизи № 3 від 02.01.2015 року, якою встановлено, що у ОСОБА_13 наявні пошкодження у вигляді саден на правій лобній ділянці голови, набряку на волосяній частині лівої потиличної ділянці голови. Дані пошкодження могли утворитися від дії твердих тупих предметів, які мають обмежену контактуючу поверхню, строком не менше 3 діб до часу обстеження і відносяться до категорії легких (а.с.142 т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.01.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_9 , згідно якого слідчим зафіксовано, як підозрюваний ОСОБА_9 розповів та показав, при яких обставинах ним було вчинено кримінальне правопорушення ( а.с.150-153 т.2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.01.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_10 , згідно якого слідчим зафіксовано, як підозрюваний ОСОБА_10 розповів та показав, при яких обставинах ним було вчинено кримінальне правопорушення ( а.с.154-157 т.2);

- протоколом огляду місця події від 02.01.2015 року та фото таблицями до даного протоколу, згідно якого слідчим зафіксовано огляд домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_4 . На території домоволодіння знаходиться житловий будинок та господарське приміщення. На горищі гаража у лівому дальньому куті виявлено два транзитних номерних знака, червоного кольору з написом " НОМЕР_4 ", які вилучено (а.с.166-169 т.2);

- протоколом огляду місця події від 31.12.2014 року та фото таблицями до даного протоколу, згідно яких слідчим зафіксовано огляд квартири АДРЕСА_5 . Виявлено та вилучено: 2 паперових згортка з речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору, маску з тканини, 2 мобільних телефони (а.с.186 т.2);

- висновком судово-балістичної експертизи № 34 від 13.02.2015 року встановлено, що предмет вилучений 30.12.2014 року під час огляду місця події по АДРЕСА_6 , вогнепальною зброєю не являється, а є пневматичним пружинно-поршневим пістолетом "ИЖ- 45", серії НОМЕР_2 , калібру 4,5 мм, 1946 p.в., виготовлений промисловим способом, виробництва Іжевського механічного заводу (СРСР). Даний пістолет придатний для стрільби метальними снарядами до пневматичної зброї, калібру 4,5 мм. (а.с.219-222 т.2);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 13.02.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_23 серед пред`явлених йому чотирьох фотознімків із зображенням пневматичних пістолетів різних марок, вказав на фотознімок № 1, на якому з його слів зображений пневматичний пістолет, який був у ОСОБА_9 (а.с.227-229 т.2);

- речовим доказом, яким є сонцезахисні окуляри чорного кольору, виготовлені з пластмаси, з пошкодженням правого скла у вигляді тріщини. Вказані окуляри були вилучені 30.12.2014 року під час огляду території підприємства ПАТ "Вторинні ресурси";

- речовим доказом, яким є пневматичний пружинно-поршневий пістолет марки "ИЖ- 45" серія НОМЕР_2 , калібру 4,5 мм, 1946 року випуску, виготовлений промисловим способом, виробництва Іжевського механічного заводу та уламки полімеру від даного пістолету. Вказаний пневматичний пружинно-поршневий пістолет був вилучений 30.12.2014 року під час огляду території підприємства ПАТ "Вторинні ресурси";

- речовим доказом, яким є два державних номерних знака (транзитних) червоного кольору "05 АС 9219". Вказані номерні знаки були вилучені 02.01.2015 року під час огляду домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_4 ;

- речовим доказом, яким є маска чорного кольору, виготовлена з тканини. На масці містяться три отвори різних розмірів, які виготовлені для очей та рота. Вказана маска була вилучена 31.12.2014 року під час огляду квартири АДРЕСА_5 ;

- згідно висновку судово-психіатричного експерта №71 від 10.02.2015 року ОСОБА_9 в момент вчинення правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання опіоїдів, проте вказані психічні розлади не досягають ступеня душевного захворювання і недоумковатості. У відношенні інкримінуємого йому діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с.207-209 т.2).

-згідно висновку спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам від 10.02.2015 року №23 ОСОБА_9 страждає психічно-поведінковими розладами внаслідок вживання наркотичних речовин (опій ацетильований). Синдром залежності в даний час утримання в умовах, що виключають вживання наркотичних засобів, лікування не потребує (а.с.213 т.2).

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, за що їх засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи, а тому колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_10 та ОСОБА_9 винними у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, групою осіб, ОСОБА_9 з застосуванням спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмету, а саме: пневматичного пружинно-поршневого пістолету марки "ИЖ- 45", ОСОБА_10 із застосуванням спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмету, а саме: дерев`яну палицю, тому дії останніх правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких, дані про особи обвинувачених, ОСОБА_9 по місцю проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працює. ОСОБА_10 неодноразово судимий за скоєння умисних кримінальних правопорушень судимості є непогашеними. Врахував обставинами, що пом`якшують покарання - незадовільний стан здоров`я обох обвинувачених, ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та обставини обтяжуючі покарання у обвинуваченого ОСОБА_10 рецидив злочинів, у обвинуваченого ОСОБА_9 не встановлені, а тому на переконання колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе за умови призначення їм покарання за вчинений злочин в виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.296 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів, як обвинуваченими, так і іншими особами.

Доводи прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання є безпідставними, оскільки судом першої інстанції призначено покарання обвинуваченим з урахуванням особи обвинувачених, пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України, яке на переконання колегії суддів призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України є необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинувачених та попередження скоєння ними аналогічних кримінальних правопорушень.

Також, доводи прокурора щодо неврахування судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 обтяжуючої обставини, яку встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження і, зокрема: вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення. Разом із тим, обвинувачення ОСОБА_9 щодо вчинення кримінального правопорушення у стані наркотичного сп`яніння не висувалося. Крім того, належні та допустимі докази з приводу цього у кримінальному провадженні відсутні. Більше того, як вбачається з обвинувального акта, прокурор у кримінальному провадженні зазначив, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , передбачені ст. 67 КК України, досудовим розслідуванням не встановлені ( Т. 3 а. с. 131). Також, в промові в судових дебатах суду першої інстанції державний обвинувач також вказав на відсутність обставин обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_9 , а тому, суд першої інстанції при призначенні покарання останньому правильно зазначив про відсутність обтяжуючих обставин, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Доводи захисника ОСОБА_24 та обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо не врахування судом всіх пом`якшуючих обставин покарання і, зокрема, того, що обвинувачені вину у скоєному визнали повністю та щиро покаялися та невизнання судом першої інстанції обставиною, що пом`якшує покарання, наявність тяжких захворювань у обвинувачуваних, невиліковних є безпідставними, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання враховано, як пом`якшуючу обставину незадовільний стан здоров`я обвинувачених.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги як пом`якшуючу обставину щире каяття обвинувачених, оскільки вони під час їх допиту судом першої інстанції вину у вчиненні інкримінованого їм злочину за ч. 4 ст. 296 КК України фактично не визнали. Так, на запитання суду щодо наявності умислу на скоєння даного злочину зазначили, що умислу на вчинення хуліганських дій не мали та вказали про невизнання своєї вини. Разом з тим, в судових дебатах обвинувачені зазначили про визнання вини, що на думку колегії суддів, і на це правильно послався в своєму вироку суд першої інстанції є намаганням обвинувачених уникнути відповідальності.

Також, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_24 стосовно того, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому надто суворе покарання та при наявності декількох пом`якшуючих обставин покарання безпідставно не застосував ст.ст.69, 75 КК України та доводи обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно призначення йому надто суворого покарання є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до вимог закону про кримінальну відповідальність, ст. 69 КК України може бути застосована за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Судом першої інстанції встановлена лише одна обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , що виключає можливість застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
На переконання колегії суддів суд першої інстанції урахувавши обставини вчинення кримінального правопорушення дані про особи обвинувачених, прийшов до правильного висновку, що обвинувачені за спрямованістю своєї поведінки і як особи представляють небезпеку для оточуючих, а тому на переконання колегії суддів навіть із урахуванням того що обвинувачені на стадії апеляційного розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення визнали, їх виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання.
Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно того, що районним судом безпідставно враховано як обтяжуючу обставину рецидив злочину є безпідставними, оскільки останній будучи тричі судимим за вчинення умисних тяжких кримінальних правопорушень, судимості за, що є непогашеними, вчинив новий умисний тяжкий злочин, а тому суд першої інстанції правильно врахував як обтяжуючу обставину обвинуваченому рецидив злочину.
Отже беручи до уваги викладене підстави для пом`якшення покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України відсутні.

Перевіркою матеріалів справи істотних порушень кримінально-процесуального закону, не встановлено. Також не встановлено упередженого ставлення до обвинувачених з боку суду першої інстанції при розгляді справи і при постановлені вироку.

Разом із тим, на підставі ч.2 ст.404 КК України апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних скарг, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

Згідно положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, яким внесено зміни в ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання обвинуваченим слід зарахувати попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому колегія суддів вважає за правильне зарахувати ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31.12.2014 року, з моменту їх затримання до вступу вироку в закону силу, тобто до 05.04.2016 року.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що на підставі ч.2 ст.404 КПК України вирок суду слід змінити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку один день за два, в іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 змінити в частині зарахування строку відбування покарання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.12.2014 року до 05.04.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.12.2014 року до 05.04.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4