Справа №336/1733/16-к
пр.1-кп/336/229/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2016 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора: ОСОБА_3 , з боку захисту: захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000433 від 15.04.2015 року, які надійшли до суду із обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, звільненого зі Збройних Сил України у запас 24.03.2016 року, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації. На виконання зазначеного Указу 09 квітня 2014 року ОСОБА_5 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей же день наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 76 старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посаду оператора. 18 серпня 2014 року старшого солдата ОСОБА_5 для подальшого проходження військової служби переведено з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 . У цей же день наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 3 о/с старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія-механіка відділення технічного обслуговування взводу матеріально-технічного забезпечення 1 го батальйону оперативного призначення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 18.08.2014 року №13 старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на всі види забезпечення.

Старший солдат Блажко ДО., будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

03 січня 2015 року під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність у розташуванні військової частини, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , військове містечко № НОМЕР_3 , старшого солдата ОСОБА_5 .

Водночас, діючи в порушення вищезазначених статутних вимог, старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, 03 січня 2015 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , військове містечко № НОМЕР_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_2 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, ухилявся від проходження служби до 09 лютого 2016 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, визнав в повному обсязі, пояснив обставини вчинення, не оспорюючи фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у скоєному. Зазначив, що дійсно 09 квітня 2014 року був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 3 о/с був призначений на посаду водія-механіка відділення технічного обслуговування взводу матеріально-технічного забезпечення першого батальйону оперативного призначення, як старший солдат був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . Крім того, був обізнаний із своїми військовими обов`язками відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Так, як пояснив ОСОБА_5 , в порушення статутних вимог, з метою ухилитися від проходження військової служби, 03 січня 2015 року на свій власний розсуд залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , військове містечко № НОМЕР_3 , свої службові обов`язки не виконував, при цьому, був повідомлений командиром частини про наслідки залишення військової частини без наявності поважних причин. Пояснив, що не приймав мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження не повідомляв, ухилявся від проходження служби до 09 лютого 2016 року. Крім того, зазначив, що поважних причин для залишення військової служби у зазначений період не мав.

Оскільки учасники судового процесу не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, впевнившись в добровільності позиції обвинуваченого, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів в повному об`ємі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують його особу.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого, тяжкість кримінального правопорушення, яке віднесено до злочинів середньої тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, звільнений з військової служби в запас, на час її проходження мав негативну характеристику, згідно з якою свої обов`язки військової служби виконував безініціативно, підтримував слабкий рівень бойової готовності, навчання та виконання службово-бойових завдань, виявляв безвідповідальне відношення до матеріальної бази, задовільні знання з бойової підготовки, посередню професійну підготовленість, слабку особисту виконавчу дисципліну. В цілому, за висновком командира військової частини НОМЕР_2 за своїми професійними, діловими і моральними якостями ОСОБА_5 займаній посаді не відповідає. Крім того, судом враховується, що за станом здоров`я обвинувачений на обліку не перебуває, що підтверджено довідками КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР та КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає з`явлення із зізнанням та щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів, враховуючи, що обвинувачений не втрачений для суспільства, буде достатнім та необхідним покарання без реальної ізоляції від суспільства за умови призначення покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 408 КК України та звільнення ОСОБА_5 від його відбування з іспитовим строком, згідно ст. 75 КК України, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2-4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджатиме за територію України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомлятиме кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтиметься для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Заходи забезпечення кримінального провадження на досудовому розслідування не застосовувались. Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні. Майнова шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдана не була.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 392, 394-395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину, а також виконає обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджатиме за територію України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтиметься для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1