АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/1803/16-к
Номер провадження № 11-кп/791/767/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: умовно дострокове звільнення Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
2016 року липня місяця «25» дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2 ,
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 червня 2016 року, -
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду від 02.06.2016 року не законною і посилається на те, що за період відбування покарання він довів своє виправлення, а тому є підстави для його умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу засудженого, в судових дебатах залишився на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання , в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержанням ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином врахував, що останній раніше судимий 01.08.1997 року засуджений Мелітопольським районним судом Запорізької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.140,ч.3 ст.81, ст.42 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки. 31.01.2001 року звільнений по відбуттю строку покарання.
21.10.2002 року засуджений Мелітопольським районним судом Запорізької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289,ст.69, ч.3 ст.185, ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки три місяця. 20.09.2005 року звільнений по відбуттю строку покарання.
29.07.2009 року засуджений Мелітопольським районним судом Запорізької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років шість місяців.
Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.01.2016 року на підставі Закону України від 26.11.2015 року №838- VIII « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк покарання зарахований час попереднього ув`язнення з 18.01.2009 року по 13.08.2009 року.
Відповідно до характеристики 08.02.2016 року комісією Голопристанської виправної колонії № 7 (протокол № 5 від 26.02.2016 року) засудженому було відмовлено в умовно достроковому звільненні, як особі, що не довела свого виправлення.
За час відбування засуджений ОСОБА_7 мав п`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, дев`ять стягнень, що вказує на нестійку тенденцію до виправлення засудженого, відсутність систематичної позитивної поведінки.
Згідно до довідки про заробітну плату засуджений працював періодично, у квітні та травні 2016 року.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань, а тому апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 червня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно дострокового звільнення - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_8 Черства