Є.У. 366/879/15-к
№1-в/366/79/16
У Х В А Л А
Іменем України
03 червня 2016 року Іванківський районний суд Київської області в складі : головуючої - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
інспектора КВІ - ОСОБА_4 ,
потерпілого- ОСОБА_5 ,
засудженого- ОСОБА_6 ,
відповідача- ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування шкоди в порядку виконання вироку суду,
В С Т А Н О В И В:
І.Визнати дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (законний представник,відповідач) протиправними у зв`язку з невиконанням вироку суду від 21.04. 2015 року.
2.Прийняти рішення про заміну ОСОБА_6 міри покарання.
3.Зобов`язати ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виконати вирок суду в повному обсязі.
4. Зобов`язати ОСОБА_6 протягом 10 денного строку сплатити йому моральну шкоду та провести інші роботи по відновленню системи опалення.
5. У зв`язку із злісним невиконанням ОСОБА_6 вироку суду повторно стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 1000 гривень.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_5 заяву підтримав та уточнив,що його заява подана до суду не як позовна заява в порядку цивільного провадження, а як заява в порядку виконання рішення(вироку) суду,на підставі ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України.
Заявник пояснив,що вирок в частині його позовних вимог боржниками( ОСОБА_10 та мати неповнолітнього засудженого ОСОБА_9 ) не виконується,хоча він неодноразово звертався і до них, і до виконавчої служби.
Засуджений ОСОБА_6 заяву ОСОБА_5 не визнав. Пояснив,що в частині відновлення батарей вони з ОСОБА_11 роботи виконали, а моральну шкоду він не сплатив,так як не має грошей.
Відповідачка ОСОБА_7 заяву не визнала.
Інспектор кримінально виконавчої інспекції(КВІ) в Іванківському районі суду пояснила,що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 поставлений на облік в КВІ Іванківського району. Інспекція контролює виконання вироку в частині кримінального покарання. За час відбування засудженими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 іспитового строку в інспекції претензій до них немає. Підстав для скасування ОСОБА_6 іспитового строку та направлення його відбувати покарання,відповідно до КВК,-немає. Що стосується виконання вироку в частині цивільного позову, то кримінально-виконавча служба виконання позовних вимог не контролює. Виконання позовів покладено на Державну виконавчу службу.
Вислухавши заявника,засудженого,відповідча.інспектора та висновок прокурора, який не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 , суд прийшов до наступного.
З вироку Іванківського районного суду від 21 квітня 2015 року слідує,що ОСОБА_9 було визнано винним у скоєнні злочину за ч.3 ст. 185 КК України та засуджено до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст.ст. 75,104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.
На ОСОБА_11 покладено зобов`язання, відповідно до ст.76 КК України, в період іспитового строку не виїжджати без дозволу КВІ на постійне місце проживання за межі України,повідомляти інспекцію про зміну місця проживання,навчання,роботи.
ОСОБА_6 визнано винним в скоєнні злочину за ч.3 ст. 185,ч.1 ст. 304 КК України і ,відповідно до ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням,призначено іспитовий строк 3 роки.
Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено зобов`язання, в період іспитового строку не виїжджати без дозволу КВІ на постійне місце проживання за межі України,повідомляти інспекцію про зміну місця проживання,навчання,роботи.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд,визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу,має право вирішити такі питання:
1)про відстрочку вироку;
2)про умовно-дострокове звільнення;
3)про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;
4)про звільнення від відбування покарання вагітних жінок…;
5)про направлення для відбування покарання жінок,звільнений від відбування покарання внаслідок їх вагітності..;
6)про звільнення від покарання за хворобою;
7)про застосування до засудженого примусового лікування та його припинення;
9)про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку;
10)про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53,частини третьої ст. 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;
11)про застосування покарання за наявності кількох вироків;
12)про тимчасове залишення засудженого в слідчому ізоляторі…і т.д.;
13)про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках,передбачених частиною 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;
14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя,що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 539 КПК України потерпілий,цивільний позивач,цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань,які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.
Відповідно до ч.2 ст. 78 Кримінального кодексу України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення,що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України у разі ухилення засудженого,звільненого від відбування покарання з випробуванням,від виконання обов`язків,які покладені на нього судом,або порушення громадського порядку,за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення,що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення,кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Зі слів інспектора КВІ слідує,що претензій до засудженого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 немає. З поданням КВІ не зверталося.
Також з ст. 166 КВК України слідує,що скасування іспитового строку вирішується лише за поданням кримінально-виконавчої інспекції. І цей перелік-вичерпний.
З заяви ОСОБА_5 вбачається,що його скарга стосується не міри покарання, призначеного засудженим, а вироку в частині позовних вимог.
Статтею 537 КПК України встановлено,що суд вирішує питання під час виконання вироків, які стосуються покарання.
Вимоги потерпілого ОСОБА_5 до відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_12 ,заявлені в порядку ст. 539 КПК України, є безпідставними,оскільки стосуються позову,а не міри покарання,а отже, в частині скасування ОСОБА_6 іспитового строку та направлення його відбувати покарання за вироком суду, слід відхилити, як такі ,що не відповідають ст.78 КК України та ст. 166 КВК України.
Однак, з заяви ОСОБА_5 вбачається,що вирок суду, в частині позовних вимог, не виконується.
З вироку Іванківського районного суду від 21 квітня 2015 року слідує,що позов ОСОБА_5 задоволено частково.
Зобов`язати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 встановити в будинку АДРЕСА_1 чотири радіатори опалення,а саме:приварити їх,пофарбувати у місцях злому. Встановити на вхідних дверях нову скобу на дверях в будинку та веранді,пофарбувати пошкоджені місця. Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 500 гривень,з кожного.
Як вказав заявник на виконання даного рішення(вироку в частині відшкодування шкоди) видано виконавчий лист та відкрито виконавчі провадження №4805599,№48055851,№48055915 від 24.07. 2015 року, але вирок в частині позовних вимог не виконано.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів,визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 19 ЗУ`Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону
1)за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Отже, порядок виконання вироку в частині цивільного позову виконується державною виконавчою службою, якщо боржник не виконав його добровільно, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження. А незгода з діями державного виконавця стягувачем та боржником,іншими учасниками виконавчого провадження,може бути оскаржена до суду в порядку ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України.
Однак, відповідно до ст. 382 Кримінального кодексу України умисне невиконання вироку, рішення,ухвали,постанови суду,що набрали законної сили,або перешкоджають їх виконанню тягне відповідальність.
З огляду на викладене, заяву в частині матеріальних стягнень з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід залишити без розгляду, оскільки вимоги матеріального характеру подаються в порядку цивільного провадження,і не можуть бути заявлені в порядку виконання, в частині скасування ОСОБА_6 іспитового строку,заяву ОСОБА_5 слід відхилити.
Керуючись ст. 537 ,539 КПК України, ст. 78 КК України, ст. 166 ч.2 Кримінально- виконавчого кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування шкоди в порядку виконання вироку Іванківського районного суду від 21.04. 2015 року(Є.У.№366/879/15-к) - відхилити.
На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд протягом 7 днів з часу проголошення.
Суддя: