Справа № 459/2597/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/16/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу № 459/2597/15-к про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 за ч.2 ст. 190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 03 вересня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 03 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за ч.2 ст. 190 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та з іспитовим строком один рік шість місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 4400 гривень на відшкодування майнової шкоди.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 31 травня 2015 року близько 15 години, знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном для особистого збагачення, шляхом обману під вигаданим приводом пред`явлення іншій особі належного ОСОБА_10 телефону, зловживаючи довірою останнього, заволодів належним ОСОБА_10 мобільним телефоном марки «Samsung 19500 Galaxy S4» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 4400 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись вищевказаним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на суму 4400 гривень.

На вирок суду перший заступник прокурора Львівської області подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі прокурор не оспорює висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого, проте вважає вирок суду незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Покликається на те, що суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, своє рішення належним чином не мотивував, пославшись лише на обставини, що пом`якшують покарання, проте не зазначив як саме ці обставини істотно знизили ступінь тяжкості вчиненого злочину. При цьому прокурор вказує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчинений ним злочин відноситься до умисних злочинів, є корисливим злочином проти власності, вчинений повторно. На підставі наведеного просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який заперечив проти апеляційної скарги, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не заперечується. Кваліфікація дій обвинуваченого також ніким не оспорюється.

Твердження прокурора у апеляційній скарзі про те, що суд призначив засудженому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також про те, суд що неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, є безпідставними.

Покарання обвинуваченому призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням особи обвинуваченого, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання.
Усі дані про особу обвинуваченого (в тому числі й ті, на які є посилання в апеляційній скарзі) були предметом дослідження в суді першої інстанції та враховані судом при призначенні покарання. Суд першої інстанції, врахувавши дані про особу обвинуваченого, дійшов вірного висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається із вироку суду, суд врахувавши тяжкість злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який є особою молодого віку, характеризується посередньо, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання, врахувавши сукупність пом`якшуючих обставин, мотивовано дійшов висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе без відбування покарання та обґрунтовано застосував до нього ст. 75 КК України, на підставі якої звільнив його від відбування покарання з випробуванням та всупереч покликанням прокурора це своє рішення мотивував.

Обставини, що злочин, який вчинив ОСОБА_6 , відноситься до умисних злочинів, є корисливим злочином проти власності, вчинений повторно, не містить заборони для застосування щодо нього ст. 75 КК України.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобіганню новим злочинам. На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити прокурору в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 03 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4