ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6960/16-к
провадження № 1-кп/753/461/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" квітня 2016 р.
Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0009534 від 03.11.2015 року з угодою про примирення між представником потерпілого ОСОБА_3 та підозрюваним від 07.04.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іваньки Маньківського району Черкаської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, 2 листопада 2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в супермаркеті «Велика кишеня», що за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9, зайшов у відділ горілчаних виробів, де діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до полиці з алкогольними напоями та скориставшись відсутністю сторонніх осіб взяв з полиці 1 пляшку лікеру «Лімончелло ді Капрі», вартістю 425 гривень 18 копійок.
Після чого, ОСОБА_4 викрадене майно поклав до куртки у внутрішню кишеню та попрямував до виходу магазину не розплатившись за товар, однак довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий працівниками супермаркету «Велика Кишеня» при виході з супермаркету.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
7 квітня 2016 року між представником потерпілого ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме добровільного відшкодування потерпілому шкоди, обвинувачений повністю визнав свою винуватість. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Представник потерпілого ОСОБА_3 , розуміючи наслідки затвердження угоди роз`яснені судом, просив затвердити вказану угоду, прокурор не заперечувала проти затвердження зазначеної угоди.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених Кримінальним кодексом України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

П Р И С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 7 квітня 2016 року між представником потерпілого ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому.

СУДДЯ: