Справа № 381/2196/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1042/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 28.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
28 вересня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю: прокурора: ОСОБА_5
секретаря судового засідання: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києва матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова, Київської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, тимчасово непрацюючого, не одруженого, інваліда 3 групи з/з, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю три роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Іспитовий строк ОСОБА_7 обраховується з моменту проголошення вироку 09.06.2016 року.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_7 10.02.2016 близько 22 год. 30 хв. по вул. Декабристів в м. Василькові Київської області, поблизу перехрестя з вул. Пархоменка, грубо порушуючи вимоги п. 2.9 А) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «Водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин» керував у стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався в напрямку центра міста, із швидкістю 65 км/год., чим порушив вимоги п.12.4 ПДР, відповідно до якого «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.», в порушення вимог п.2.3.б) ПДР, відповідно до якого «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» проявив неуважність, відволікся від керування автомобілем, у зв`язку з чим при виявленні перешкоди у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який рухався по правому краю проїзної частини в попутному напрямку, заходів для його безпечного об`їзду не застосував та скоїв наїзд на останнього, чим порушив вимоги п.12.3 ПДР, відповідно до якого «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.
Згідно висновку судово-медичного експерта №049 від 15.03.2016, у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: крововиливи в м`які тканини голови, переломи кісток склепіння та основи черепа, забій-руйнування головного мозку, переломи 2-6 ребер справа, садно на лобі, синець на тильній поверхні лівої кисті. Смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів в м`які тканини голови, перелом кісток склепіння та основи черепа, забою-руйнування головного мозку. Між даною травмою та смертю прямий причинний зв`язок. Вказана черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 могли виникнути за обставин вказаних у постанові, тобто в результаті ДТП. В момент первинного контакту ОСОБА_8 найбільш вірогідно був звернений задньою поверхнею тіла до травмуючої сили.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.2.3.б), 2.9.а), 12.3, 12.4 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_8 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

На думку апелянта, судом при призначенні ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України належним чином не було враховано суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів та посягає на найвищу соціальну цінність життя людини.

Також, прокурор зазначає, що поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_7 під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною, яку суд при призначення обвинуваченому покарання не врахував.

В зв`язку з цим прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити;

обвинуваченого, який проти апеляційної скарги прокурора заперечував та просив відмовити в її задоволенні;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_8 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вчиненим з необережності, обставини його вчинення, врахувавши, що пішохід рухався по проїзній частині, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи загального захворювання (цукровий діабет), наслідки, що настали в результаті дій обвинуваченого, думку потерпілого, який просив суворо обвинуваченого не карати і не позбавляти його волі, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та прийшов до обгрунтованого висновку, про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На думку колегії суддів указаний строк відбування покарання відповідає ступеню вчинених кримінальних правопорушень із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований. Підстав для призначення більш суворого покарання колегія суддів не знаходить.

Згідно ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування ст. 75 КК України відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції при звільненні останнього від відбування покарання з випробуванням дотримався вимог закону, зазначених у вказаній статті кримінального закону та належним чином обґрунтувавши свій висновок.

Зокрема, судом було взято до уваги те, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше та скоєний ним злочин є необережним. Суд також врахував молодий вік обвинуваченого, стан його здоров`я, щире каяття, критичну оцінку своєї злочинної діяльності і готовність нести кримінальну відповідальність, його позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність інших негативних даних про його особу, відшкодування заподіяної шкоди та думку потерпілого, який просив суворо обвинуваченого не карати і не позбавляти його волі.

Доводи на які прокурор посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не врахував суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, а також те, що ОСОБА_7 під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною, є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та не є підставами згідно чинного законодавства для незастосування до нього ст. 75 КК України.

Крім того, покладення судом на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, сприятиме контролю за його поведінкою в період іспитового строку з метою встановлення факту його виправлення.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4