ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження №1-кп/243/523/16 (№000031) відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лолин Долинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має чотирьох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за контрактом на посаді молодшого помічника начальника військового наряду 1-го відділення патрульного взводу спеціальної роти НОМЕР_1 батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України у військовому званні молодший сержант, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Будучи військовослужбовцем, молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9,11,14,16,37,40,127,128-216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1,3, п. 8 ст. 6, п. 2. ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, а саме: неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чому навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин:

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 НГУ, яка дислокується у АДРЕСА_2 , на посаді молодшого помічника начальника військового наряду 1-го відділення патрульного взводу спеціальної роти НОМЕР_1 батальйону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України у військовому званні «молодший сержант», починаючи з 20 травня 2016р. по 31 травня 2016р., перебуваючи у м. Слов`янську Донецької області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та відпочити від обов`язків по військовій службі, самовільно залишив місце служби під час несення служби з охорони громадського порядку в м. Слов`янську Донецької області, в умовах особливого періоду, свої обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_2 НГУ в АДРЕСА_2 , та про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, суду пояснив наступне: він проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, є учасником антитерористичної операції. 20 травня 2016р. він знаходився у складі патруля, який ніс військову службу біля залізничного вокзалу АДРЕСА_2 . Близько 14 години 20.05.2016р. він самовільно залишив службу та поїхав до м. Краматорська Донецької області, де і знаходився до 31 травня 2016р. У м. Краматорську він протягом 10 днів вживав зі своїми знайомими спиртні напої. При цьому він про своє місцезнаходження своє командування не повідомляв, дозволу на покидання військової служби не отримував. 31.05.2016р. він самостійно повернувся до військової частини за місцем проходження військової служби. Зараз він щиро розкаюється у вчиненому, зобов`язується такого більше не вчиняти, бажає продовжувати проходити військову службу за контрактом, який укладений на невизначений строк до закінчення в Україні АТО. Просить не позбавляти його волі, врахувати наявність у нього на утриманні чотирьох дітей від двох шлюбів.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визначив об`єм обсягу доказів, обмежившись допитом підозрюваного ОСОБА_4 , який в суді не оспорював фактичних обставин справи та його показання не суперечать фактичним обставинам справи, та дослідженням в судовому засіданні письмових доказів та характеризуючих ОСОБА_4 документів.

Окрім повного визнання своє вини, вина ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України підтверджується наступними письмовими доказами:

-Матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_3 від 03.06.2016р., з якого слідує, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 20.05.2016р. самовільно залишив місце несення служби по охороні громадського порядку на залізничній станції Слов`янськ, був відсутній за місцем несення військової служби по 31.05.2016р., а 31.05.2016р. прибув на службу.

-Письмовими пояснення ОСОБА_4 на ім`я командира СПР 1 ПБ військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 31.05.2016р., з яких слідує, що під час несення військової служби 20.05.2016р. він познайомився з особою, яка запропонувала йому вжити разом спиртні напої, він погодився, вони вирушили до м. Краматорська, де вони разом більше 10 діб вживали спиртні напої, а 31.05.2016р. він близько 8 год. 20 хв. прибув до місця несення військової служби та надав ці пояснення.

-Письмовими поясненнями військовослужбовця ОСОБА_5 на ім`я командира СПР 1 ПБ військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 31.05.2016р., з яких слідує, що під час несення військової служби з патрулювання 20.05.2016р. мл. с-т ОСОБА_4 самовільно покинув патрулювання, про що він в той же день повідомив безпосереднього командира.

-Патрульно-постовою відомістю на 20.05.2016р., згідно до якої мл. с-т ОСОБА_4 був включений до наряду з патрулювання за № 53, але в 13 год. 50 хв. був виявлений факт відсутності ОСОБА_4 у складі патруля.

-Графіком навантаження військовослужбовців на травень 2016р., з якого слідує, що протягом з 21 травня 2016р. по 31 травня 2016р. ОСОБА_4 не був задіяний в несенні патрульної служби.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, вину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової служби в умовах особливого періоду.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, щиросердно розкаявся, офіційно не працює, бере участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, за час проходження військової служби характеризується посередньо, на обліку у лікарів-наркологів та лікарів-психіатрів не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивовуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України або призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.
Суд, приймаючи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є учасником антитерористичної операції, за місцем несення військової служби характеризується посередньо, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та не настання тяжких наслідків в результаті вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та відсутність завдання суттєвої шкоди державі, вважає можливим при призначенні покарання застосувати вимоги ст. 69 КК України стосовно призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням цих даних у їх сукупності суд вважає, що виправлення і перевиховання підозрюваного ОСОБА_4 можливо без ізоляції його від суспільства, а ОСОБА_4 при призначенні покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України можливо перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у вигляді службового обмеження для військовослужбовців, передбаченого ст. 58 КК України, так, як саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення як ОСОБА_4 , так і іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судових витрат немає.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України та відповідно до ст. 58 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 рік з відрахуванням в доход держави 15 відсотків з грошового забезпечення ОСОБА_4 .

Запобіжний засіб ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1