У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 149/347/16-к

Провадження №1-кп/149/72/16

23.03.2016 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 , представник на підставі довіреності

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник матеріали кримінального провадження №0000164 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с.Сьомаки, Хмільницького району, Вінницької області, депутат Хмільницької районної ради Вінницької області 6 та 7 скликань, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , впродовж 2014 року являвсяспівзасновником та головою Селянського (фермерського) господарства «Явір» (далі - СФГ), зареєстрованого за юридичною адресою: с. Сьомаки, Хмільницького району, Вінницької області та відповідно до займаної посади службовою особою господарства і наділений, відповідно до статуту СФГ, зареєстрованого 10.01.2007 Хмільницькою районною державною адміністрацією (зі змінами та доповненнями від 10.01.2014), повноваженнямиздійснювати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто організовувати роботу господарства, виробництво сільськогосподарської продукції, її переробку та реалізацію, розпоряджатися майном і коштами, приймати і звільняти з роботи, встановлювати правила трудової і виробничої дисципліни. 03.06.2014 між ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - ПАТ «ДПЗКУ») в особі ОСОБА_7 , що діяв на підставі довіреності від 21.05.2014 № 280 - покупець, та головою Селянського (фермерського) господарства «Явір» (далі - СФГ) ОСОБА_6 - постачальник, укладено договір поставки зерна майбутнього врожаю № 147-К. Відповідно до умов договору, а саме п.п. 1.1, 1.2 СФГ «Явір» зобов`язалося поставити покупцю у власність товар, а саме зерно кукурудзи 3-го класу в кількості 500 тонн, а покупець прийняти товар та оплатити його, з терміном поставки до 01.11.2014 р. включно. Згідно п. 3.1. договору, попередня оплата здійснюється із розрахунку ціни одиниці виміру товару і становить 500000 грн. В забезпечення виконання умов зазначеного договору між ПАТ «ДПЗКУ» в особі ОСОБА_7 та головою СФГ ОСОБА_6 укладено договір застави від 03.06.2014 року, відповідно до п. 1.6 якого СФГ передало у заставу ПАТ «ДПЗКУ» зерно, яке буде у власності СФГ на момент виконання зобов`язання за основним договором, а саме майбутній врожай зерна кукурудзи 3-го класу 2014 року врожаю, вирощений на полях загальною площею 110 га, а саме: поле № 8, яке знаходяться на території Кривошиївської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, на умовах поставки: ЕХW - ПАТ «Хмільницький елеватор» (Вінницька область, м. Хмільник, вул. В. Порика, 26). Згідно платіжного доручення № 304 від 20.06.2014 від ПАТ «ДПЗКУ» на розрахунковий рахунок СФГ № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк» надійшли кошти в сумі 482360 грн. Відповідно складських квитанцій на зерно від СФГ «Явір», впродовж жовтня - листопада 2014 року, на ПАТ «Хмільницький елеватор» надійшло для зберігання зерно кукурудзи 3-го класу врожаю 2014 року в кількості 646181 кг. По закінченню терміну дії договору № 147-К жодної тони кукурудзи на адресу ПАТ «ДПЗКУ» СФГ не поставило. У подальшому, ОСОБА_6 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що зерно кукурудзи 3-го класу вирощене на площі посіву 110 га, а саме: поле № 8, яке знаходяться на території Кривошиївської сільської ради перебувало під заставою і було йому ввірено, в порушення п. 3.2 та п. 6.2 договору застави від 03.06.2014, без погодження з ПАТ «ДПЗКУ» здійснив його відчуження в кількості 544495 кг ПАТ «Злата-Трейд» (смт. Сарата, Одеська область), при цьому авансовий платіж ПАТ «ДПЗКУ» не повернув, чим заподіяв збитки державному підприємству на суму 482360 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, не заперечував обставини вчинення кримінального правопорушення, що зазначені в обвинувальному акті та надав суду наступні показання. У 2014 році він був головою СФГ «Явір» та відповідно до наявних у нього повноважень укладав 03.06.2014 року з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» договір поставки зерна майбутнього врожаю, а саме зерна кукурудзи. 03.06.2014 року також з ПАТ «ДПЗКУ» було укладено договір застави даного зерна. Відповідно до умов даного договору застави він мав би погодити з ПАТ «ДПЗКУ» питання продажу зерна, однак не зробив цього та умисно реалізував ПАТ «Злата Трейд» заставне зерно, яке йому було ввірене. Визнає обставини вчинення кримінального правопорушення, що наведені в обвинувальному акті, погоджується з тим, що його умисними діями потерпілому спричинено збитки в сумі 482360 грн. Вказав, що в повному обсязі відшкодував збитки.
Представник потерпілого в судовому засіданні надав наступні показання. Дійсно 03.06.2014 року між ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та СФГ «Явір» в особі ОСОБА_6 було укладено форвардний договір від 03.06.2014 року, в якому було зафіксовано ціну майбутнього зерна, умови поставки. Окрім цього з СФГ «Явір» в особі ОСОБА_6 було укладено договір застави. СФГ «Явір» отримало кошти в сумі 482360 грн. В подальшому ОСОБА_6 без погодження з ПАТ «ДПЗКУ» реалізував заставне зерно кукурудзи. Шкоду ПАТ «ДПЗКУ» відшкодовано повністю з штрафними санкціями. Претензій будь-якого характеру до обвинуваченого на даний час немає.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються.
З урахуванням викладеного, суд переконався, що діяння, яке поставлено ОСОБА_6 за провину, дійсно мало місце, воно містить склад злочину і ОСОБА_6 винен в його вчиненні і дії ОСОБА_6 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 388 КК України, тобто відчуження заставленого майна, здійснене особою, якій це майно ввірене.
В судовому засіданні захисником обвинуваченого заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , у зв`язку з дійовим каяттям.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин за обставин, наведених в обвинувальному акті, ці обставини повністю визнає, про вчинене шкодує, зробив для себе висновки. Також додав, що вважає помилковими доводи наведені в його письмових поясненнях наданих суду 02.03.2016 року. Підтримав клопотання захисника та просив закрити відносно нього кримінальне провадження на підставі ст. 45 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям, про що також надав письмову заяву.
Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям. Також зазначив, що шкоду заподіяну злочином відшкодовано обвинуваченим в повному обсязі, тому не заперечував проти закриття провадження у справі, про що надав письмову заяву.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти клопотання захисника та закриття провадження, вказавши, що раніше обвинувачений вину не визнавав, а відносно нього було порушено інше кримінальне провадження, яке в подальшому було закрите. З огляду на це, прокурор не вбачає підстав, визначених в ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання захисника та обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю, з наступних підстав.
Згідно зі ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності"№ 12 від 23.12.2005 р., звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Такою, як вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб. Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та встановлених судом обставин, обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до вимоги про судимість, порушене щодо ОСОБА_6 кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.04.2013 року закрито, отже вказаний злочин втратив правове значення. Також ОСОБА_6 позитивно характеризується по місцю роботи, вперше вчинив злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вчинений злочин не є корупційним.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, про що свідчить визнання ним факту вчинення злочину, дійсне, відверте, осудження своєї поведінки, активне сприяв розкриттю злочину, що як пояснив обвинувачений виразилось у явках на виклики до правоохоронних органів, надання необхідних документів, надання допомоги у встановленні обставин даної справи. Також в повному обсязі відшкодував заподіяні збитки, що також визнається іншими учасниками.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, наявні підстави визначені в ст. 45 КК України, для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності. у зв`язку з дійовим каяттям, що має наслідком закриття провадження у справі.
Керуючись ст. 45 КК України, ст.ст.284, 285-288, 394, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання сторони захисту задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Кримінальне провадження №0000164 від 20.04.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України закрити.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1