Справа №705/2156/16-к
1-в/705/1029/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника виправної колонії ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умань в режимі відеоконференції клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Черкаській області №92, погодженого головою спостережної комісії при Уманській районній державній адміністрації Черкаської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, одруженого, без визначеного місця проживання, раніше судимого, -
В с т а н о в и в:
Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 липня 2011 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.149,ч.3 ст.303, ч.2 ст.355, на підставі ч.1 ст.70 КК України визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією майна. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.02.2016 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23.06.2010 по 23.02.2012 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання 23.06.2010, кінець строку покарання 23.10.2016. На день розгляду справи засуджений відбув 3/4 строку покарання.

Адміністрація Старобабанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Черкаській області №92 за погодженням з спостережною комісією Уманської районної державної адміністрації Черкаської області звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 посилаючись на те, що після накладення стягнень, які на час подання клопотання погашено, засуджений змінив своє ставлення до відбування покарання в кращу сторону, за що п`ять разів був заохочений правами начальника колонії, виконує вимоги персоналу установи, не допускає порушень вимог пожежної безпеки, участь у роботі самодіяльних організацій не приймає, провину у скоєному злочині визнає, цивільного позову не має та у зв`язку з тим, що засуджений протягом строку відбування покарання зарекомендував себе позитивно просили суд клопотання задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що засуджений за час відбуття покарання має понад сорок стягнень, понад трьох років відбуття призначеного покарання негативно характеризувався, не працевлаштований, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення та враховуючи тяжкість вчиненого злочину просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Захисних засудженого просив суд задовольнити клопотання начальника виправної колонії, зазначив, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, щиро кається у вчиненому злочині, стягнення, які накладалися на засудженого в перші роки відбуття покарання пов`язані із важким психологічним станом останнього, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, крім того, вказані стягнення на час розгляду клопотання погашені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим, засуджений вважається таким, що не має стягнень. За час відбуття покарання в Старобабанівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Черкаській області №92 засуджений стягнень не має, не спілкується із іншими засудженими, які не стали на шлях виправлення, займається самоосвітою, в матеріалах справи відсутні дані щодо відмови від праці.

Засуджений підтримав позицію свого захисника та додатково повідомив суд, що за час відбуття покарання уклав шлюб з ОСОБА_7 , в подальшому має на меті зміцнювати сімейні відносини, в 2015 році закінчив Петрівський навчальний центр № 49, здобувши професію слюсаря з ремонту автомобілів третього розряду, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, завжди приймає активну участь в роботах із благоустрою, розкаюється у вчинених злочинах, не працевлаштований, у зв`язку з тим, що має проблеми зі здоров`ям, проте будь-якого медичного застереження (висновків) суду не надав.

Представник спостережної комісії належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання в судове засідання не прибув, що, відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Перевіривши представлені матеріли, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, пояснення засудженого, його захисника, позицію прокурора, який не підтримав клопотання, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше був двічі судимий, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжував вчиняти нові умисні злочини, зокрема був засуджений за вчинення злочину в організованій злочинній групі, що займалася торгівлею людьми, втягнення осіб в заняття проституцією.

Як вбачається із характеристики від 03.03.2016 засуджений ОСОБА_5 під час перебування в СІЗО м.Суми характеризувався негативно, допустив чотири порушення режиму утримання, з яких два рази був поміщений до карцеру. Стягнення погашені. Заохочень не мав. 16.03.2012 прибув в Петрівку ВК №49 в Кіровоградській області, характеризувався негативно, злісно порушував режим відбування покарання, мав 37 стягнень накладених правами начальника відділення та установи, з яких 7 разів поміщався в ДІЗО. Всі стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. За постановою начальника колонії погодженою із спостережною комісією був переведений до ДПК 03.07.2014, 09.07.2014 за постановою начальника колонії погодженою із спостережною комісією був переведений до дільниці ресоціалізації. Але після мір виховного характеру змінив своє ставлення до відбування покарання в кращу сторону за що п`ять разів заохочувався правами начальника колонії та відділення. З 26.11.2015 відбуває покарання в Старобанівській виправній колонії №92. За час відбування покарання зарекомендував себе позитивно. Порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не має. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та установи. За що один раз заохочувався правами начальника колонії.

Згідно з ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Засуджений не займається суспільно корисною працею, посилаючись на стан свого здоров`я. Хоча визнав, що заяви про працевлаштування не подавав.

Участі у програмах диференційованого виховного впливу, що є складовою соціально-виховної роботи згідно до ст. 123 КВК України приймає, крім того, засудженому під час відбуття покарання присвоєно робітничу кваліфікацію слюсар з ремонту автомобілів.

З огляду на вказане, суду не зрозуміла позиція засудженого, який посилаючись на поганий стан здоров`я, зокрема міжхребцеву грижу, як підставу не бажання працевлаштування, проте за даними характеристики та подання засуджений приймає активну участь у реалізації програми виховного впливу «Фізкультура і спорт».

Участі у самодіяльних організаціях засуджених не приймає, відповідної заяви про таке бажання не подавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 123, ч. 2 ст. 127 КВК України участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Саме сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідними і достатніми доказами виправлення засудженого. При цьому враховується поведінка і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Під сумлінною поведінкою розуміють утримування засудженого від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, активну участь у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці розуміють постійну, свідому участь засудженого у суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків та дорученої роботи.

Впродовж відбуття перших двох років покарання засуджений ОСОБА_5 мав понад тридцять стягнень, зокрема за нетактовну поведінку, вираження невдоволення законним діям адміністрації та введення останніх в оману, а тому подальше належне виконання засудженим ОСОБА_5 , після його переведення до СВК № 92, законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка була та залишається для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, а не на протязі певного проміжку часу, і на думку суду не свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення. Сама по собі наявність у засудженого 6 заохочень з 20.05.2013 по 04.01.2016 цього висновку суду не спростовує.

Крім того, більш 1/3 частини строку відбування покарання засудженому вже зараховано на підставі Закону України "Про внесення змін до КК України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання".

Дані про особу засудженого, поведінка якого об`єктивно свідчить про вперте небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, тяжкість та характер вчинених ним злочинів, інші доводи даної ухвали не дають суду достатніх підстав дійти до твердої переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Суд вважає, що адміністрація Старобабанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Черкаській області №92, засуджений та його захисник не надали суду достатніх доказів того, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення. А тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У х в а л и в :

У задоволенні клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Черкаській області №92 погодженого головою спостережної комісії при Уманській районній державній адміністрації Черкаської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 7 днів з дня її проголошення через Уманський міськрайонний суд Черкаської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1