Справа № 212/3779/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001787 від 09.06.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001787 від 09.06.2016 року,

Прокурор просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 проти призначення до судового розгляду заперечували. Звернули увагу суду, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам КПК України. Просили повернути обвинувальний акт з підстав невідповідності його нормам кримінально-процесуального законодавства.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до висновку про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, виходячи з наступного.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні злочину, і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Зокрема, п.5 ч.2 акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин вчиненого злочину з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України, саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проводиться судовий розгляд.

Відповідно до положень п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчиненого злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п.79).

Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати в світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє проти Франції», п.52).

Проте, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в них міститься обвинувальний акт, який не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, як того вимагає п.5 ст. 291 КПК України.

В даному обвинувальному акті зазначено лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що своїми умисними діями, а саме складанням працівником юридичної особи будь-якої форми власності, який не є службовою особою, приватним підприємцем, аудитором, експертом, оцінювачем, адвокатом або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із наданням публічних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.358 КК України. Проте, жодне посилання на обвинувачення ОСОБА_4 відсутнє.

Оскільки згідно з чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати, у чому він обвинувачується, обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом, а не конкретність такого обвинувачення щодо ОСОБА_4 порушує її право на захист і є істотним порушенням вимог КПК України.

Відсутність висунутого та сформульованого, відповідно до вимог КПК України обвинувачення, із врахуванням положень ст. 337 КПК України, унеможливлює ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні вправі, повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті даної статті має відображатись у обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

За змістом судового рішення, під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції встановив, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретним, зокрема в ньому не конкретизовані обставини, що мають істотне значення для кваліфікації злочину. З викладених фактичних обставин кримінального правопорушення є незрозумілим характер та зміст завідомо підроблених офіційних документів. Так, в обвинувальному акті не вказано на підставі яких нормативно-правових документів Журнал реєстрації надходження та видачі померлих КЗ «Криворізька міська лікарня № 16» ДОР є офіційним документом, згідно якого наказу або закону він заведений, чи діяли вказані нормативні документи на час вчинення ОСОБА_4 злочину, запис про посвідчення яких саме певних фактів підробила ОСОБА_4 та які вони мають юридичне значення.

Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зокрема, передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд вважає за необхідне зауважити, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд не дає оцінку ні пред`явленому обвинуваченню, ні правовій кваліфікації.

Можливість зміни обвинувачення в суді не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правова кваліфікація повинна чітко відповідати нормі закону України про кримінальну відповідальність і не допускає довільного трактування, а зміна обвинувачення в суді згідно з ч.1 ст.338 КПК України відбувається, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, а не з метою усунення недоліків обвинувального акта.

Оскільки зазначені вище грубі порушення вимог кримінального процесуального законодавства України унеможливлюють розгляд кримінального провадження судом з дотриманням принципу законності, передбаченого ст.9 КПК України, та перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.3 ч.3 ст.314, ст.. 369 КПК України, суд. -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001787 від 09.06.2016 року, повернути прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 2 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_7