АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/3744/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/771/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2016р. м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, кримінальне провадження, відносно:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу

Дніпропетровської області, який мешкав за адресою:

АДРЕСА_1 , відбуває покарання

призначене, 14.08.2014р. вироком Інгулецького районного

суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області,

яким його засуджено за ч.1. ст.121, ст.71 КК України

за сукупністю вироків до покарання у виді

позбавлення волі строком на 5р. 2міс.

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2016р.

15 вересня 2016р., Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, розглянувши клопотання ОСОБА_6 , відмовив засудженому у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому, 14.08.2014р. вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.121 КК України, більш м`яким покарання у виді обмеження волі.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, вважає її незаконною, та просить ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання і замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покарання у виді обмеження волі.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, врахувавши думку прокурора, пояснення засудженого ОСОБА_6 , оцінивши характеризуючи матеріали щодо особи засудженого, а також тяжкість та обставини вчиненого ним злочину за які ОСОБА_6 відбуває покарання, дійшов висновку, що підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не має, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з її незаконністю, він вказує, що суд не вислухав його доводи про відсутність стягнень, а саме, те що він нічого про них не знав, адміністрація установи виконання покарань не повідомляла його про стягнення які на нього були накладені.

Засуджений звертає увагу на те, що він працює і являється старшим днювальним 3 відділення, тобто помічником адміністрації, тому він вважає, що він повністю виправився і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, повністю підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2016р. і застосувати до нього ст.82 КК України, замінивши невідбуту частину покарання більш м`яким видом покарання у воді обмеження волі.

Прокурор, який брав участь в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , просив рішення суду першої інстанції про відмову у застосуванні до засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, залишити без змін, оскільки воно є законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши засудженого ОСОБА_6 , думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження і проаналізувавши матеріали особової справи відносно засудженого ОСОБА_6 , прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи засудженого ОСОБА_6 , щодо незаконности судового рішення, колегія суддів, вважає необґрунтованими.

Колегії суддів, вважає, що суд першої інстанції, виходячи з вимог ч.3 ст.82 КК України, де зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, прийняв обґрунтоване і законе рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про заміну ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ретельно дослідив данні про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, врахував і данні, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, і його особу в цілому, і дійшов правильного висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів того, що він став на шлях виправлення.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002рр. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, звернуто увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою для прийняття рішення щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Колегія судів перевірила досліджені судом першої інстанції докази на які є посилення в ухвалі, вивчила матеріали особової справи ОСОБА_6 , прослухала технічний запис судового засідання і встановила, що засуджений з 16.05.2014р. відбував покарання в КУВП №3, характеризувався посередньо, стягнень і заохочень не мав (ар.особ.спр.1-9, т.1) з 08.11 2014р. відбуває покарання в КВК №80, характеризувався негативно, оскільки за допущенні порушення установленого порядку відбування покарання він 24 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, які полягали у невиконанні ОСОБА_6 законних вимог адміністрації установи та порушенні правил внутрішнього розпорядку, з них 5разів був поміщений у ДІЗО (ар.особ.спр.70, 71, 115, 143, 156, 175, 196 ч.2, т.1, 26 ч.2 т.2), що підтверджується характеристикою на засудженого, складеною начальником відділення СПС №3 ОСОБА_8 , погодженою заступником начальника соціально-виховної психологічної роботи ОСОБА_9 (ар.пр.40, ар. особ.спр.40 ч.2 т.2).

Зокрема в характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_6 зневажливо ставиться до майна установи предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, догляд за ними не здійснює, свідомо використовує їх не за призначенням, свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог, умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні, свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі, але правильних висновків не робить, не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, перебуває на профілактичному обліку, як злісний порушник режиму відбування покарання (ар.пр.40, ар.особ. спр.40, ч.2, т.2)

З довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_6 встановлено, що за весь період відбування покарання він не мав жодного заохочення, проте мав 24 стягнення, такі як догана, сувора догана, попередження, поміщення у ДІЗО, остання догана була оголошена ОСОБА_6 19.02.2016р. (ар.пр.8, ар. особ.спр.34, т.2 ч.2).

Доводи ОСОБА_6 про те, що йому не було відомо про накладені на нього стягнення, спростовуються матеріалами його особової справи, з якої видно, що при виявленні порушення у засудженого намагалися відібрати письмове з цього приводу, однак він відмовлявся їх надавати, про що були складені відповідні акти (ар.особ.спр.89, 95, 101, 107, 113, 131, 155, 175, 185, 190, 195 ч.2, т.1, 5,10, 16 ч.2 т.2).

Колегія суддів вивчивши і врахувавши усі дослідженні обставини, у сукупності, виходячи з вимог ч.3 ст.82 КК України, де зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2016р., якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання, призначеного, 14.08.2014р. вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким його засуджено за ч.1 ст.121, 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання у виді позбавлення волі строком на 5р. 2міс., більш м`яким, у виді обмеження волі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4