печерський районний суд міста києва
Справа № 752/7105/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника цивільного позивача ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція»

ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 20.02.2015р. за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алмати Республіки Казахстан, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 365-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
15.07.2015 до Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 20.02.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_7 , будучи арбітражним керуючим по санації ПрАТ «Білецький завод «Теплозвукоізоляція» (), зловживаючи своїми повноваженнями, 05.11.2013р. в порушення вимог п. 9 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», без погодження з комітетом кредиторів ПрАТ «Білецький завод «Теплозвукоізоляція», безпідставно уклав з ТОВ «Корост-Беп» договір комісії, яким уповноважив укласти від свого імені та за рахунок ПрАТ «Білецький завод «Теплозвукоізоляція» договори оренди його нерухомого майна, а також передав ТОВ «Корост-Беп» в управління все нерухоме майно ПрАТ «Білецький завод «Теплозвукоізоляція», що в наступному призвело до заподіяння ПрАТ «Білецький завод «Теплозвукоізоляція`матеріальної шкоди на загальну суму 360 559,98 грн внаслідок безпідставної передачі приміщень ПрАТ «Білецький завод «Теплозвукоізоляція» за адресою: м. Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7 в оренду іншим суб`єктам господарської діяльності та не зарахування орендної плати на рахунок ПрАТ «Білецький завод «Теплозвукоізоляція».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.07.2015р. в кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання з викликом сторін кримінального провадження.

До вирішення питання про призначення судового розгляду кримінального провадження захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали письмові клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України, які підтримані та доповнені в судовому засіданні стороною захисту.

В обґрунтування поданого клопотання захисник ОСОБА_5 зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , який є адвокатом, здійснено з недотриманням вимог ст.ст. 36, 276-279, 480, 481 КПК України, внаслідок чого останній не набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні.

Крім того, захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , стверджуючи про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, за змістом поданого клопотання, посилаються на неконкретність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 365-2 КК України, його невідповідність фактичним обставинам справи, при цьому надають власну правову оцінку зібраним у справі доказам з точки зору їх недостатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 , представник цивільного позивача ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» ОСОБА_12 , кожний окремо, просили призначити до судового розгляду дане кримінальне провадження, вважаючи, що в справі дотримані усі вимоги, передбачені КПК України, водночас заперечували проти задоволення клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору.

Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 підтримала клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору з підстав, викладених в клопотаннях адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожний окремо, підтримали клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідної вимогам КПК України та недотримання органом досудового розслідування вимог ст.ст. 36, 276-279, 480, 481 КПК України при здійсненні ОСОБА_7 повідомлення про підозру.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, представників потерпілих, цивільного позивача, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Окрім того, стаття 291 КПК України, зокрема її 4 частина, містить імперативну вказівку на перелік додатків до обвинувального акту, одним з яких є розписка підозрюваного про отримання його копії та копії реєстру матеріалів досудового розслідування.

Визначених ч. 4 ст. 291 КПК України даних щодо вручення обвинувального акту підозрюваному ОСОБА_7 та його захисникам надані суду матеріали не містять.

Натомість, до справи долучено протокол за підписом прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_14 від 23.04.2015 про відмову підозрюваного ОСОБА_7 від отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

За змістом ст. ст. 278, 291 КПК України, у випадку неможливості вручення обвинувального акту під розписку таке вручення здійснюється у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Однак до даного обвинувального акту не долучено та стороною обвинувачення не надано підтвердження про вручення копії обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 та його захисникам в порядку визначеному ст.ст. 135, 136 КПК України.

Клопотань про таке долучення до матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення під час підготовчого судового засідання не заявлялось.

Недотримання органом досудового розслідування вимог ст. 291 КПК України в частині вручення обвинуваченому обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України.

Що стосується клопотань захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору суд вважає необхідним зазначити наступне.

Клопотання захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо неконкретності висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, його невідповідність фактичним обставинам справи, відсутності доказів на його підтвердження, за своїм змістом зводяться до того, що останні внаслідок суб`єктивного тлумачення норм діючого законодавства та власної інтерпретації фактичних обставин справи, не погоджуються з характером висунутого ОСОБА_7 обвинувачення. Проте, з`ясування вказаних обставин можливе лише шляхом всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що можливе лише за результатами розгляду кримінального провадження по суті, а відтак не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору зі стадії підготовчого судового засідання.

Викладене в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_7 , визначення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та приведені фактичні обставини кримінального правопорушення свідчать про те, що слідчим вказані вимоги закону дотримані, в обвинувальному акті наведені обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінальних правопорушень, які є зрозумілими, конкретними, кваліфіковані за відповідними ознаками кримінальних правопорушень КК України.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України. Сформульоване обвинувачення містить всі складові елементи інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень. А ті, суперечливі моменти обвинувачення щодо невідповідності кваліфікації дій обвинуваченого нормам кримінального закону, не встановлення стороною обвинувачення усіх обставин, які становлять об`єктивну сторону інкримінованого обвинуваченому діяння, на які посилається сторона захисту у своєму клопотанні, фактично зводяться до оцінки доказів у справі, що є неможливим на стадії підготовчого судового засідання.

Суд також має зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 338 КПК України прокурор вправі змінити (уточнити) пред`явлене обвинувачення, врахувавши встановлені в судовому засіданні нові обставини, які можуть вплинути на правильність кваліфікацій дій обвинуваченого та/або обсяг обвинувачення, тому посилення сторони захисту на неправильність кваліфікації дій обвинуваченого не перешкоджає призначенню справи до судового розгляду, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та формулювання обвинувачення із зазначенням розміру заподіяної шкоди підлягають перевірці саме в судовому засіданні.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 про недотримання органом досудового розслідування вимог ст.ст. 36, 276-279, 480, 481 КПК України при здійсненні ОСОБА_7 повідомлення про підозру, то вони ґрунтуються на нормах діючого законодавства та відповідають фактичним обставинам справи.

Так, згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України, притягнення до кримінальної відповідальності стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

ОСОБА_7 є адвокатом, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України та це не заперечувалось прокурором під час підготовчого судового засідання.

Особливості вручення повідомлення про підозру адвокату передбачені ст. ст. 480, 481 КПК України, згідно з приписами яких письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором України, його заступником, прокурором Автономної республіки Крим, області, міст Києва або Севастополя в межах його повноважень.

Окрім того, п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», передбачено, що повідомлення про підозру адвокату у вчиненні кримінального правопорушення може бути здійснено виключно Генеральним прокурором України, його заступником, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.

Таким чином, здійснення повідомлення про підозру в поєднанні зі словом «виключно», передбачає не тільки складання повідомлення про підозру, але і вручення його особі лише уповноваженим суб`єктом Генеральним прокурором України, його заступником, прокурором Автономної республіки Крим, області, міст Києва або Севастополя.

Проте, з повідомлення про підозру від 31.10.2014 слідує, що таке повідомлення відносно ОСОБА_7 складено прокурором м. Києва ОСОБА_15 , а вручено - слідчим прокуратури м. Києва ОСОБА_16 , що не відповідає вищевказаним вимогам закону.

Більше того, згідно з п. 11 ч. 2 ст. 36 КПК України повідомляти про підозру уповноважений лише прокурор процесуальний керівник.

Єдиним підтвердженням повноважень прокурора, відповідно до положень КПК України, а також п.п. 2 п. 3.1 розділу 3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які здійснюються у формі процесуального керівництва, є витяг з ЄРДР. При цьому дані щодо процесуального керівника (прокурора в кримінальному провадженні), відповідно до п.п. 2 п. 3.1 розділу 3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться до ЄРДР невідкладно.

Представлені стороною обвинувачення матеріали не містять даних про те, що бивший прокурор м. Києва ОСОБА_15 на час підписання повідомлення про підозру ОСОБА_7 був процесуальним керівником або входив в групу прокурорів в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 31.10.2014р. у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 365-2 КК України, здійснено з порушенням вимог ст.ст. 36, 276-279, 480, 481 КПК України, п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Вказані істотні порушення вимог КПК України також унеможливлюють призначення судового розгляду в кримінальному провадженні, оскільки набуття особою статусу обвинуваченого законодавець пов`язує не лише з формальним направленням обвинувального акту до суду, а й з дотриманням визначеної КПК України форми здійснення досудового розслідування, зокрема повідомлення особі про підозру.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 369 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 20.02.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 365-2 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1