Справа № 760/4440/16-к
Провадження №1-кс/760/2770/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,за участю представника Національного Антикорупційного бюро України ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, в якій вказує, що в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України не було внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви від 01.09.2015.

У судове засідання заявник не з`явився, однак подав клопотання про розгляд скарги без його участі та подану скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник НАБУ проти задоволення вимог поданої скарги заперечував, мотивуючи тим, що у поданій скарзі скаржник просить зобов`язати компетентних осіб Національного бюро, внести до ЄРДР відомості згідно заяви від 01.09.2015 про вчинення кримінального правопорушення прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Проте, зауважує, що до Національного бюро надходила лише заява скаржника від 16.02.2016, копію якої скаржник додав до матеріалів справи.
Оскільки, заява скаржника від 01.09.2015 до Національного бюро не надходила і службові особи Національного бюро вказаної заяви не розглядали, то заявник безпідставно вимагає у слідчого судді зобов`язати компетентних осіб Національного бюро внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви від 01.09.2015, яка не була предметом розгляду та відсутня в матеріалах судової справи.
Щодо долученої до скарги заяви скаржника від 16.02.2016, то представник НАБУ пояснив наступне.
20.02.2016 до Національного бюро надійшла заява скаржника від 16.02.2016, у якій останній вимагав внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості згідно заяви про кримінальне правопорушення.
Вказав, що скаржник у власній заяві вимагав розпочати кримінальне провадження відносно прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_5 за ч. 2. ст. 365 України, яка не є підслідною детективам Національного бюро, та в зв`язку з тим, що у зверненні скаржника від 16.02.2016 відсутні відомості про фактичні обставини, які можуть бути підставою для внесення детективами Національного бюро відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а розгляд викладених у зверненні скаржника питань не належить до компетенції Національного бюро, листом №11- 006/5273 від 03.03.2016 вказана заява направлена за належністю до Генеральної прокуратури України.
Враховуючи викладені вище обставини просив слідчого суддю відмовити в задоволенні скарги.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного.

Скаржник при зверненні до суду з даною скаргою посилається на те, що посадовими особами Національного Антикорупційного бюро України в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України не було внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви від 01.09.2015., в зв`язку з чим скаржник просив слідчого суддю про задоволення скарги, на що слід зазначити наступне.

Слідчим суддею встановлено, що скаржник звертався до Національного антикорупційного бюро України з заявою від 16.02.2016, копію якої додав до матеріалів справи.
Щодо звернення заявою від 01.09.2015 до Національного антикорупційного бюро України, то скаржником доказів не надано, як і результатів розгляду такої заяви також скаржником не надано.
Оскільки, скаржником не надано суду, доказів саме звернення із скаргою до Національного антикорупційного бюро України від 01.09.2015, то у слідчого судді відсутні підстави встановити, чи дійсно порушено права скаржника і з якого часу можливо розпочалось таке порушення.

Щодо наданої скаржником копії заяви від 16.02.2016, то слідчий суддя зазначає наступне.

Правила статті 303 КПК України визначають вичерпний перелік рішення, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Так відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Таким чином, відповідно до вимог статті 303 КПК України у встановлених випадках можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, а не НАБУ, як державного правоохоронного органу, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.

Згідно з частиною першою статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Крім цього, частина четверта статті 214 КПК України визначає, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З системного аналізу статей 214, 303 КПК України випливає, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР та, по-друге, містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Таким чином, обов`язок вносити відомості до ЄРДР виникає лише у випадку, якщо обставини, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення свідчать та мають ознаки кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 2.3, 2.17 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення, тобто, при внесенні до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображається дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), які є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.

Таким чином, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, згідно з частини першої статті 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Крім цього, КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є об`єктивні дані, що свідчать про ознаки злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин і лише за такими заявами та повідомленнями приймаються передбачені законом процесуальні рішення.

Частиною 5 ст. 216 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) визначено перелік злочинів, які підслідні детективам Національного антикорупційного бюро України, зокрема передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 КК України.
Однак, скаржник у заяві від 16.02.2016 вимагав розпочати кримінальне провадження відносно прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_5 за ч. 2. ст. 365 України, яка не є підслідною детективам Національного антикорупційного бюро України.

У зв`язку з тим, що у заяві скаржника від 16.02.2016 відсутні відомості про фактичні обставини, які можуть бути підставою для внесення детективами Національного антикорупційного бюро України відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а розгляд викладених у зверненні скаржника питань не належить до компетенції Національного антикорупційного бюро України, листом №11- 006/5273 від 03.03.2016 вказана заява направлена за належністю до Генеральної прокуратури України.
Таким чином, вимоги скарги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1