Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1738/16-к
Провадження № 1-в/553/958/2016
У Х В А Л А
Іменем України
29.04.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити посилаючись на те, що він своєю поведінкою довів своє виправлення, мав заохочення, працював на виробництві, на даний час працевлаштований, отримав професію електрозварювальника, перебуває на диспансерному обліку у лікаря медичної частини установи.

Представник ПВК в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання засудженого посилаючись на те, що останній лише стає на шлях виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання посилаючись на те, що засуджений в повній мірі на даний час ще не довів своє виправлення.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Судом встановлено, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 12.03.2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна належного обвинуваченому. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислюється з моменту затримання, тобто з 12.03.2014 року.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок суду відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 15.04.2014 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 22.02.2016 року зараховано в строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 12.03.2014 року за ч.2 ст.289, с.69, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, строк попереднього ув`язнення за період з 12 березня 2014 року по 15 квітня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, строк покарання засудженого складає: початок строку покарання 12.03.2014 року, кінець строку покарання 12.05.2017 року. Таким чином судом встановлено, що станом на 29.04.2016 року засуджений фактично відбув 2/3 строку покарання, невідбута частина покарання станом на 29.04.3016 року становить 1 рік 13 днів.

Засуджений ОСОБА_4 покарання відбуває з 12.03.2014 року, за період перебування в СІЗО м. Полтави характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 30.05.2014 року ОСОБА_4 відбуває покарання в Полтавській виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№ 64), характеризується задовільно, намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. На початку терміну відбування покарання за сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника відділення. Стягнень на даний час не має.

З характеристики засудженого, наданої начальником відділення СПС ПВК УДПтС України в Полтавській області (№ 64) та затвердженої начальником установи 20.04.2016 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризувався задовільно. У відношенні до представників адміністрації установи грубості не проявляє, намагається пристосовуватись до їх вимог. Працевлаштований на виробництві установи на дільниці «млин-олійниця», до праці ставиться задовільно, з постановленими виробничими завданнями справляється. Дбайливо ставиться до майна установи та виробничого інструменту, здійснює за ним належний догляд. Приймає участь в роботах по благоустрою відділення, розуміє їх необхідність проведення. Зарахований до участі в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». З час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія», отримав спеціальність електрозварника в Полтавському навчальному центрі №64 при установі. Заходи виховного характеру відвідує. Намагається робити вірні для себе висновки. У вільний час читає художню літературу, дивиться програми телепередач.

За характером скритний, хитрий, вразливий, невпевнений в собі, легко піддається впливу зі сторони. В середовищі засуджений не конфліктний, тримається більш відокремлено, поводить себе невпевнено. Стосунки підтримує з обмеженим колом засуджених відділення. Негативно ставиться до злодійських традицій.

Має нестабільний психоемоційний стан, проходив лікування в Вільнянській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20), перебуває на дисциплінарному обліку у лікаря психіатра медичної частини установи.

Отже, аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_4 протягом усього періоду відбування покарання, суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого можна визнати сумлінною та яка свідчить про виправлення засудженого, тобто сукупність даних свідчить про процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, оскільки засуджений дотримується встановленого порядку виконання та відбування покарання (режим), працює, відвідує соціально-виховну роботу, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання.

Тому клопотання ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , згідно ст. 81 КК України, звільнити умовно достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік 13 днів.

На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1