Справа № 133/582/15-к
УХВАЛА
25.03.2016 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Козятині обвинувальний акт, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000296 від 05.05.2014 року о , відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Учасники підготовчого судового засідання з`явились в судове засідання.

Захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про повернення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні прокурору, через невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального кодексу України , мотивуючи свої вимоги тим , що обвинувальний акт, переданий до суду прокурором та міститься у даному кримінальному провадженні, не відповідає вимогам КПК України
Захисник зазначила, що обвинувальним актом не висунуто обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, а вказано у обвинувальному акті анкетні відомості ОСОБА_7 , як особи, якому 10.12.15р. повідомлено про підозру, тобто підозрюваного, а не обвинуваченого. Також, згідно такого обвинувального акту, який містить лише формулювання підозри, повідомленої ОСОБА_5 , проте в чому він обвинувачується не зазначено.
В обвинувальному акті не вказано розмір витрат на залучення експерта ( під час досудового розслідування проводилась експертиза) та не вказано місце затвердження обвинувального акту прокурором.
Ч.1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а підзахисному, ОСОБА_5 , даним обвинувальним актом обвинувачення не висунуте.
Ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті повинно бути як виклад фактичних обставин події, так і формулювання обвинувачення, тобто описова і його резолютивна частина.
В описовій частині зазначаються дані, які стали приводами та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону (статті ) підпадають дії підозрюваної особи ( фактично виклад обставин справи в довільній формі).
В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, в якому зазначається час, місце, спосіб, мотиви, що саме вчинила особа та наслідки кримінального правопорушення.
Отже, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, погоджений прокурором Козятинської міжрайонної прокуратури 07.03.15р. відносно ОСОБА_5 містить лише формулювання підозри, висунутої йому, та фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені досудовим розслідуванням. Разом з тим, обвинувачення ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не висунуто.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 та преамбули ЗУ Про доступ до судових рішень особи, які не беруть (не брали) участі у справі, мають право ознайомитися з судовим рішенням у повному обсязі, якщо воно безпосередньо стосується їхніх прав, свобод, інтересів чи обов`язків з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства, а саме, ухвалиАпеляційного суду м. Києва від 10.11.15р.у кримінальних провадженнях №0014202 та №0012354,якими скасовано вироки суду першої інстанції і призначено новий розгляд у суді першої інстанції,через такі ж підстави.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор просить у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору відмовити та вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Козятинському міськрайонному суду Вінницької області. Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта прокурору відсутні. Вимоги КПК України, щодо забезпечення обвинуваченим права на захист та складання обвинувального акта дотриманні.

Потерпілий ОСОБА_6 просить клопотання захисника ОСОБА_4 вирішити на розсуд суду , а у разі призначення обвинувального акта до судового розгляду просить викликати у судове засідання наступних свідків : ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Заслухавши учасників підготовчого засідання, суд вважає, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у ньому виявленні недоліки, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду, а тому, він підлягає поверненню прокурору.
Так, відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом. Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, серед яких в п. 5 видокремлено необхідність наявності в ньому таких складових: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність; 3) формулювання обвинувачення.

У разі встановлення невідповідності обвинувального акта цим вимогам суд в підготовчому судовому засіданні відповідно до п. З ч. З ст. 314 КПК повертає його прокурору. ВССУ вже висловлював свою позицію щодо питання повернення прокурору відповідних матеріалів під час підготовчого судового засідання (рекомендаційний лист ВССУ від 03 жовтня 2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).

Системний аналіз положень кримінального процесуального законодавства свідчить, що обвинувальний акт є результатом оцінки прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення кримінального правопорушення, які будуть перевірені судом в межах судового розгляду. Тому він має містити деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення, який дозволить суду прийняти рішення про призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акта.

Розуміння поняття «формулювання обвинувачення» як складової частини обвинувального акта має визначатися у логічному зв`язку з положеннями ст. 373 КПК України, які визначають вимоги до змісту вироку та оперують поняттям «формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним». Так, п. 2 ч. З ст. 373 КПК України встановлено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, обов`язкові складові обвинувального акта, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, зокрема: виклад фактичних обставин злочину (кримінального правопорушення), правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність відповідно до означених фактичних обставин.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що прокурор, який затверджував вищевказаний обвинувальний акт, не вказав наявності кваліфікуючих ознак даного кримінального правопорушення , не зазначив форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Одним із завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України є охорона прав учасників кримінального провадження.
До загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України відноситься право на захист, яке, згідно ч. 1 ст. 20 КПК України полягає у наданні особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, можливості надати відповідні пояснення з приводу обвинувачення, збирати і подавати докази, та реалізовувати процесуальні права, передбачені КПК України.
Гарантією забезпечення права особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, на захист є серед іншого дотримання стороною обвинувачення вимог закону при винесенні процесуальних рішень.
Статтею 13 Європейської конвенції з прав людини передбачено право особи на ефективний засіб правового захисту в разі порушення його прав, також і в тому разі, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Однією з передумов призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, визначених ч. З ст. 314 КПК України, є його відповідність вимогам КПК України. У разі встановлення невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України суд має право у підготовчому судовому повернути обвинувальний акт прокурору.
За змістом п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди та інше).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначено, що у тексті пп. "а" п. З ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії''. №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісье та Сассі проти Франції" (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії", №42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "Ь" п. З ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

Керуючись ст. 291, п.3 ч.3 ст . 314 КПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути прокурору обвинувальний акт, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000296 від 05.05.2014 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 121 КК України , як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайсуд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ підпис ОСОБА_1 .
З оригіналом вірно:
Суддя
Секретар

Дата документу 25.03.2016 року.