Справа № 524/292/15-к
У Х В А Л А
25.01.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
представника Крюківського РВ КВІ УМВС України ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 про визнання постанови начальника Крюківського РВ КВІ УМВС України у Полтавській області від 21.12.2015 року про відмову засудженому ОСОБА_6 в наданні дозволу на виїзд за межі України незаконною та необгрунтованою,
24.12.2015 року до суду надійшло клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 про визнання постанови начальника Крюківського РВ КВІ УМВС України у Полтавській області від 21.12.2015 року про відмову засудженому ОСОБА_6 в наданні дозволу на виїзд за межі України незаконною та необгрунтованою.
ОСОБА_6 вироком Автозаводського районного суду від 27.05.2015 року засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначене покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбуття основного покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік.
У відповідності до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України засуджений ОСОБА_6 був зобов`язаний судом не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінальну - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На виконання вироку в частині додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на один рік, ОСОБА_6 здав своє посвідчення водія в присутності працівника Крюківського РВ КВІ УМВС України у Полтавській області на зберігання в ВДАІ м. Кременчука.
Засуджений ОСОБА_6 має диплом інженера - матеріалознавця та в даний час проходить навчання на п`ятому курсі інституту механіки і транспорту Кременчуцького Національного Університету імені Михайла Остроградського.
Починаючи з квітня 2013 року ОСОБА_6 щорічно проходив стажування та навчання в Республіці Південна Корея в м. Іньчон в підприємстві WOORIBUS Co Itd за спеціальністю інженерне матеріалознавство, що безпосередньо пов`язане з його спеціальністю та подальшим навчанням в Україні.
В період з 23.12.2015 року по 23.03.2016 року на підставі запрошення від зазначеного вище підприємства, яке в даний час зберігається в консульському відділі посольства Республіки Південна Корея в м. Києві ОСОБА_6 було запропоновано пройти чергове стажування та навчання в республіці Південна Корея.
Засуджений ОСОБА_6 заздалегідь почав узгоджувати свій від`їзд на стажування та навчання в Крюківському РВ КВІ УМВС України у Полтавській області, у зв`язку з чим йому було рекомендовано письмово звернутися до кримінально - виконавчої інспекції у відповідності до ст. 34 Кримінального Виконавчого Кодексу України.
У відповідності до ч. 2 ст. 34 КВК України засудженому до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю забороняється без дозволу кримінально-виконавчої інспекції виїжджати за межі України, тому ОСОБА_6 21.12.2015 року звернувся з відповідною заявою до Крюківського РВ КВІ про надання йому такого дозволу на виїзд за межі України додавши відповідні документи за винятком запрошення, яке зберігається в консульському відділі посольства Республіка Південна Корея в м.. Києві та на руки не видається, про що заздалегідь було повідомлено в КВІ.
Постановою від 21.12.2015 року начальника Крюківського РВ КВІ УМВС України у Полтавській області ОСОБА_4 . ОСОБА_6 було відмовлено в наданні такого дозволу з підстав не надання заявником документів, які б підтверджували підстави для такого виїзду.
Захист інтересів засудженого вважає, що зазначена постанова є незаконною і необгрунтованою з наступних підстав.
Засуджений ОСОБА_6 вироком суду не був позбавлений права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю. Додаткове покарання у вигляді позбавлення права корувати транспортним засобом на один рік на думку захисту не є позбавленням права займатися певною діяльністю в розумінні ч. 2 ст. 34 КВК України, і з урахування того, що посвідчення водія здане засудженим в ВДАІ м. Кременчука та керування транспортним засобом не було певною діяльністю засудженого.
У відповідності до п. п. 2. 3. ч. 2 ст. 76 КК України судом у вироку покладені конкретні зобов`язання на засудженого ОСОБА_6 , які до даного часу засудженим не порушені.
Засуджений повідомив КВІ про причини неможливості надати оригінал (або завірену копію ) запрошення на прибуття до Республіки Південна Корея, у зв`язку з чим КВІ в межах своєї компетенції повноважна була самостійно отримати відповідну інформацію від зазначеної дипломатичної установи.
Стажування та навчання в Республіці Південна Корея ОСОБА_7 проходив за аналогічними запрошеннями в період 2013-2015 років про що КВІ була достовірно обізнана, тому безпідставне переривання такого стажування та навчання є порушенням права ОСОБА_6 на освіту та оволодіння спеціальністю у відповідності до новітніх світових технологій, яка в майбутньому може принести користь Україні.
В клопотанні просив визнати постанову начальника Крюківського РВ КВІ УМВС України в Полтавській області від 21.12.2015 року назаконною та необгрунтованою.
21.01.2016 року до суду надійшла заява захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про залишення клопотання про визнання незаконною постанови начальника Крюківського РВ КВІ УМВС України в Полтавській області щодо відмови засудженому у виїзді за кордон без розгляду.
Суд, заслухавши думки прокурора, представника Крюківського РВ КВІ, вважає за доцільне залишити клопотання про визнання незаконною постанови начальника Крюківського РВ КВІ УМВС України в Полтавській області щодо відмови засудженому у виїзді за кордон без розгляду.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 про визнання постанови начальника Крюківського РВ КВІ УМВС України у Полтавській області від 21.12.2015 року про відмову засудженому ОСОБА_6 в наданні дозволу на виїзд за межі України незаконною та необгрунтованою залишити без розгляду.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом 7 днів з дня її оголошення через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області.
Суддя: ОСОБА_1