Справа № 544/238/16-к
Пров. № 1-кп/544/38/2016

В И Р О К
іменем України
09 березня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Пирятинського районного суду на вул. Соборній, 41 угоду про примирення у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000048 від 02.02.2016, відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, студента ІІІ курсу Березоворудського технікуму Полтавської державної аграрної академії, неодруженого, утриманців не має, перебуває на військовому обліку як призовник, не є депутатом, раніше не судимого,

якому органами досудового розслідування висунуто підозру в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , із боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :
Органами досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 висунуто підозру про те, що він 08 січня 2016 року близько 22 год, прийшов на автомобільну стоянку, що знаходиться за АЗС «WOG» на 154 км автодороги Київ-Харків- Довжанський у напрямку м.Києва, де за допомогою слюсарного ключа демонтував та таємно викрав 27 консоль жорсткості металевої огорожі бар`єрного типу, що належить філії «Лубенської дорожньо-експлуатаційної дільниці» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор», які здав на пункт прийому металобрухту, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій особі на суму 3045,60 грн.

Кваліфікація органами досудового розслідування дій обвинуваченого ОСОБА_3 за вказаним епізодом за ч. 1 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), відповідає змісту обвинувального акта.

Крім того, 11 січня 2016 року близько 22 години, обвинувачений прийшов на стоянку, що знаходиться на 154 км+500 м автодороги Київ-Харків- Довжанський у напрямку м.Харкова, де за допомогою слюсарного ключа демонтував та повторно таємно викрав 23 консолі жорсткості металевої огорожі бар`єрного типу, що належить філії «Лубенської дорожньо-експлуатаційної дільниці» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор», які здав на пункт прийому металобрухту, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій особі на суму 2594,40 грн.

15 січня 2016 року близько 22 години, обвинувачений ОСОБА_3 прийшов на узбіччя автодороги Київ-Харків- Довжанський у напрямку м. Києва, де на 155 км+150 м автодороги за допомогою слюсарного ключа демонтував та повторно таємно викрав 22 консолі жорсткості металевої огорожі бар`єрного типу, що належить філії «Лубенської дорожньо-експлуатаційної дільниці» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор», які здав на пункт прийому металобрухту, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій особі на суму 2481,60 грн.

18 січня 2016 року близько 22 години, обвинувачений ОСОБА_3 прийшов на стоянку, що знаходиться на 154 км+500 м автодороги Київ-Харків- Довжанський у напрямку м.Харкова, де за допомогою слюсарного ключа демонтував та повторно таємно викрав 24 консолі жорсткості металевої огорожі бар`єрного типу, що належить філії «Лубенської дорожньо-експлуатаційної дільниці» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор», які здав на пункт прийому металобрухту, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій особі на суму 2707,20 грн.

22 січня 2016 року близько 22 години, обвинувачений ОСОБА_3 прийшов до місця заїзду на вул. Радгоспна м.Пирятина з автодороги Київ-Харків, на стоянку, що знаходиться на 154 км+900 м вищевказаної автодороги, де за допомогою слюсарного ключа демонтував та повторно таємно викрав 19 консоль жорсткості металевої огорожі бар`єрного типу, що належить філії «Лубенської дорожньо-експлуатаційної дільниці» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор», які здав на пункт прийому металобрухту, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій особі на суму 2143,20 грн.

27 лютого 2016 року близько 22 години, обвинувачений ОСОБА_3 прийшов до місця заїзду на вул. Вокзальна м.Пирятина з автодороги Київ-Харків, на стоянку, що знаходиться на 155 км+400 м вищевказаної автодороги, де за допомогою слюсарного ключа демонтував та повторно таємно викрав 17 консоль жорсткості металевої огорожі бар`єрного типу, що належить філії «Лубенської дорожньо-експлуатаційної дільниці» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор», які здав на пункт прийому металобрухту, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій особі на суму 1917,60 грн.

Кваліфікація органами досудового розслідування дій обвинуваченого ОСОБА_3 за вищевказаними епізодами за ч. 2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, відповідає змісту обвинувального акта.

Між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 23 лютого 2016 року була укладена угода про примирення.

Відповідно до угоди про примирення обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчинених злочинах, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В угоді зазначається також узгоджене її сторонами покарання з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків) та особи обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання:

- за ч.1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Сторони визначили остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за сукупністю злочинів, відповідно до приписів ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з іспитовим строком.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить із того, що відповідно до ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Як передбачено ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, передбачені ч.1 та ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

У судовому засіданні встановлено, що зміст даної угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Судом установлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК, положення ч. 5 ст. 474 КПК, а саме, обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотання про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений, розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

Крім того, обвинуваченому судом роз`яснено характер обвинувачення та конкретне покарання, передбачене ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК, погоджене сторонами угоди у виді позбавлення волі.

Судом також установлено, що представник потерпілого ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України, просив затвердити угоду.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом установлено, що підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно приписів пункту першого частини третьої статті 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов заявлено не було.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Угоду про примирення від 23 лютого 2016 року по кримінальному провадженню, унесеному до ЄРДР за №0000048 від 02.02.2016, укладену між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК та ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи, навчання та проживання.

Речові докази по справі - 132 консолі жорсткості металевої огорожі бар`єрного типу залишити власнику - філії «Лубенської дорожньо-експлуатаційної дільниці» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених пунктами 1, 2 та 3 частини 3 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: