Номер провадження: 11-сс/785/1328/16
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: представника зацікавленої особи адвоката ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу зацікавленої особи - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси. від 12 вересня 2016 року,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 12.09.2016 року задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 про арешт майна автомобіля марки «Феррари 550 Маранелло», державний реєстраційний номер республіки Казахстан « НОМЕР_1 ТRM», ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі зацікавлена особа ОСОБА_6 вказує, що ухвала слідчого судді являється незаконною, постановлена без достатніх підстав та з суттєвими порушеннями норм КПК України.

Слідчий суддя не звернув увагу на відсутність підстав, передбачених ч.2 ст.167 та ст.170 КПК України.

Арешт накладений на автомобіль особи, яка немає відношення до кримінального провадження.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого автомобіля.

Заслухавши доповідача, пояснення представника зацікавленої особи ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль, яким користувався ОСОБА_6 без права володіння, у зв`язку з наявністю кримінального провадження за №0002484 від 14.06.2016 року.

Вивченням клопотання прокурора встановлено, що воно відповідає вимогам, передбаченим ст..171 КПК України.

Зокрема, у ньому відсутні докази на підтвердження підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

При апеляційному розгляді встановлено, що апелянт, а також власник автомобіля ОСОБА_7 на теперішній час не являються ні підозрюваними, ні обвинуваченими, тобто взагалі ніякого відношення до кримінального провадження не мають.

Також встановлено, що майно (автомобіль), на який накладено арешт, критеріям, визначеними ч.2 ст.167 КПК України, не відповідає, оскільки воно не є підшуканим, виготовленим, пристосованим чи використаним як засіб чи знаряддя кримінального правопорушення, не є наданим особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування кримінального правопорушення, чи як винагорода за його вчинення, не є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з його незаконним обігом, не є набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення доходом.

Більш того, слідчий суддя як на підставу накладення арешту посилається на положення п.п.1,3 ч. 2 ст. 167 КПК України, відповідно до яких, вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використанні, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди або являються предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним оборотом. Натомість, даний автомобіль зареєстровано на громадянина республіки Казахстан, знаходиться у користуванні апелянта на протязі тривалого часу, не є об`єктом кримінального правопорушення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 .
Також, будь-яких посилань та доказів про визнання автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні слідчим не надано та судом не досліджено.
Також, прокурор у своєму клопотанні посилався, що арешт необхідний для забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.
Однак, відповідно до положень закону, конфіскацію майна можливо застосувати лише до майна особи винної у скоєні кримінального правопорушення та належного їй на праві власності.
Однак, даний автомобіль знаходиться у користуванні апелянта та належить іншій особі.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Також, слідчим суддею зазначено, що в ході огляду автомобіля виявлена неоднорідність нанесення буквенно-цифрових знаків ідентифікаційного номера кузову, що викликає сумніви у їх достовірності, потребує перевірки фахівцем відповідної галузі знань, у зв`язку із чим призначено авто-технічну експертизу. j
Однак, дані обставини не є обгрунтованою правовою підставою для накладення арешту на автомобіль, в рамках кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що при таких обставинах, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:
Апеляційну скаргу зацікавленої особи - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси. від 12 вересня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 про арешт майна автомобіля марки «Феррари 550 Маранелло», державний реєстраційний номер республіки Казахстан « НОМЕР_1 ТRM», ідентифікаційний номер кузову НОМЕР_2 .

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області : ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3