У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2016 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,розглянувши подання Шевченківського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про звільнення від подальшого відбування покарання у відношенні
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, остання відома адреса проживання АДРЕСА_1 ,-
В С Т А Н О В И В :
В суд надійшло подання Шевченківського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області у відношенні ОСОБА_4 про звільнення від подальшого відбування покарання.
В поданні зазначається,що вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2008 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.07.2014 р.покарання,визначене ОСОБА_4 вироком від 13.10.2008 року,було замінено на покарання у виді громадських робіт строком 30 годин.
20.08.2014 р.вказані вище вирок та ухвала Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшли на виконання до Шевченківського РВ КВІ та було заведено особову справу засудженого № 40/2014 року.
29.08.2014 р.заслуджений був постановлений на облік,від нього було прийнято письмове пояснення про причини відмови відбувати покарання у виді громадських робіт через стан здоров*я,встановлені дні явки до КВІ на реєстрацію.
Засуджений не з`являється до інспекції у встановлені дні явки, востаннє був приводом доставлений до КВІ 25.12.2014 р.та отримав направлення до СКП Запорізька ритуальна служба» для відбування призначеного покарання,фактично до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив.
В поданні ставиться питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання з підстав ,передбачених ст.80 ч.1 п.1 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, оскільки фактично засуджений до виконання призначеного судом покарання не приступив, свідомо від відбування покарання ухилявся,в цей період скоїв новий злочин,за фактом якого кримінальне провадження на теперішній час направлено до суду.
Представник Шевченківського РВ КВІ в судове засідання не з*явився з невідомих причин,повістку отримав особисто під розписку завчасно.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з*явився,судова повістка повернута до суду за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України неявка зазначених осіб не перешкоджає розгляду подання.
Обговоривши подання та дослідивши письмові матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає,виходячи з наступного.
Відповідно п.3 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви та протиріччя.
В обгрунтування подання КВІ посилається на ст.80 КК України,яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв*язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Згідно ч.1 п.1 зазначеної статті,особа звільняється від відбування покарання ,якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано ,зокрема,у строк два роки у разі засудження особи до покарання менш суворого,ніж обмеження волі.
Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється закінчення встановлених у законі строків з дня вступу обвинувального вироку в законну силу,в зв*язку з чим засуджений звільняється від виконання призначеного судом покарання.
Ст.80 КК України визначає умови,за наявності яких особа звільняється від відбування покарання:
1)закінчення строків,зазначених у ч.1,3 ст.80 КК
2)не вчинення протягом строків,визначених у ст.80 КК нового середньої тяжкості,тяжкого або особливо тяжкого злочину
3)не ухилення засудженого від відбування покарання.
Перебіг давності припиняється ,якщо засуджений ухиляється від відбування покарання ,відновлюється від дня з*явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.
Перебіг строку давності переривається,якщо до закінчення строків,зазначених у ч.1 та ч.3 ст.80 КК України ,засуджений вчинить новий середньої тяжкості,тяжкий або особливо тяжкий злочин.
З матеріалів подання та особової справи засудженого ОСОБА_4 встановлено,що засуджений з часу постановлення на облік у КВІ до відбування призначеного покарання не приступив,у встановлені дні явки до КВІ не з*являвся,в зв*язку з чим призначене йому покарання фактично у виконання органом КВІ не було приведено через умисні дії засудженого,спрямовані на уникнення приведення обвинувального вироку до виконання.
Крім того,з 10.10.2016 р.в провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.185 КК України,що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості,проте у поданні не зазначено,чи вчинене кримінальне правопорушення,в якому обвинувачується ОСОБА_4 ,протягом строків,вказаних у ст.80 КК України.
За таких обставин подання не грунтується на законі та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,ст.80 КК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні подання Шевченківського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про звільнення від подальшого відбування покарання у відношенні ОСОБА_4 -відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи діб з дня її ухвалення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя
ОСОБА_1