Справа № 569/6812/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2016

Рiвненський мiський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000061 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Рівне, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, маючого спеціальне звання капітан міліції, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , працюючи на посаді старшого слідчого слідчого відділення Рівненського районного відділу Управління МВС України в Рівненській області, маючи спеціальне звання капітан міліції, будучи службовою особою, що здійснює функції представника влади, та являючись згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, який відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, 27 лютого 2014 року в період часу орієнтовно з 09 години 50 хвилин до 10 години 15 хвилин в приміщенні прокуратури Рівненського району за адресою місто Рівне, вулиця Петра Могили,57, в порушення вимог ст.ст.1,2,3,5 та п.п.1,2 ч.1 ст.10 Закону України «Про міліцію», а також вимог п.п.3.2.2.,3.2.9. «Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події», затвердженої наказом МВС України № 940 від 22 жовтня 2012 року (відповідно до яких працівник міліції зобов`язаний виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою передбачених чинним законодавством заходів, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції), не виконав свої службові обов`язки як працівника міліції через несумлінне ставлення до них.
Так, перебуваючи у вказаний період часу у службовому кабінеті прокуратури Рівненського району та будучи безпосереднім очевидцем вчинення ОСОБА_7 насильницьких дій відносно працівника прокуратури ОСОБА_6 , які виражались у погрозах із публічною демонстрацією предмета, схожого на вогнепальну зброю, висловлюванні брутальних та образливих слів на його адресу, а також протиправного застосування фізичної сили у вигляді удушення шляхом затягування краватки навколо шиї, нанесення поштовху в область грудної клітки та заподіянні кількох ударів у потиличну ділянку голови, внаслідок чого ОСОБА_6 завдано легкі тілесні ушкодження, ОСОБА_4 , несумлінно ставлячись до своїх службових обов`язків, не вжив жодних заходів для припинення вказаного кримінального правопорушення та захисту потерпілого ОСОБА_6 від неправомірного посягання, надання йому допомоги, затримання особи, що вчиняла правопорушення, а надалі для охорони місця події, хоча мав реальну можливість та був зобов`язаний це зробити.

Через зазначену бездіяльність ОСОБА_4 було спричинено істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_6 , що виразилась у вчиненні щодо нього злочину, який об`єктивно можливо було попередити або вчасно припинити, завданні йому ОСОБА_7 фізичного болю та тілесних ушкоджень, а також істотної шкоди державним інтересам, що виразилась у публічному незаконному втручанні в діяльність прокуратури Рівненського району та порушенні процесуальної незалежності ОСОБА_6 як прокурора у кримінальному провадженні, створенні обстановки та умов, що утруднюють виконання вказаною установою своїх функцій, та у підриві авторитету і престижу Міністерства внутрішніх справ України як правоохоронного органу України, до функцій якого належить захист громадян від неправомірних посягань, а також істотної шкоди громадським інтересам, що виразилась у порушенні громадської безпеки та громадського порядку.

Пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.1 ст.367 КК України як службову недбалість, тобто невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, та визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні вказаного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і показав суду, що 27 лютого 2014 року, перебуваючи у службовому кабінеті прокуратури Рівненського району, був очевидцем конфлікту, який виник між ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_6 . При цьому були присутні начальник Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_8 , прокурор ОСОБА_9 , представники ЗМІ, інші люди. Змісту розмови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не чув і не зрозумів, нанесення ОСОБА_7 . ОСОБА_6 ударів не бачив. ОСОБА_6 до нього за допомогою не звертався. Свою бездіяльність пояснює тим, що думав, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просто виникла сварка і вони виясняли якісь відносини. Дії ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_6 не вважав неправомірними, а тому у нього не було необхідності втручатися як працівнику правоохоронного органу.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винність у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду.

Так, з показань допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 слідує, що 27 березня 2014 року в його службовому кабінеті в приміщенні прокуратури Рівненського району ОСОБА_7 вчинив щодо нього протиправні дії, а саме: висловлювався в його адресу образливими та брутальними словами, душив його, стягуючи краватку на шиї, штовхнув у груди, двічі вдарив рукою по потилиці. При цьому ОСОБА_7 , піднявши полу куртки, демонстрував зброю, яка була при ньому. Все це відбувалося у присутності інших осіб, серед яких були обвинувачений ОСОБА_4 , начальник Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_8 , представники ЗМІ. ОСОБА_4 був у формі працівника міліції. Ніхто з працівників міліції, в тому числі і ОСОБА_4 , не вжили жодних заходів, спрямованих на припинення злочинних дій ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що, працюючи в секторі зв`язків з громадскістю УМВС України в Рівненській області, за вказівкою керівництва проводив відеозйомку на місці події. Підтвердив, що в приміщенні службового кабінету прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 погрожував прокурору ОСОБА_6 , смикав його за галстук, штовхав, дав ляпаса. ОСОБА_7 мав при собі на поясі пістолет, який показав, відхиливши куртку. Під час події працівники міліції, які знаходилися у кабінеті, в тому числі і ОСОБА_4 , не вчиняли ніяких дій, щоб зупинити ОСОБА_11 . Також показав, що ОСОБА_4 під час події знаходився у кабінеті, у правому кутку від нього, був там весь час і міг все бачити.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що будучи оператором телеканалу «РТБ», 27 лютого 2014 року проводив відеозйомку в приміщенні прокуратури Рівненського району. В службовому кабінеті, де проводилась зйомка, були люди, в тому числі і працівники міліції, яких він знає в обличчя. Тільки один з працівників міліції був у формі. Бачив та чув, як ОСОБА_7 кричав до ОСОБА_6 з приводу кримінальної справи, погрожував йому, душив за краватку та штовхнув. ОСОБА_7 був з пістолетом, показував його, але з кобури не виймав. Працівник міліції, який був у формі, спостерігав за подіями, мовчав і ніяких дій не вчиняв.

Аналогічні показання дали суду свідки ОСОБА_13 , редактор телеканалу «Сфера ТВ», ОСОБА_14 , телеоператор телеканалу «Сфера ТВ», ОСОБА_15 , старший редактор Рівненської державної телерадіомовної компанії, ОСОБА_16 , оператор студії надзвичайних новин телеканалу «ICTV», та ОСОБА_17 , власний кореспондент телеканалу «1+1», які, як представники ЗМІ, перебували на місці події, і які підтвердили, що на місці події ОСОБА_7 погрожував ОСОБА_6 , шарпав його за краватку, штовхнув, вдарив по потилиці. Присутній при цьому працівник міліції ОСОБА_4 , який один був у формі працівника міліції, ніяких дій не вчиняв і нічого не говорив.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що на час події працював у прокуратурі Рівненського району. 27 лютого 2014 року до його службового кабінету, де знаходиться робоче місце і ОСОБА_6 , зайшло біля 15 чоловік, в тому числі і ОСОБА_7 , який, розпитуючи ОСОБА_6 щодо кримінального провадження про вбивство, почав кричати на ОСОБА_6 , демонстративно відкидав полу куртки та показував, що у нього є пістолет, хватав ОСОБА_6 за краватку, штовхав його та вдарив у потилицю. З боку ОСОБА_4 , який знаходився у кабінеті і був у формі працівника міліції, ніяких дій чи висловлювань не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 підтвердила, що 27 лютого 2014 року біля 10 години до прокуратури Рівненського району прибула група людей, серед яких були ОСОБА_7 , начальник райвідділу міліції ОСОБА_8 , журналісти з камерами. Вони піднялися на другий поверх. Що там відбувалося вона не знає, але чула крики і лайку ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що 27 лютого 2014 року бачив як велика група людей заходила до службового кабінету ОСОБА_6 . Заглянувши у кабінет, він побачив працівників прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , працівників міліції ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , а також ОСОБА_7 та журналістів. Був свідком криків, погроз та образливих висловлювань ОСОБА_7 до ОСОБА_6 . З боку ОСОБА_4 ніяких дій щодо ОСОБА_7 не було.

Показання потерпілого та свідків, які є представниками ЗМІ, щодо обставин подій 27 лютого 2014 року в приміщенні службового кабінету прокуратури Рівненського району, об`єктивно підтверджуються дослідженими відеозаписами, демонстрація яких була проведена в залі судового засідання.

Вказаними відеозаписами, які були отримані з мережі Інтернет, куди були поміщені працівниками ЗМІ після проведення відеозйомки, зафіксовано протиправний характер поведінки ОСОБА_7 та його насильницькі дії по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 , присутність на місці події обвинуваченого ОСОБА_4 , знаходження ОСОБА_4 в безпосередній близькості від ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також бездіяльність з боку ОСОБА_4 по припиненню протиправних дій ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування згадані відеозаписи були оглянуті, про що свідчить протокол огляду від 03 липня 2014 року з додатками №1 - №3 - фототаблицями, що містять послідовно відображені окремі кадри оглянутих відеозаписів (матеріали кримінального провадження а.24-35).

На переконання суду, обставини, зафіксовані у досліджених судом відеозаписах, враховуючи характер зображення та якість звуку, спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не чув розмови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та не бачив нанесення ОСОБА_7 . ОСОБА_6 ударів.

Як слідує з рапорту від 27 лютого 2014 року, ОСОБА_4 повідомив начальника УМВС України в Рівненській області про, як він зазначив, конфлікт між невідомим громадянином та прокурором ОСОБА_6 та вказав, що запобігти даному конфлікту намагався підполковник міліції ОСОБА_8 , однак був відтиснутий невідомими особами до коридору (матеріали кримінального провадження а.175).

З повідомлення начальника слідчого відділення Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області від 04 вересня 2014 року № 65/15-7897 слідує, що про вчинення ОСОБА_7 27 лютого 2014 року неправомірних дій відносно прокурора прокуратури Рівненського району ОСОБА_6 старшим слідчим ОСОБА_4 був складений мотивований рапорт на ім`я начальника УМВС України в Рівненській області та в подальшому скерований адресату. Дана подія була зареєстрована в Єдиному обліку Рівненського МВ УМВС за № 4162 від 27 лютого 2014 року та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України (матеріали кримінального провадження а.174).

Рапорт ОСОБА_4 від 27 лютого 2014 року та повідомлення начальника слідчого відділення Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області від 04 вересня 2014 року спростовують показання в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що дії ОСОБА_7 по відношенню до ОСОБА_6 він не вважав неправомірними, а тому у нього не було підстав та необхідності для втручання.

Згідно висновку експерта № 199 від 28 лютого 2014 року, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , що мали місце 27 лютого 2014 року в приміщенні прокуратури Рівненського району, потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно легких тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин лівого плеча та лівої тім`яної ділянки голови, які виникли від не менше двох травматичних дій тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, що відповідає встановленим у справі обставинам (матеріали кримінального провадження а.169-170).

Як слідує з довідки від 25 березня 2015 року та наказів по УМВС України в Рівненській області, на час події (27 лютого 2014 року) ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ і перебував на посаді старшого слідчого слідчого відділення Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області та мав спеціальне звання капітан міліції (матеріали кримінального провадження а.193-202).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 03 вересня 2014 року, винесеної начальником відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Тернопільської області ОСОБА_20 , кримінальне провадження № 0000183 від 19 лютого 2014 року про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.2 ст.262, ч.4 ст.296, ч.1 ст.345 ч.2 ст.345, ст.348 КК України, закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю підозрюваного.

З цієї постанови слідує, що дії ОСОБА_7 , які мали місце у приміщенні прокуратури Рівненського району 27 лютого 2014 року, органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.4 ст.296 та ч.2 ст.345 КК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 8 та частини п`ятої статті 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15 липня 2010 року, остаточне рішення від 15 жовтня 2010 року (пункт 53) та у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, остаточне рішення від 17 червня 2011 року (пункт 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено як подію кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме, у службовій недбалості, так і те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_4 .

Що стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 на недопустимість доказів, які, на їх думку, були отримані з грубим порушенням вимог КПК України, в тому числі, відеозаписів, протоколу огляду від 03 липня 2014 року та копії постанови про закриття кримінального провадження від 03 вересня 2014 року, то суд вважає їх безпідставними.

Суд визнає, що досліджені судом та наведені у даному вироку докази є належними та допустимими, оскільки вони були отримані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Пpи пpизначеннi покаpання суд вpаховує, що ОСОБА_4 вчинив необережний злочин у сфері службової діяльності, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, злочин вчинив вперше, виключно позитивно характеризується за час служби в органах внутрішніх справ. Суд також враховує, що ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ звільнений 20 жовтня 2014 року.

Вpаховуючи тяжкiсть вчиненого злочину, його наслiдки, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також iншi обставини справи, суд дiйшов висновку, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає необхідним призначити йому основне покарання у виді штрафу.

По справі потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової, фізичної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Посилаючись на фактичні обставини справи та положення ст.ст.16,23,1166,1167,1192, 1195 ЦК України, ОСОБА_6 просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь 77777,77 грн на відшкодування майнової шкоди, 700000 грн на відшкодування фізичної шкоди та 1000000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог щодо майнової шкоди потерпілий посилається на понесені ним витрати на лікування, реабілітацію, відновлення, зумовлених вчиненим щодо нього злочином, а також на транспорт, проживання, харчування тощо; щодо фізичної шкоди на біль та тілесні ушкодження, завдані йому ОСОБА_7 ; щодо моральної шкоди на колосальні душевні переживання, страждання та приниження людської честі і гідності через вчинений щодо нього злочин та поширені відеоматеріали про подію в мережі Інтернет.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті . Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Як слідує з обставин справи, тілесні ушкодження, з якими потерпілий пов`язує свої позовні вимоги про відшкодування майнової та фізичної шкоди, були спричинені йому ОСОБА_7 , а не ОСОБА_4 , що свідчить про безпідставність вказаних позовних вимог саме до обвинуваченого, безпосередньо діями чи бездіяльністю якого майнова та фізична шкода потерпілому завдана не була.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, які є похідними від позовних вимог про відшкодування майнової та фізичної шкоди, то і ці вимоги фактично обґрунтуються протиправними діями ОСОБА_7 щодо потерпілого, а також ґрунтуються на розповсюдженні засобами масової інформації відеоматеріалів щодо обставин події.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.369-371,374,376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України і призначити йому покарання штраф у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади та зайняттям правоохоронною діяльністю, строком на один рік шість місяців.

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової, фізичної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до апеляцiйного суду Рiвненської областi через Рiвненський мiський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1