АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2369/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №635/4731/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою стосовно засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Харкова, з середньою освітою, громадянина
України, не одруженого, не працюючого, який мешкає за
адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 09 серпня 1991 року Дзержинським районним судом
м.Харкова за ч.3 ст.81, ч.1, 3 ст.85 КК України (в редакції
1960 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.461 КК
України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
2) 03 листопада 1995 року Ленінським районним судом
м.Харкова за ч.2 ст.143 КК України (в редакції 1960 року)
до 2 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що
є його особистою власністю;
3) 13 квітня 2001 року Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.81, ст.207 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, звільнений 26 березня 2002 року
умовно-достроково на 10 місяців 25 днів;
4) 03 грудня 2003 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення
волі;
5) 22 жовтня 2008 року Ленінським районним судом
м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення
волі;
6) 11 липня 2012 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту;
7) 08 липня 2013 року Червонозаводським районним
судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений
24 червня 2014 року на підставі Закону України «Про
амністію»;
8) 31 січня 2013 року Червонозаводським районним
судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців
арешту;
9) 05 березня 2013 року Комінтернівським районним
судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до
3 років 2 місяців позбавлення волі;
10) 13 липня 2015 року Ленінським районним судом
м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, -
задоволено подання начальника Хролівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

До Харківського районного суду Харківської області надійшло 07 червня 2016 року подання начальника Хролівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 на підставі ст.81 КК України.

Подання обґрунтовано тим, що засуджений відбув більше 1/2 призначеного судом строку покарання і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року вищезазначене подання задоволено.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду, як незаконну та необґрунтовану, постановлену, на його думку, у зв`язку неправильним застосуванням закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставам справи, постановити нову ухвалу.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_7 засуджувався 10 раз, звільнявся умовно-достроково, однак продовжував вчиняти злочини, що свідчить про кримінальну спрямованість його свідомості, до березня 2016 року працював за межами установи, а з березня 2016 року до роботи на території установи не залучався, в установі не перебував, проходив лікування в медичному закладі, заохочувався 1 раз. Крім того, прокурор зазначає, що оскільки ОСОБА_7 страждає на захворювання туберкульоз, яке було взято як поважна причина не працевлаштування засудженого, тому на думку апелянта, відповідно до положень ст.84 КК України, необхідно було звільняти ОСОБА_7 від відбування покарання за хворобою, а не умовно-достроково.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, відбуває покарання 1 рік обмеження волі у Хролівському виправному центрі управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140), яке йому призначене вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 13 липня 2015 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Згідно із вимогами п.1 ч.3 ст.81 КК України, засуджений до позбавлення волі за вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості може бути звільнений умовно достроково після фактичного відбуття не менше половини строку покарання.

На час розгляду справи засуджений фактично відбув 1/2 строку покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Суд, дослідивши дані, що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , прийшов до висновку, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому суд виходив з того, що засуджений не має стягнень, має 1 заохочення, характеризується позитивно, працевлаштований, підтримує соціально-корисні зв`язки, адміністрація установи вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому і звернулась до суду з відповідним клопотанням.

Крім того, засуджений хворіє на туберкульоз і потребує лікування.

Колегія суддів вважає, що сам по собі факт не однократних судимостей засудженого не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, а тому висновок суду є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги непереконливими.

Що ж стосується посилання прокурора на положення ст.84 КК України, то вони є не вірними, оскільки захворювання на туберкульоз було враховано судом як одна із причин не працевлаштування засудженого ОСОБА_7 , а не як підстава для звільнення засудженого від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 419, ч.5 ст.539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: