Справа № 492/609/15-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
21 червня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської області, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, до тримання під вартою проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.04.1991 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 140, ст. 98 КК України (1960 КК України) до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 27.11.2009 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 01.09.2011 року за п. «а» ст. 3 ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року;
- 24.01.2012 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2014 року умовно-достроково на один місяць 23 дні,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
встановив:
02 квітня 2015 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин, більш точний час встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 , повторно, із корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, таємно проник через металеву хвіртку до присадибної ділянки будинку АДРЕСА_2 та далі, продовжуючи свій злочинний намір, підійшов до приміщення погрібу і шляхом пошкодження навісного замку на дверях, проник до приміщення вказаного погрібу, де таємно викрав майно, яке належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 320 гривень, а саме 20 літрів червоного сухого вина, на суму 300 гривень, із розрахунку 15 гривень за 1 літр та одне пластикове відро, ємністю 10 літрів, вартістю 20 гривень, чим завдав потерпілій майнової шкоди на вказану суму, після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, яке було змінене прокурором в ході судового розгляду (а.с. 151 152). В ході судового розгляду він обвинувачений ОСОБА_5 детально розповів про обставини злочину, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в обсязі зміненого прокурором та пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка дала суду показання про те, що проживає у будинку АДРЕСА_2 та у погрібі зберігає деякі речі. Там же вона і зберігала майно, перелік якого вказаний в обвинувальному акті, та яке було викрадені у неї у нічний час 02 квітня 2015 року.

Таким чином, суд вважає, що досліджені докази є належними, допустимими та достовірними та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

ОСОБА_5 до тримання під вартою проживав в АДРЕСА_1 . У лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває. Раніш неодноразово судимий та відбував покарання у місцях позбавлення волі. Разом із тим судом не враховується судимість ОСОБА_5 за вироком Первомайського районного суду Ярославської області Російської Федерації, яким він засуджений за ст. 158 ч. 1, ст. 158 ч. 2 р. «б», ст. 69 ч. 5 КК Російської Федерації, оскільки відповідно до вимог Закону від 3 березня 1998 р. N 140/98-ВР «Про ратифікацію Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який є чинним, Україна не взяла на себе зобов`язання визнавати та враховувати вироки, постановлені судами Договірних Сторін.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.
Крім того судом враховується, що потерпіла в рамках наявного кримінального провадження до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру не заявляла.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо тільки лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 покарання пов`язане з позбавленням волі. До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи неодноразово засудженим за вчинення корисливих умисних злочинів, знову, вчинив умисний корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Тому, з урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно для його виправлення і припинення нових злочинів призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Крім того, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою з 02 квітня 2015 року у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи ризики, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України,що були підставою для застосування відносно ОСОБА_5 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою.
Судом не вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду, а в даному випадку сторонами кримінального провадження речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його затримання, тобто з 02 квітня 2015 року.
Зарахувати в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 02 квітня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_1