Справа № 191/3825/16-к
Провадження № 1-кп/191/243/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Юріївка Дніпропетровської області, циганки, особи без громадянства, не працюючої, без освіти, маючої чотирьох малолітніх дітей, не заміжньої, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше судимої: 15.02.2016 року Валківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

а також за участю:

обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
25.07.2016 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_5 з усного дозволу ОСОБА_6 знаходилась у приміщенні будинку АДРЕСА_1 . Під час перебування у вказаному домоволодінні побачивши, що у будинку знаходяться цінні речі та грошові кошти, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке належить ОСОБА_6 . Продовжуючи перебувати за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ігноруючи те, що за нею спостерігає ОСОБА_6 та усвідомлюючи, що її дії помічені та носять відкритий характер, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, шляхом вільного доступу, з тумбочки, відкрито викрала гроші у сумі 300 гривень, належні ОСОБА_6 , а також мобільний телефон марки «Saшsung GT-C3520» з вставленою в нього сім-карткою оператору мобільного зв`язку «Київстар», який належить потерпілій ОСОБА_6 та матеріальної цінності для неї не представляє.

Потерпіла ОСОБА_6 , з метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 , намагаючись повернути викрадене останньою майно, схопила ОСОБА_5 за одяг, на що ОСОБА_5 , з метою утримання вже викраденого нею майна, не бажаючи припинити свої злочинні дії та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, штовхнула ОСОБА_6 правою рукою в область лівого плеча, від чого остання впала на диван. Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 300 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала повністю, щиро розкаялася в скоєному, та пояснила, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також доповнила, що вона не працює та даний злочин вчинила з тих підстав, що потрібні були кошти на ліки для дитини. Гроші лежали під скатертиною. Оскільки не має паспорта, то коштів для догляду за дітьми не отримує, але до затримання надавала документи для отримання паспорту.

Потерпіла пояснила, що в той день зустріла обвинувачену з дітьми на вулиці та на її вимогу дала їй 20 грн. Потім ОСОБА_5 прийшла до неї додому, де вона дала їй поїсти та обвинувачена зайшла до неї в будинок. Вона побачила як ОСОБА_5 кладе собі в карман 300 грн, які лежали на столі під скатертиною. Гроші в сумі 260 грн. та мобільний телефон їй повернуто, тому претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має. Питання щодо призначення міри покарання залишила на розсуд суду.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинувачену, потерпілу, дослідивши матеріали, що характеризують її особу, дійшов висновку, що її винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченій, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винної, яка раніше судима за вчинення аналогічного злочину, вчинила злочин в період іспитового строку, має чотирьох малолітніх дітей, не заміжня, повністю визнала свою вину та щиро розкаялася в скоєному, матеріальну шкоду відшкодовано шляхом повернення майна.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставиною, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченої, суд враховує рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, її відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, а саме, потерпілій відшкодовано матеріальну шкоду шляхом повернення майна, відсутність у обвинуваченої будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути обрано необхідне та достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. 71 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за попереднім вироком Валківського районного суду Харківської області від 15.02.2016 року остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі з поміщенням її до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_5 рахувати з моменту її затримання, тобто з 25.07.2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк її попереднього ув`язнення з 25.07.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ, що знаходиться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_6 (а. с. 15), залишити в її володінні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженою ОСОБА_5 в той же час та в тому ж порядку з моменту вручення їй даного вироку.

Суддя: ОСОБА_1