Провадження № 1-кп/470/20/16
Справа № 470/166/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2016 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 , за участю прокурів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , секретаря ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000525 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоукраїнка Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою (9 класів), не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, учня третього курсу Березнегуватського професійного ліцею, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин: 24 грудня 2015 року о 22 год. у ОСОБА_5 який знаходився на вул.Піонерській в смт.Березнегувате Миколаївської області виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння автомобілем марки ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 білого кольору, що стояв на узбіччі вказаної вилиці та належав ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 каменем та ударами обох рук розбив скло на правих дверцятах та незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 потерпілого, чим спричинив йому матеріальну шкоду на суму 27 000 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 проїхав близько трьох метрів та не впоравшись з керуванням зупинився.

Такі дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України, тобто як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю.

До суду обвинувальний акт надійшов з угодою про примирення укладеною 29 лютого 2016 року, під час досудового розслідування між законними представниками неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за згодою з обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю його захисника ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_4 .

За умовами угоди про примирення обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті.

Між законними представниками обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_4 була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, з урахуванням ст.104 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої інспекції та періодично з`являтися в ці органи на реєстрацію, крім цього, ОСОБА_5 зобов`язався публічно вибачитися перед потерпілим.

Згідно умов даної угоди обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду повідомив, що він повністю розуміє наслідки укладення угоди, погоджується з покаранням, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди про примирення, здатен реально відшкодувати витрати на проведення експертизи та публічно вибачився перед потерпілим у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 прийняв вибачення від обвинуваченого ОСОБА_5 і просив затвердити дану угоду. Суду повідомив, що він повністю розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

На підставі опитування обвинуваченого та потерпілого суд встановив, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної ним угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим.

За ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, узгоджені між сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що умови угоди про примирення між законними представниками неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за згоди обвинуваченого ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_4 , відповідають вимогам КПК України та КК України, а тому угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Керуючись ст.ст.371, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення укладену 29 лютого 2016 року між законними представниками неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за згодою обвинуваченого ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000525.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та на підставі угоди про примирення призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України з урахуванням ст.104 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально виконавчої системи, періодично з`являтися в ці органи на реєстрацію.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 01 коп.
Речові докази по справі: автомобіль марки ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 білого кольору залишити потерпілому ОСОБА_4 як власнику, марлеві фрагменти із зразками та змивами крові, що знаходяться в кімнаті речових доказів Снігурівського відділу ГУ НП в Миколаївській області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1