Справа №243/1695/16-к
1-КП/243/271/2016
У Х В А Л А
04 березня 2016року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді- ОСОБА_1
при секретарі- ОСОБА_2
за участю прокурора- ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника- ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
До суду надійшов обвинувальний акт з обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч.1 КК України. Разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості, укладена 25 лютого 2016року укладена між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Словянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ..
ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні за таких підстав.
З початку квітня 2014 року до початку липня 2014 року, більш точну дату та час встановити не представилося можливим, ОСОБА_4 , знаходячись в садовому товаристві «Симиренка», розташованого по вулиці Карла Лібкнехта ( вул. Святогірська) у місті Слов`янську Донецької області, на землі біля вхідних воріт знайшов гранату РДГ 5 споряджену запалом УЗРГМ 2, яка згідно висновку експерта належить до категорії бойових припасів, тим самим придбав бойові припаси не маючи передбаченого законом дозволу.
Знайдену гранату РГД 5 споряджену запалом УЗРГМ 2 він поклав у кишеню свого одягу і зберігаючи при собі пішов до себе додому за адресою : АДРЕСА_1 , де сховав вищевказану гранату споряджену запалом УЗРГМ 2, яка згідно висновку експерту належить до категорії бойових припасів, тим самим, ОСОБА_4 , носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
22 січня 2016 року, приблизно у 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , взяв раніше ним придбану без передбаченого законом дозволу, гранату РГД-5 споряджену запалом УЗРГМ 2 , яка згідно висновку експерту належить до категорії бойових припасів, та поклав запал УЗРГМ 2 в праву бокову кишеню курточки, а гранату РГД- 5 у ліву бокову кишеню курточки коричневого кольору, одягненої на нього і зберігаючи при собі, пішки направився в сел. Андріївка Слов`янського району Донецької області, до гори «Карачун», тим самим зберігав та носив бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
В цей же день, о 16 годині 20 хвилин, знаходячись на вулиці Паровозників м. Слов`янська Донецької області біля продуктового магазину «Експрес», ОСОБА_4 був зупинений працівниками Слов`янського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, і у нього під час огляду було виявлено та вилучено гранату РГД- 5 споряджену запалом УЗРГМ 2 , яка згідно висновку експерта належить до категорії бойових припасів і яку він придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.
Згідно висновку експерту № 951 від 16.02.2016 року встановлено, що наданий на дослідження предмет, схожий на гранату, є корпусом ручної протипіхотної гранати дистанційної дії, наступального типу РГД, зарядом вибухової речовини (тротилу) у міцному корпусі. Наданий на дослідження запал, є запалом УЗРГМ 2, комплектуючим елементом ручних гранат, засобом підриву. Корпус гранати РГД- 5 ( заряд вибухової речовини в корпусі), споряджений наданим на дослідження запалом УЗРГМ(засобом підриву), скадає гранату РГД -5, яка належить до категорії бойових припасів.
Відповідно до ч.1,2 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. озгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд повинен виконати вимоги ст. 474 КПК України, в тому числі зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.
Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу або Закону.
Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідуванняабо судове провадженняпродовжуються у загальному порядку.
Під час з`ясування обставин необхідних для прийняття рішення стосовно затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що зазначена угода супуречить вимогам КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинуваченнята його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Однак всупереч зазначеним вимогам, угода містить формулювання підозри однак не містить правової кваліфікації.
Відповідно до роз`яснень наданих в Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015року,- сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи:
- положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК;
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.
Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.
Враховуючи приписи ст.75 КК України, умовою застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, є наявність визначених цією нормою умов, а саме призначення відповідного виду покарання, врахування тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи. Всупереч зазначеним вимогам , угода не містить передбачених законом підстав для застосування ст. 75 КК України.
Відповідно до роз`яснень наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року (із наступними змінами) , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) , а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у
побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Матеріали справи стосовно даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать, що останній є особою раніше судимою. Кримінальне правопорушення, в якому він звинувачується є злочином проти громадської безпеки, що не було враховано при узгодженні виду та міри покарання. Тому суд приходить до переконання, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що за виявлених в суді обставин затвердження угоди про визнання винуватості, умови якої не відповідають інтересам суспільства, не можливе і в її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. 314, 474, КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 25 лютого 2016 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецькій області ОСОБА_3 ..
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судове провадженняпродовжити у загальному порядку.
Суддя :