Справа№ 640/3480/16-к
н/п 1-кп/640/306/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним, укладеною на досудовому розслідуванні по кримінальному провадженню, в якому обвинувачується за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, з середньою освітою, офіційно не працюючий, раніше неодноразово судимий: 1) 27.01.2010 Московським р/с м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. т.. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 13.08.2010 Київським р/с м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71, 72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 04.11.2013 звільнений з Холодногірської ВК Х/о №18 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 9 місяців 13 днів, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1
02 лютого 2016 року приблизно о 14 год. 40 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на торгівельному майданчику «Афганські ряди» ТЦ «Барабашово» в м. Харкові, діючи повторно, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгового місця №10-18-36 таємно викрав ліхтар електрошокер «Police», вартістю 290 грн. 00 коп., згідно висновку товарознавчої експертизи №929 від 12.02.2016, який належить ОСОБА_5 , після чого намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий силами громадськості неподалік від вказаного торгового місця.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 статті 15 ч. 2 статті 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.
Під час досудового розслідування 25 лютого 2016 року між сторонами кримінального провадження - потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було підписано угоду про примирення, за змістом якої вони погодились, що ОСОБА_4 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяє розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчинення даного злочину протягом досудового слідства.
Сторони угоди погодились, що ОСОБА_4 понесе покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України буде звільнити від відбування покарання з випробуванням.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаявся.
Обвинувачений також підтвердив суду, що угоду про примирення він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, просив її затвердити.
Потерпілий у засіданні підтвердив, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження угоди для нього є зрозумілими, просив її затвердити.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Судом обвинуваченому Ладинському роз`яснено , що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують. Суд упевнився, що обвинуваченим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: збереження можливості оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснені та зрозумілі.
Суд упевнився, що потерпілому ОСОБА_7 роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК, узгоджене покарання відповідає правовій кваліфікації та санкції ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання, а саме ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження та призначення Ладинському узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов не заявлений, судові витрати суд стягує з ОСОБА_8 на користь держави, відомостей про речові докази суду не надано.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд,-
Угоду про примирення між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України.
ОСОБА_4 призначити покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 2, ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк один рік, якщо протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до статті 76 КК України обов`язки: повідомляти органам кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному проваджені в сумі 184,14 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суддя ОСОБА_1

09.03.2016