справа № 292/33/14-к
У Х В А Л А
08 квітня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі суду присяжних:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю: секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілих ОСОБА_12 ,
потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Завод Червоноармійського району Житомирської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Завод Червоноармійського району Житомирської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про зміну обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неодноразово порушували умови обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме обов`язок цілодобово не залишити житло, в підтвердження чого надав суду відповідні матеріали. Зазначив, що тільки найбільш суворий запобіжний захід, зможе відвернути ризики передбачені ст. 177 КПК України.
Потерпілі та їх представник підтримали клопотання прокурора.
Обвинувачені та їх захисники заперечили проти задоволення клопотання прокурора, через його необґрунтованість.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою суду від 10 лютого 2016 року обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати вищезазначене житло цілодобово.
Як вбачається з поданих прокурором матеріалів, ОСОБА_9 3.04.2016 близько півночі знаходився в с. Гуто-Юстинівка Червоноармійського району, де незаконно проник до житлового будинку та спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_15 , у зв`язку з чим відносно ОСОБА_9 відкритті кримінальні провадження за ст. 125 та ст. 162 КК України. Викладене підтверджується наданими: витягами з кримінальних проваджень, письмовим поясненням ОСОБА_16 , рапортом старшого сержанта поліції Червоноармійського відділення поліції, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами допиту потерпілого та свідків.
Викладене свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_9 порушив встановлену заборону цілодобово не залишати житло, що свідчить про недостатність даного запобіжного заходу для запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, як вбачається з матеріалів поданих прокурором, ОСОБА_8 30.03.2016 знаходячись за вищевказаною адресою спричинив своєму батькові ОСОБА_17 тілесні ушкодження, але відомості до ЄРДР не вносилися в зв`язку з відмовою батька підтримувати приватне обвинувачення в суді. Викладене свідчить про недостатність даного запобіжного заходу забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинення нових злочинів.
У частині 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, суд присяжних дійшов висновку про те, що обраний стосовно обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не здатен запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а тому підлягає зміні на тримання під вартою.
Також, враховуючи те, що злочини за якими обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вчиненні із застосуванням насильства та спричинили загибель людини, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України суд присяжних вважає за недоцільне визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись статтями 183, 331, 372 КПК України, суд присяжних,
Клопотання прокурора задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 7 квітня 2016 року по 6 червня 2016 року, взявши їх під варту в залі суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Присяжні: ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5
Судді: ОСОБА_1
ОСОБА_2