ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/668/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р.
Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0006546 від 14.06.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ведено Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянина РФ, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 08.11.2012 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 186 КК України до 2 років 10 місяців 15 днів позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, приблизно в жовтні 2014 року, знаходячись біля приміщення відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві за адресою м. Київ, вул. Заслонова, 16, маючи умисел направлений на пособництво у підробленні імміграційної картки з дата-штампом в`їзду на територію України, яка видається уповноваженим органом, та підтверджує перетин державного кордону України (підтвердження законності перебування на території України згідно вимог чинного законодавства) надав невстановленій особі (матеріали відносно якого виділенні в окреме провадження) свої анкетні дані для виготовлення імміграційної картки з дата-штампом в`їзду на територію України із внесенням недостовірних відомостей з метою подальшого використання.

Крім того, 4 грудня 2014 року ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні Дарницького РВ ГУ ДМС України в м. Києві, що за адресою: м. Київ, просп. Бажана, 3 з метою оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні, умисно, надав завідомо підроблений документ, а саме: імміграційну картку з дата-штампом в`їзду на територію України 03.11.2014 року через пункт пропуску Козача Лопань, для оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим повністю та суду показав, що у 2014 році за грошову винагороду надав особі на ім`я ОСОБА_6 свої анкетні дані для виготовлення імміграційної картки. В подальшому подав імміграційну картку до міграційної служби для отримання посвідки на тимчасове проживання України. Протиправність своєї поведінки усвідомлює та просить суд його суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у пособництві, тобто наданні засобів у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою і який надає права, з метою використання його підроблювачем, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та у використанні завідомо підробленого документа і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 358 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання зі змінами і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття. З урахуванням наявності непогашеної судимості у ОСОБА_3 відповідно до вироку Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2012 року, суд, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, визнає рецидив злочинів обставиною, що обтяжує покарання.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які кримінальний закон відносить до злочинів невеликої тяжкості, обставину, яка пом`якшує та обставину, що обтяжує покарання, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 є раніше судимою особою, зареєстрований та має постійне місце проживання в м. Києві, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, одружений, має батька пенсіонера, позитивно характеризується Всеукраїнською громадською організацією «Діаспора чеченського народу».

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, керується вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене та майновий стан обвинуваченого, суд призначає покарання ОСОБА_3 у виді штрафу, але в максимальних межах санкцій передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а з урахуванням вчинення обвинуваченим сукупності злочинів остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і саме таке покарання суд вважає необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

за ч. 4 ст. 358 КК України в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому.

СУДДЯ: