Дата документу Справа № 314/5274/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/315/16
Єдиний унікальний № 314/5274/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 82 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2015 року, якою
відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 13.02.1998 року Веселівським районним судом Запорізької області за ст. 102 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 25.09.2000 року Веселівським районним судом Запорізької області за ст. 141 ч. 2 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 років позбавлення волі. Звільнений 26.10.2001 року умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 13 днів;

- 13.09.2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 187 ч. 2, 121 ч. 1, 296 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі с конфіскацією ? частини майна;

- 22.03.2005 року Веселівським районним судом Запорізької області за ст. ст. 296 ч. 1, 296 ч. 4, 70, 70 ч. 4 КК України до 7 років позбавлення волі с конфіскацією ? частини майна. Звільнений 16.04.2010 року за відбуттям строку покарання;

- 02.09.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 13.02.2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області заст. ст. 152 ч. 1, 153 ч. 2, 186 ч. 2, 187 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 8 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку: 06.07.2011 року. Кінець строку: 06.11.2019 року;

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно зі змістом судового рішення, до суду звернувся засуджений ОСОБА_7 із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 з 06.05.2013 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області № 101. Характеризується позитивно має два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та чотири стягнення, які погашені в установленому законом порядку. Комісією установи з розгляду питань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким 11.11.2015 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення. Згідно довідки про працевлаштування засуджений ОСОБА_7 у 2013 році працевлаштований не був. У 2014 році працевлаштований днювальним. У 2015 році працевлаштований протягом 6 місяців.

Між тим, примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення. Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для заміни покарання більш м`яким засудженому, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки засуджений до теперішнього часу не проявив себе, як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилаючись на незаконність судового рішення зазначає, що з часу відбування покарання у виправній установі, він був працевлаштований днювальним відділу, днювальним ДІЗО, старшим днювальним відділу, за що йому два рази було оголошено подяку начальником установи та начальником відділу за добросовісну поведінку та ставлення до праці. Режим установи не порушував, при цьому йому на протязі більше чим півроку не було сплачено заробітну плату, а тому вважає, що він довів свої виправлення, у зв`язку з чим просить застосувати до нього положення ч. 1 ст. 82 КК України, та замінити покарання на більш м`яке у вигляді обмеження волі.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м'яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді першої інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог закону, суд першої інстанції виклав у своєму рішенні висновки, які обґрунтовані дослідженими матеріалами, при цьому послався на мотиви, якими керувався при прийнятті рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої часини покарання більш мяким.
Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені в ухвалі суду першої інстанції обставини є переконливими і не суперечать вимогам закону, у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування або зміни прийнятого рішення з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4