Провадження №11-кп/792/96/16
Категорія: ст.348 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2015 року, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003477,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2015 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставниця Летичівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого Хмельницьким міським судом:

- 13.06.2001 за ч.2 ст.140; ч.2 ст.143, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) - на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 16.12.2003 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185; ч.2 ст.185; ч.1 ст.309, ст.70 КК України - на 2 роки позбавлення волі;

Хмельницьким міськрайонним судом:

- 24.03.2005 за ч.1 ст.309; ч.2 ст.15, ч.2 ст.186; ч.2 ст.186, ст.70 КК України - на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 14.04.2005 за ч.2 ст.185; ч.3 ст.185, ч.1, 2, 4 ст.70 КК України - на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 12.08.2009 за ч.1 ст.187 КК України - на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 16.07.2014 за ч.1 ст.122, ст.69 КК України до штрафу в сумі 850 грн.,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.348 КК України та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з 20 листопада 2015 року, зарахувавши в цей строк час тримання його під вартою - з 19 червня 2015 року по 19 листопада 2015 року включно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

Речові докази вирішено:

- ніж, сокиру, осінню куртку, гільзу, кулю, марлевий тампон - знищити;

- пістолет «Макарова» серія MB №0566 - повернути до Хмельницького MB УМВС України в Хмельницькій області;

- CDR диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

В силу ст.124 КПК України стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в сумі 1178 грн. 50 коп.

За вироком суду 19 червня 2015 року, близько 11 год., ОСОБА_9 , перебуваючи біля вхідних дверей свого помешкання по АДРЕСА_1 , будучи неодноразово попереджений працівниками міліції про недопущення протиправних дій, тримаючи у лівій руці ножа, погрожував застосувати його до членів слідчо-оперативної групи Хмельницького MB УМВС України в Хмельницькій області. При цьому на вимогу прапорщика міліції водія чергової частини ХМВ УМВС України в області ОСОБА_8 до ОСОБА_9 припинити свої погрози ножем, незважаючи на неодноразові попередження про те, що до нього будуть застосовані заходи фізичного впливу, спеціальні засоби та вогнепальна зброя, ОСОБА_9 миттєво підійшов до ОСОБА_8 , який тримав в правій руці табельну вогнепальну зброю, та посягаючи на життя працівника правоохоронного органу, вчинив замах лівою рукою, в якій знаходився ніж, намагаючись вразити його праву поперекову частину тіла, яка не була захищена засобом індивідуального захисту (бронежилетом). У свою чергу, прапорщик міліції ОСОБА_8 , діючи на підставі ст.15-1 Закону України «Про міліцію», з метою захисту свого життя, здоров`я та захисту життя членів слідчо-оперативної групи Хмельницького MB, застосував вогнепальну зброю, вчинивши постріл у передпліччя лівої руки ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесних ушкоджень достатніх для припинення його протиправних дій. Таким чином ОСОБА_9 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними 1234тр12для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

За змістом апеляційних скарг, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, обвинувачений та захисник просять вирок змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_9 з ст.348 КК України на ч.1 ст.345 КК України та призначивши йому покарання в межах санкції цього закону.

В обґрунтування своїх вимог стверджують, що ОСОБА_11 не мав наміру нанести комусь удар ножем, а лише висловлював погрози його застосування.

Вказують на те, що деякі свідки не бачили намагання ним нанести удар ножем потерпілому в частину тулуба, де знаходяться життєво важливо органи, але суд про це у вироку нічого не зазначив. Звертають увагу на невідповідність показань потерпілого та свідків як один одному, так і висновку експертизи щодо напрямку каналу рани від кулі. На їх думку, висновки суду ґрунтуються на суперечливих доказах та припущеннях, які повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

ОСОБА_9 , крім того, зазначає, що ножем, який був у нього в руці, неможливо убити, оскільки його кінець зламаний та тупий. Наголошує на тому, що суд у вироку не зазначив, які саме життєво важливі органи він уразив би, якби наніс удар ножем ОСОБА_8 , та не навів мотивів, з яких не врахував висновку експерта в тій частині, що його (обвинуваченого) показання під час слідчого експерименту про те, що в момент пострілу він намагався покласти ножа і почав здійснювати поворот вправо з незначним нахилом вперед та вниз, можуть відповідати виявленому у нього напрямку ранового каналу. На думку обвинуваченого, його дії слід кваліфікувати як погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг з посиланням на зазначені у них доводи, потерпілого, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, у тому числі й шляхом часткового дослідження доказів, колегія суддів уважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ст.348 КК України підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

показаннями самого обвинуваченого про те, що у нього з працівниками міліції, які прибули до нього додому за викликом його матері, виник конфлікт, під час якого він тримав у руці кухонного ножа; що працівники міліції достали пістолети і вимагали від нього положити ножа, але він цього не робив; що постріл пролунав, коли він зробив рух, щоб викинути ножа;

показаннями потерпілого ОСОБА_8 про те, що, коли він з іншими працівниками міліції, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , за викликом матері ОСОБА_9 прибули до нього додому і виявили там невідомого чоловіка, якому запропонували проїхати з ними у відділ міліції, обвинувачений почав поводити себе агресивно, забіг на кухню і взяв в руку ножа, на їх вимогу кинути ножа не реагував та висловлюючи погрози пішов у їх напрямку; що, не дивлячись на те, що він достав табельну зброю і черговий раз наказав кинути зброю, ОСОБА_9 продовжував йти з ножем у руці в їх напрямку, у зв`язку з чим вони були змушені вийти з будинку на вулицю; що, вийшовши з будинку, ОСОБА_9 , перебуваючи на незначній відстані від нього, деякий час погрожував йому стоячи, а потім, тримаючи ніж у лівій руці, здійснив рух уперед і замахнувся намагаючись вразити його ножем у праву поперекову частину тіла, яка була незахищена бронежилетом; що у відповідь на такі дії він вистрілив з пістолета у ліву руку обвинуваченого, після чого ногою вибив ножа з його руки та повалив на землю;

аналогічними показаннями свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ;

показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_9 (матері і сестри обвинуваченого відповідно) та ОСОБА_15 (сусідки обвинуваченого), які підтвердили, що мати ОСОБА_9 викликала працівників міліції через перебування в їх будинку невідомого чоловіка, а також те, що під час конфлікту з працівниками міліції в руці обвинуваченого був ніж;

даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 від 19.06.2015, у якій вона повідомляла, що брат погрожував їй застосуванням фізичного насильства;

даними протоколу огляду місця події про обстановку вчинення злочину та вилучення з місця події гільзи, куртки і ножа;

даними висновків балістичної та додаткової балістичної експертизи про те, що вилучені з місця події гільза та з лівого боку тулуба ОСОБА_9 куля були відстріляні з пістолета „Макарова, вилученого у ОСОБА_8 ;

даними висновків комісійної судово-медичної експертизи (№108 від 13.08.2015 та №77мк від 05.08.2015), відповідно до яких: постріл, від якого ОСОБА_9 отримав поранення, був здійснений з близької дистанції: від 50-60 см до 150-225 см; під час пострілу ліва рука ОСОБА_9 була обернута до особи, яка здійснила постріл, передньою, можливо частково зовнішньою поверхнею, на висоті приблизно не менше 101,5 см від підошвеної поверхні ступні; враховуючи, що напрямок ранового каналу у підозрюваного зверху вниз, можна припустити, що в момент пострілу ОСОБА_9 міг знаходитися в положенні, близькому до вертикального, з нахилом тулуба так, що його ліве плече було розташоване нижче, чим при вертикальному положенні; показання ОСОБА_8 під час слідчого експерименту про те, що під час пострілу Габруський нахилився до нього передньою частиною тулуба, а ліва верхня кінцівка при цьому була опущена до низу та відведена вліво і вперед, можуть відповідати напрямку ранового каналу вогнепального поранення, виявленого у ОСОБА_9 ,

а також даними протоколів слідчих експериментів за участю обвинуваченого, потерпілого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Наведені докази узгоджуються між собою, у зв`язку з чим не викликають сумнівів у їх достовірності, та з достатністю вказують на те, що ОСОБА_9 ще в будинку погрожував ножем працівникам міліції, які приїхали за викликом його матері, у зв`язку з чим вони змушені були привести у готовність табельну зброю і вийти з будинку, та на те, що, вийшовши з будинку, не дивлячись на те, що в руках працівників міліції була зброя, ОСОБА_9 на їх неодноразові вимоги кинути ножа не реагував, при цьому продовжував погрожувати їм ножем і, знаходячись на незначній відстані та тримаючи в лівій руці ножа, намагався вразити ним в праву незахищену бронежилетом частину тулубу потерпілого ОСОБА_8 , де розміщені життєво важливі органи, тобто вчинив замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

За таких обставин колегія суддів уважає, що суд першої інстанції, оцінивши зазначені докази в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину і правильно кваліфікував його дії за ст.348 КК України.

У показаннях потерпілого та свідків у тій частині, на яку послався суд у вироку в обґрунтування своїх висновків, суперечностей щодо фактичних обставин кримінального провадження неубачається, що спростовує доводи апелянтів з цього приводу.

Суперечності ж у показаннях потерпілого і свідків працівників міліції щодо способу замаху з метою нанесення удару ножем та невідповідність таких показань напрямку каналу рани, отриманої обвинуваченим від пострілу, можуть бути викликані тим, що подія кримінального правопорушення відбувалася, по-перше, стрімко і динамічно, по-друге, у створеній агресивною поведінкою обвинуваченого обстановці, яка сама по собі зумовлювала сприйняття подій у стресовому стані, що в свою чергу перешкоджало запам`ятати усі конкретні деталі замаху, тому ці суперечності не можуть впливати на правильність висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 , які ґрунтуються на сукупності інших наведених достатніх доказів, які є належними і не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості.

До того ж сам обвинувачений не заперечив, що перед пострілом він, тримаючи ножа в руці, крутив ним, на неодноразові вимоги працівників міліції відмовлявся кинути його, а потім зробив рух тулубом і рукою, що в цілому співпадає з відповідними показаннями потерпілого та допитаних в судовому засіданні свідків.

Твердження обвинуваченого про те, що він зробив цей рух з метою кинути ножа, не можуть бути визнані достовірними ще й тому, що його показання з цього приводу є непослідовними. Зокрема, під час слідчого експерименту він стверджував, що не пам`ятає, що відбувалося після пострілу, а в суді першої інстанції, як видно з технічного запису, говорив, що ніж після пострілу випав з руки на ту ж доріжку, на якій він стояв, при цьому обвинувачений не міг пояснити, чому ж він не викинув ножа.

У висновку експерта лише йдеться про можливі рухи обвинуваченого та положення його руки в момент пострілу, цей висновок не містить стверджувальної інформації про те, що в момент пострілу обвинувачений намагався покласти пістолета, тому у суду не було необхідності зазначати у вироку, що він почав здійснювати відповідні рухи саме з цією метою.

Більше того, за показаннями потерпілого та свідків навіть після пострілу обвинувачений продовжував стояти з ножем в руці, що спростовує твердження ОСОБА_9 , що він хотів його покласти.

На думку колегії суддів, визначальним у даному випадку є узгодженість показань потерпілого щодо намагання ОСОБА_9 нанести йому удар ножем та положення руки обвинуваченого в момент пострілу з напрямком каналу рани, яку він отримав внаслідок цього пострілу, що підтверджується висновком експерта, а також агресивна поведінка обвинуваченого до, під час та після пострілу, яка й свідчить про спрямованість його умислу на вбивство працівника правоохоронного органу при виконанні ним службових обов`язків

З наведених підстав не можуть бути визнані обґрунтованими й доводи апелянтів з посиланням на те, що суд нічого не зазначив у вироку того, що деякі свідки не бачили як він замахувався ножем на потерпілого.

Не зазначення у вироку конкретного життєво важливого органу, який міг бути ураженим, якби удар ножем потерпілому таки був би заподіяний, не впливає на правильність висновків суду, оскільки ураження будь-якого внутрішнього органу за певних обставин становить загрозу життю людини.

Те, що кінчик ножа був зламаний, не спростовує винуватості обвинуваченого у вчиненні замаху на вбивство, адже навіть у такому вигляді зазначений кухонний ніж становив загрозу життю у разі враження ним тіла людини, зокрема її незахищеної бокової частини тулуба чи шиї.

Отже колегія суддів уважає доводи обвинуваченого та захисника необґрунтованими і підстав для зміни вироку в межах апеляційних скарг не убачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 19 червня 2015 року по 06 квітня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2