Справа № 308/4771/16-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю старшого слідчого Ужгородського РВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілою від 05.03.2015 року та від 22.05.2015 року у кримінальному провадженні № 0000140 від 24.01.2015 р. за ч. 1 ст. 383 КК України,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеною скаргою, відповідно до якої просить суд скасувати постанови слідчого ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілою від 05.03.2015 року та від 22.05.2015 року у кримінальному провадженні № 0000140 від 24.01.2015 р. за ч. 1 ст. 383 КК України.
Свою скаргу обґрунтовує тим, що 28.04.2016 року нею отримано два листа в одному конверті від керівника Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 за № 62-111 -15( 1642) в та № 62-111- 15( 1643) від 24.04.2016 року, з яких вона дізналась, що цілий рік тому назад, 05.03.2015 року слідча (Чехунова) ОСОБА_3 нібито винесла постанову про відмову у визнанні її потерпілим у кримінальному провадженні № 0000140 від 24.01.2015 р. за ч. 1 ст. 383 КК.

Із іншого листа вона дізналась, що слідча ОСОБА_7 винесла аналогічну постанову про відмову у визнанні потерпілої в тому ж самому кримінальному провадженні ще й 22.05.2015 року.

Вказує, що з такими постановами категорично не погоджується, вважає такі постанови незаконними та упередженими, та, навіть одна з них підроблена. Зазначає, що:

1. слідча не обґрунтувала винесені нею абсолютно ідентичні постанови про відмову у визнані потерпілою жодним реченням, відтак, вказана постанова від 30.12.2016 року не відповідає нормам КПК України та має бути скасована. Слідча не заявила про конфлікт інтересів під час призначення її слідчим у досудовому розслідуванні, яке фактично відкрито і проти неї самої. Адже фальсифікація кримінального проваджень 000113 за ст. 296 ч. 1 та 000114 за ст. 296 ч. 1, які у подальшому було об`єднано в одне провадження відбувалась саме за її участю. Зазначає, фальсифікація - дія, що виражається в умисному спотворенні, викривленні, перекрученні, підтасуванні або завідомо неправильному тлумаченні, висвітленні тих чи інших явищ, подій;

2. кримінальне провадження було замовним, мало на меті розправитись із активістами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і саме ОСОБА_10 виконувала це брудне замовлення. Після того, як ОСОБА_11 зміг ознайомитись із матеріалами справи, він одразу ж написав повідомлення про злочин за ст. 383 КК. Кримінальне провадження всупереч здоровому глузду та нормам КК взялась розслідувати саме та особа, яка є активним фальсифікатором справи;

3. слідчий не встановила по справі жодної реальної обставини, яка мала значення, натомість вона ще рік назад встановила, що вона не може бути потерпілою з тих підстав, що їй не завдано ніякої моральної немайнової шкоди, сфальсифікованої проти неї, вона не була позбавлена конституційного права звернення до суду, ознайомлення із матеріалами справи, вона не мала права на відновлення своєї спаплюженої честь та гідності;

4. постанови про відмову у визнанні потерпілою носять ознаки підроблення задніми числами. У зв`язку з її чисельними скаргами до прокуратури на бездіяльність слідчої ОСОБА_12 , та ненадані їй відповіді протягом цілого року на чисельні звернення про визнання її потерпілою у вказаному провадженні, на її думку, слідча підробила постанови задніми числами, тому що кримінальне провадження №0000140, як їй стало відомо закрите і воно не містить вказаних двох постанов про відмову у визнанні і її потерпілою.

З огляду на вищенаведене, вважає, що слідча ОСОБА_7 вчинила дії, крім того, винесла неправомірну постанову про відмову її потерпілою, не проводила ніякого розслідування, неналежно виконувала свої службові обов`язки, несумлінно ставилася до них, намагалась притягнути завідомо невинних до кримінальної відповідальності, не намагалась встановити істину, надавати оцінку доказам у справі, що призвело до передчасно винесених двох ідентичних постанов про відмову у визнанні потерпілою, а такі дії підпадають під ст. 367 КК України, ст. 364, ст. 372 КК.

Вважає, що такі постанови є незаконними та підлягають скасуванню.

З контекстного аналізу ст. ст. 55, 303, 304 КПК України постанова слідчого, прокурора на досудовому провадженні про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржена слідчому судді.

В судове засідання ОСОБА_5 не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надіслання поштових відправлень з повістками суду рекомендованим шляхом, що підтверджується оригіналами рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88 9/89 4), врученого особисто 05.07.2016 року, про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 з огляду на те, що досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000140 від 24.01.2015 року закінчено у зв`язку з його закриттям.

Старший слідчий Ужгородського РВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 підтримала позицію прокурора. Також через канцелярію суду подала клопотання про залишення скарги ОСОБА_5 без розгляду, яку обґрунтовує тим, що у кримінальному провадженні № 0000140 від 24.01.2015 року, розпочатому за письмовою заявою ОСОБА_11 , мешканця АДРЕСА_1 , по факту вчинення кримінального правопорушення заступником Чопського міського голови ОСОБА_13 , яка на його думку, надала завідомо неправдиве повідомлення правоохоронному органу про вчинення ОСОБА_11 злочину, передбаченого ст. 296 КК України 06 червня 2016 року було прийнято рішення про закриття на основі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження не скасована та не оскаржена учасниками даного кримінального провадження. Заявником та потерпілим у даному кримінальному провадженні являється ОСОБА_11 , якому роз`яснено його права та обов`язки згідно ст. 55 КПК України. На даний час ОСОБА_5 не має жодного статусу у кримінальному провадженні, не подала до органу досудового розслідування жодних документів, які б підтвердили факт спричинення останній моральної, фізичної чи майнової шкоди.

Також слідча ОСОБА_3 надала суду копію постанови про закриття кримінального провадження від 06.06.2016 року.

Вивчивши скаргу, долучені до неї документи, заслухавши слідчого, прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено наявність кримінального провадження № 0000140, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2015 року за ч. 1 ст. 383 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що постановою про відмову у визнанні потерпілим слідчого Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 05.03.2015 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000140, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2016 року за ч. 1 ст. 383 КК України.

Також, постановою про відмову у визнанні потерпілим слідчого Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 22.05.2015 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000140, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2016 року за ч. 1 ст. 383 КК України.

Згідно зі ст. 110 КПК України у кримінальному провадження процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, при цьому, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, яка виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне

За приписами ч. 7 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується. А у відповідності до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Водночас, слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000140 від 24.01.2015 року, розпочатому за письмовою заявою ОСОБА_11 , мешканця АДРЕСА_1 , по факту вчинення кримінального правопорушення заступником Чопського міського голови ОСОБА_13 , яка на його думку, надала завідомо неправдиве повідомлення правоохоронному органу про вчинення ОСОБА_11 злочину, передбаченого ст. 296 КК України 06 червня 2016 року було прийнято рішення про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Даний факт підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 06.06.2016 року, яка не оскаржена учасниками даного кримінального провадження та не скасована у визначеному КПК України порядку.

У відповідності до ст. 283 КПК України, однією з форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження.

Водночас, за ч. 8 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу.

Крім того, ст. 306 КПК України регламентує можливість розгляду слідчим суддею місцевого суду скарг на рішення, дії чи бездіяльність саме під час досудового розслідування.

Враховуючи те, що на час розгляду скарги досудове розслідування кримінального провадження № 0000140 завершилось на підставі п. 1 ч. 2 ст. 283 КПК України, приходжу до переконання, що підстави для розгляду скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 40, 55, 110, 283, 303, 304, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанови слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілою від 05.03.2015 року та від 22.05.2015 року у кримінальному провадженні № 0000140 від 24.01.2015 р. за ч. 1 ст. 383 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1