24.05.2016 Єдиний унікальний № 371/565/16-к
Провадження № 1-кс/371/63/16
У Х В А Л А
24 травня 2016 року м. Миронівка
Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1
за участю заявника ОСОБА_2 ,
з секретарем ОСОБА_3 ,
Скарга призначена до розгляду ухвалою слідчого судді від 20 травня 2016 року.
Скарга обґрунтована тими обставинами, що 28 квітня 2015 року заявник звернувся із заявою про злочин, вчинений ОСОБА_4 , який із земельної ділянки, яка була засіяна ПП «Захнід-транс», керівником якого він являється, шляхом косіння викрав урожай сої, чим завдав підприємству шкоди. Відомості за повідомленим ним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 06 жовтня 2015 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину. Вважає постанову слідчого незаконною, оскільки досудове розслідування проведено поверхово, не допитані свідки події, не проведено необхідні слідчі дії.
Підтримуючи вимоги за скаргою, ОСОБА_2 послався на обставини, що в ній викладені, просив скасувати прийняте рішення та направити матеріали для продовження досудового розслідування.
Для доведення правомірності прийнятого рішення в судове засідання слідчий СВ Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 не з`явився.
Згідно положень частини 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Оцінка доданих до скарги письмових доказів, наданих матеріалів кримінального провадження та доводи заявника вказують на наявність підстав для задоволення скарги.
Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Встановлено, що 28 квітня 2015 року заявник ОСОБА_2 звернувся до Миронівського РВ ГУ МВС України із заявою, в якій повідомив про факт викрадення ОСОБА_4 належного йому урожаю сої в кількості 57 тон 706 кг, який він виростив на орендованій земельній ділянці площею 26,23 га. Вартість викраденого орієнтовно склала 611000 гривень.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про отримання заявником копії постанови.
Згідно з частини 1 статті 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Отримавши 28 квітня 2015 року заяву про злочин, слідчий мав з`ясувати чи містять факти, про які отримані відомості, ознаки злочину, на який вказував заявник, чи вбачається в діянні, про яке повідомлено, конкретний вид злочину, за якою статтею може бути кваліфіковано даний злочин, вчиненому діянню мав надати кримінально-правову оцінку, дослідити обставини кримінального провадження.
У статті 91 КПК України викладено перелік обставин, що належать до предмета доказування у кримінальному провадженні і є необхідними і достатніми фактичними обставинами для вирішення кримінального провадження по суті. Ця норма відповідає на питання, встановлення яких фактів і обставин є метою доказування. В ній йдеться про обставини, які вказують на наявність або відсутність у досліджуваному діянні складу злочину, що впливають на визначення міри покарання чи звільнення від відповідальності або є підставами для закриття кримінального провадження.
Досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась неперевіреною, тобто коли виконані вимоги ст. 91 КПК України про встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Всупереч вказаним вимогам слідчий не дослідив фактів, на які вказував заявник, прийняте рішення мотивував посиланням на дані, отримані в межах іншого кримінального провадження, та висновком про факт написання заявником заяви про вчинення злочину з інших особистих мотивів. За фактом, про який повідомлено, слідчий не встановив складу злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.
Викрадення означає протиправне таємне або відкрите вилучення чужого майна.
Статті 185-192 КК України вказують на ряд злочинів проти власності. Загальними ознаками, що обєднують різні злочини цієї групи, є: незаконне, безоплатне обертання чужого майна на користь винного або інших осіб; корисливі мотив та мета прагнення, спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна. Обертання майна має бути незаконним.
Важливе значення при кваліфікації злочинів проти власності має предмет, до якого належать: чуже майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи, а також право на майно та дії майнового характеру.
З обєктивної сторони викрадення належить до злочинів із матеріальним складом: крім діяння необхідною ознакою їх обєктивної сторони є наслідки матеріальна шкода: власник позбавляється майна, можливості володіти, користуватися, розпоряджатися ним за своєю волею. Тому закінченими ці злочини визнаються з моменту фактичного заподіяння матеріальної шкоди у певному розмірі.
Субєктивна сторона всіх цих злочинів характеризується прямим умислом, корисливими мотивом і метою: особа усвідомлює, що вона посягає на чужу власність, не маючи права на неї, передбачає матеріальну шкоду власникові та бажає настання цього наслідку, переслідуючи мету незаконного збагачення. Мотив корисливий прагнення одержати матеріальну вигоду для себе або інших осіб, спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна.
Слідчим не встановлено обставин щодо відсутності в діях особи, на яку вказував заявник, складу злочину проти власності, обставин, що виключають кримінальне провадження.
Факти, на які вказував заявник, мали місце, слідчому необхідно було з`ясувати чи не є такі факти результатом протиправних дій якої-небудь особи. За наявності події правопорушення слідчий був зобов`язаний дослідити обставини щодо наявності чи відсутності в діях особи, яка зібрала урожай сої, дій, які вказують на заволодіння чужим майном протиправним шляхом, тобто об`єктивної сторони одного зі злочинів проти власності, та надати кримінально-правову оцінку таким діям. Слідчий повинен був встановити, чи мало місце незаконне обертання майна, чи було таке майно чужим для особи, на яку вказує заявник, чи мала вона право на це майно, чи спричинена вчиненими діями матеріальна шкода, якими були мотив та мета вчиненого діяння.
Приймаючи рішення про відсутність складу кримінального правопорушення, слідчий не врахував тих обставин, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Прийняте рішення слідчий мотивував обставинами, які були встановлені, та доказами, які були зібрані в іншому кримінальному провадженні, та не встановив фактів і обставин, які є метою доказування у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до положень частини 5 статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається, в тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
За загальним правилом за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу злочину.
В мотивувальній частині рішення слідчого не зазначено який із елементів складу злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, відсутній.
Встановлені обставини вказують на те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону, тому підлягає скасуванню.
Визнання слідчим суддею рішення слідчого незаконним тягне втрату таким рішенням юридичної сили та виникнення обовязку посадової особи усунути припущене порушення.
Існує необхідність у проведенні у кримінальному провадженні перевірки та оцінки доказів.
За правилами частини 2 ст. 307 КПК Україниухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Вимога заявника про направлення матеріалів для продовження досудового розслідування не підлягає задоволенню, оскільки ч. 2 ст. 307 КПК України встановлює вичерпний перелік рішень слідчого судді, які він може ухвалити за результатами розгляду скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 307, 372 КПК України,
Скаргу задовольнити частково.
Вимоги про направлення матеріалів для продовження досудового розслідування залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1