У Х В А Л А

Справа № 183/1195/16

№ 1-кс/183/248/16

14 березня 2016 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, холостого, не працюючого, проживаючого у міському центрі соціальної допомоги за адресою АДРЕСА_1 , судимого 13.12.2012 р. Амур-Нижньодніпровським міським судом за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18.02.2016 р. по відбуттю строку покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

встановив :

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 20 лютого 2016 р. о 12 год. 50 хв., йшов по узбіччю автодороги що веде з с. Радсело Новомосковського району, Дніпропетровської області до с. Новостепанівки Новомосковського району, Дніпропетровської області. Пройшовши половину шляху по узбіччю вказаної автодороги по напрямку до с. Новостепанівка Новомосковського району, Дніпропетровської області ОСОБА_6 , побачив, що на зустріч йому йшла ОСОБА_7 . Побачивши ОСОБА_7 , у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел на заволодіння майном останньої. Після чого він наблизився до ОСОБА_7 , та схопивши її обома руками за плечі потягнув до лісосмуги яка знаходилася уздовж вказаної автодороги, та жбурнув її на землю від чого у ОСОБА_7 , випав з карману її мобільний телефон марки «Самсунг» GT НОМЕР_1 . Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 , погрожуючи ОСОБА_7 , фізичною розправою забрав у неї її мобільний телефон після чого з місця злочину втік.

Дії ОСОБА_6 , кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Відомості про правопорушення було внесено до ЄРДР за №0000611 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_6 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідча ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_6 , яке підтримала, мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник ОСОБА_4 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_6 має постійне місце проживання і своєчасно буде з`являтися до слідчого, ризики вказані слідчим в клопотанні не доведений та нічим не підтверджується, тому можливо обрати йому інший запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_6 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п. 1 п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчої, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчої про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ "Ніколова проти Болгарії". Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельєр проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ. При обранні запобіжного заходу суд також враховує принципи конвенційного прецедентного права, який передбачає одну із основних підстав: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, встановленого у рішенні у справі «Штеґмюллер проти Австрії»

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою раніше судимою та підозрюється у вчинені злочину через короткий час після звільнення з місця позбавлення волі, де відбував покарання, так звільнився 16.02.2016 р., а подія по підозрі відбулася 20.02.2016 р., що свідчить про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_6 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Суд встановив відсутність ризиків передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідча послалася у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є, на думку суду, припущенням слідчої без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому цей ризик для врахування при обранні запобіжного заходу суд врахувати не може.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин до шести років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_6 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення у яких йому повідомлено про підозру, із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчої ОСОБА_5 задовольнити та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів до 15 год. 12 травня 2016 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ізолятора тимчасового утримання Новомосковського відділу поліції головного управління поліції у Дніпропетровській області та начальнику Дніпропетровського слідчого ізолятора №3.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя