Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/1950/16

Справа № 711/6268/16-к

22 липня 2016 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 за участю:

секретар - ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , слідчий - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000132 від 29.06.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернулась до суду 19.07.2016р. з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль, який належить ОСОБА_5 ..
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що досудове розслідування здійснюється за обставин, відповідно до яких ОСОБА_6 , працюючи на посаді старшого інспектора Жашківського ВП, діючи спільно, за попередньою змовою з т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Жашківського ВП ОСОБА_7 , був обізнаний про те, що останній здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000215 від 13.05.2016 за фактом спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Також ОСОБА_6 було достовірно відомо про те, що ОСОБА_7 24.06.2016 близько 10 год., перебуваючи в своєму службовому кабінеті №15 приміщення Жашківського ВП, зустрівся з ОСОБА_8 та вимагав від нього, обумовлену ними неправомірну вигоду в сумі 2 тисячі доларів США за закриття кримінального провадження №0000215 та звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

При цьому ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , мав визначити місце та час зустрічі із ОСОБА_8 , для отримання неправомірної вигоди.

02.07.2016р. 11год. ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_8 , в автомобілі марки ВАЗ 21093, НОМЕР_1 , поблизу кафе «Смак», розташованого по вул. Соборній, 49 в м. Жашків Черкаської області, та пересвідчившись в тому, що ОСОБА_7 надав ОСОБА_8 постанову про закриття кримінального провадження № 0000215 від 13.05.2016 за ч. 1 ст. 122 КК України, отримав від останнього раніше обумовлену з ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 49 тис. грн., вказавши ОСОБА_8 покласти їх на заднє сидіння вищевказаного автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, а саме пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, про що його було повідомлено 03.07.2016р.

Оскільки передача коштів відбувалась в автомобілі, то постановою слідчого від 04.07.2016р. його визнано речовим доказом. Тож з метою забезпечення збереження речового доказу слідчий звернувся з зазначеним клопотанням.

В судовому засіданні слідчий і прокурор підтримали клопотання і просили його задовольнити. Окремо зауважили, що накладення арешту необхідне для забезпечення збереження речового доказу.

На підставі ч.2 ст.172 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого і прокурора, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль належить на праві власності ОСОБА_5 , яка є дружиною підозрюваного ОСОБА_6 ..

На теперішній час автомобіль зберігається у сторони обвинувачення.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною першою статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Автомобіль, на який просить накласти арешт слідчий, фактично є місцем передання коштів (неправомірної вигоди).

З протоколу огляду місця події від 02.07.2016р. вбачається, що слідчим було проведено огляд автомобілю. Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.07.2016р. надано дозвіл на обшук зазначеного автомобілю, який був здійснений 02.07.2016р.. За наслідками огляду слідчим в автомобілі було виявлено та вилучено предмети, які мають значення для кримінального провадження. Інших слідів вчинення кримінального правопорушення на автомобілі на теперішній час не міститься.

Таким чином, автомобіль формально відповідає ознакам ст.98 КПК, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, спосіб передачі грошових коштів.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 6 статті 100 КПК передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на автомобіль для його власника та значення автомобілю для кримінального провадження, вважаю, що потреби досудового розслідування не виправдовують необхідності накладення арешту на автомобіль, а тому він підлягає негайному поверненню власнику.

За таких обставин клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 169, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

Негайно повернути автомобіль ВАЗ 21093, 1997р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , його власнику, а саме ОСОБА_5 .

Виконання ухвали покласти на слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1