Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 27 жовтня 2016 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року.

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бородянка Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2014 року за ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджено за пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2014 року ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за умисне протиправне заподіяння смерті двом особам в тому числі малолітній дитині.

01 червня 2014 року за невстановлених слідством обставин в смт. Немішаєве Бородянського району Київської області, ОСОБА_8 вжив наркотичний засіб канабіноїди. В цей же день, близько 22.45 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в ході сварки з його матірю ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних стосунків, схопивши зі столу в кухонній кімнаті ніж, наніс ним не менше десяти ударів в шию, грудну клітину, живіт, кінцівки та обличчя останній, а також не менше п`яти ударів в грудну клітину, тулуб, передпліччя та обличчя малолітній сестрі ОСОБА_10 , яка підбігла до нього.

Зазначеними насильницькими діями ОСОБА_8 спричинив своїй матері ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих колото-різаних поранень шиї і тулуба; непроникаючих колото-різаних поранень шиї грудної клітини справа та своїй малолітній сестрі ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини справа та зліва з ушкодженням м`яких тканин, кісткової частини 7 ребра зліва та нижніх долей обох легенів, 600-700 мл крові в плевральних порожнинах; непроникаючих колото-різаних поранень передньої черевної стінки зліва, наскрізного поранення м`яких тканин верхньої третини лівого передпліччя, подряпин обличчя, саден в ділянці правої брови, лівого надпліччя і передньої поверхні правого колінного суглобу, групи синців по передній поверхні правої гомілки.

Намагаючись врятуватися, ОСОБА_8 та малолітня ОСОБА_10 вибігли з квартири на вулицю, однак від отриманих смертельних ушкоджень ОСОБА_9 померла в під`їзді будинку, де вона мешкала, а малолітня ОСОБА_10 померла біля будинку АДРЕСА_2 .

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити постановлені відносно ОСОБА_6 судові рішення, перекваліфікувавши його дії на ст. 116 КК України. Вважає, що суди допустили неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння засудженого так як не врахували того, що ОСОБА_8 на момент скоєння злочину перебував у особливому емоційному стані, викликаному складними стосунками та постійними щоденними сварками у сім`ї і поведінкою загиблої матері, що передувала події та призвела до виникнення у засудженого стану фізіологічного афекту. Посилається на неправильну, на його думку, оцінку судами доказів у справі, в тому числі тих, що підтверджують перебування засудженого у стані наркотичного сп`яніння.

У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_8 , за їх змістом, також ставить питання про зміну постановлених відносно нього судових рішень з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст. 116 КК України та в обґрунтування своїх вимог наводить доводи, що за своїм змістом є аналогічними доводам касаційної скарги його захисника. Крім того, оспорює фактичні обставини кримінального провадження, зазначає про неповноту судового розгляду та не погоджується з оцінкою судом доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання касаційних вимог, думку прокурора, який вважав, що судові рішення слід залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежна, на думку сторони захисту, оцінка доказів у провадженні, неповнота судового розгляду не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Тому, при перегляді судових рішень, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.

Як убачається з вироку, висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, за ретельно викладених у ньому обставин, доведено зібраними у встановленому законом порядку доказами,дослідженими в судовому засіданні, належно оціненими. Так, суд першої інстанції такого висновку дійшов на підставі аналізу: показань самого ОСОБА_6 , який не заперечував факту нанесення ножових поранень його матері та сестрі, потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ; показань експертів ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ; даних, що містяться у письмових доказах, зокрема, у протоколі огляду місця правопорушення з фототаблицею до нього від 02 червня 2014 року; у протоколі огляду від 16 серпня 2014 року; у протоколі проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 03 червня 2014 року; у протоколі медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 40 від 02 червня 2014 року; у висновку експерта № 173 від 02 червня 2014 року; у висновку експерта № 77-мк від 17 липня 2014 року; у висновку експерта № 174 від 02 червня 2014 року; у висновку експерта № 78-мк від 18 липня 2014 року; у висновку експертизи № 111 від 23 червня 2014 року; у висновку експертизи № 119 від 23 червня 2014 року; у висновку експертизи № 120 від 23 червня 2014 року; у висновку експерта № 327/МГЕ від 06 серпня 2014 року; у висновку експерта № 326/МГЕ від 06 серпня 2014 року; у висновку експерта № 323/МГЕ від 06 серпня 2014 року; у висновку експерта № 325/МГЕ від 06 серпня 2014 року; у акті амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 284 від 23 липня 2014 року; у висновку експерта № 14/173 від 08 серпня 2014 року; у висновку експерта № 13/174 від 08 серпня 2014 року; у висновку експерта № 114-мк від 28 липня 2014 року; у висновку експерта № 113-мк від 25 липня 2014 року, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.
Сукупність наведених у вироку доказів, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення та кваліфікація його дій за пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України є правильною.
Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи касаційних скарг засудженого та його захисника, у тому числі стосовно необхідності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 116 КК України, а також недоведеності перебування останнього у стані сп`яніння, викликаному вживанням канабіноїдів, є аналогічними за своїм змістом доводам апеляційної скарги засудженого та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який детально перевіривши їх, мотивовано визнав безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, ретельно перевірив доводи засудженого щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій ОСОБА_6 за пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України в зв`язку з перебуванням останнього в стані фізіологічного афекту, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони є безпідставними.
Допитавши безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду експерта ОСОБА_27 , яка пояснила що настання фізіологічного афекту виключається, якщо особа перебуває у стані сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів або у алкогольному сп`янінні та врахувавши наявний у справі протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 40 від 02 червня 2014 року, апеляційний суд обґрунтовано визнав кваліфікацію дій ОСОБА_6 за пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України правильною. При цьому, врахувавши та спростувавши посилання засудженого на те, що виникнення стану фізіологічного афекту було викликано поведінкою загиблої матері.
Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами розгляду апеляції захисника ухвала апеляційного суду, відповідає вимогам ст. 419 КПК України та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таких порушень кримінального процесуального закону, які були б істотними чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставою для зміни судових рішень, як про це ставить питання сторона захисту у своїх касаційних скаргах, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для їх задоволення відсутні.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VII від 16 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3