АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2145/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження № 0001776 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2016 року у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України,зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_3 -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_9 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

У відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Також цим вироком засуджено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3

років позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 21.08.2015 року по день набрання вироком законної сили у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Згідно вироку, 18 серпня 2015 року приблизно о 18 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою та маючи єдиний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшли на території відокремленого підприємства «Вагонне депо Основа» ДП «Південна залізниця», що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Привокзальна № 5-а, та таємно викрали буксу колісної пари залізничного вагону, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 267 від 20 серпня 2015 року становить 1260 грн. Однак ОСОБА_9 та ОСОБА_7 не змогли довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитися викраденим майном з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками служби охорони.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати у зв`язку з суворістю призначеного покарання , призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Просить суд врахувати його каяття, визнання вини та співпрацю зі слідством.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого , який просив задовольнити його апеляційну скаргу та пом`якшити йому покарання, думку прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, в апеляційному порядку не заперечуються та колегією суддів не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як вбачається з вироку, послався на дані про його особу раніше судимого, позитивно характеризованого за місцем проживання.

Суд врахував обставину, що пом`якшує відповідальність щире каяття обвинуваченого та відсутність обтяжуючих обставин.

Разом із тим, суд першої інстанції при ухваленні вироку крім загальних засад призначення покарання не врахував в повній мірі ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, зокрема ступінь здійснення злочинного наміру.

Так, поза увагою суду залишилась така обставина що крадіжка майна обвинуваченими не була закінченою, оскільки винні особи не отримали реальну можливість розпорядитись чи користуватися викраденим майном, що характеризує знижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого та має враховуватись при призначенні покарання.

Зазначені вище обставини в сукупності з іншими даними , врахованими судом першої інстанції , дозволяють колегії суддів пом`якшити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на 2 роки в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, яке, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення. Підстав для призначення більш м`якого покарання , ніж передбачено законом, не встановлено, а тому немає підстав для застосування положень ст.. 69 КК України, про що просить автор апеляційної скарги.

Колегією суддів зараховується строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 із 21.08.2015 року по 13.09.2016 року в строк відбування покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, виходячи із чого засуджений підлягає звільненню з-під варти у зв`язку з відбуттям покарання.

Процесуальних порушень, що тягнуть безумовне скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 6 квітня 2016 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 - змінити.

Пом`якшити призначене йому покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 21 серпня 2015 року по 13 вересня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнити його з-під варти в залі суду негайно у зв`язку з повним відбуттям призначеного покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді