справа № 462/8202/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003213 від 17 листопада 2015 року відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова,українць, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий у АДРЕСА_1 , раніше судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України,-

встановив:

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12.05.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, та обрано покарання у вигляді 160 годин громадських робіт.
17.07.2015 року ОСОБА_4 поставлено на облік в КВІ Залізничного району м. Львова. 10.08.2015 року його ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Крім цього, 10.08.2015 року ОСОБА_4 отримано направлення для відбування покарання у вигляді 160 годин громадських робіт в ЛКП «Нове». В подальшому, ОСОБА_4 ознайомлено із наказом ЛКП «Нове» № 86 від 11.08.2015 «Про виконання громадських робіт» та з 11.08.2015 по 16.09.2015 ним відпрацьовано 104 години. Однак, починаючи з 17.09.2015 ОСОБА_4 для подальшого відбуття покарання в ЛКП не з`явився, чим порушив порядок виконання покарання у виді громадських робіт, встановлений ст.41 КВК України.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що на виконання вироку суду ним відпрацьовано 104 години громадських робіт. Однак, починаючи з 17.09.2015 у нього не вистачало часу відбути покарання, бо з`явилась робота. Він розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ухилення від відбування громадських робіт, особою засудженою до цього покарання доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.2 ст. 389 КК України.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеристику з місця проживання (крим.провадження, а.с. 12, 64-78), а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині,активне сприяння розкриттюзлочину.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого Шевціва О.О, відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.389 КК України. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 та 4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Враховуючи правила складання покарань, що передбачені ст 72 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, слід приєднати повністтю невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати по справі відсутні. Речових доказів по справі нема.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375, 532-535 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді ДВОХ МІСЯЦІВ АРЕШТУ.

На підставі ч.ч. 1 та 4 ст. 71, ст. 72 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вирокомЗалізничного районного суду м.Львова від 12.05.2015 року визначити ОСОБА_4 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді виді ДВОХ МІСЯЦІВ СЕМИ ДНІВ АРЕШТУ.

Призначене ОСОБА_4 покарання пілягає виконанню після набуття вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 .