АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Дніпро

17 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0003654 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На зазначений вирок обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 , прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, виходячи з її змісту, просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.

Провадження № 11-кп/774/2146/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що призначене йому покарання є явно несправедливим через суворість та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі. В апеляції автором зазначається, що як в ході досудового розслідування так і судового розгляду його поведінка не могла свідчити про його недобросовісне відношення до прав та обов`язків. ОСОБА_7 звертається увага на часткове визнання вини, його позитивну характеристику та наголошується на щирому каятті у вчиненому. Крім того, автором зазначається на добровільному відшкодуванні потерпілому завданої шкоди та досягненні повного примирення з ним. Наголошується автором і на неодноразових спробах вибачитись перед потерпілим. На переконання ОСОБА_7 призначене йому покарання у виді позбавлення волі буде суперечити закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ч. 2 ст. 65 КК України, і позбавить його можливості довести своє виправлення.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В якості доводів принесеної апеляції, адвокат посилається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом було допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, автор апеляції вказує, що судом першої інстанції належним чином не були перевірені показання обвинуваченого ОСОБА_7 , а їх оцінка у вироку відсутня. Захисником зазначається, що органом досудового розслідування не проведено слідчий експеримент для перевірки показань обвинуваченого шляхом відтворення обстановки, в якій обвинувачений здійснив постріл в потерпілого. Звертається увага в апеляції і на те, що суд, пославшись у вироку на речові докази, залишив їх недослідженими. Таким чином, адвокат вважає, що суд допустив неповноту судового розгляду.

За твердженням захисника пояснення свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтверджують те, що ОСОБА_7 жодним чином не провокував конфлікт та ніяких образ на адресу потерпілого не висловлював, однак місцевий суд надав, без належного мотивування, критичну оцінку показам цих свідків, в той час як визнав достовірними пояснення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .. Адвокат вказує на те, що висновок суду про спричинення обвинуваченим потерпілому тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду. На переконання сторони захисту, вина ОСОБА_7 не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, адвокат посилається на огляди, які мали місце під час досудового розслідування, і які, на якого думку, проведені всупереч вимогам кримінального процесуального закону, внаслідок чого захисник вважає протоколи огляду недопустимими доказами. Також, в апеляції ставиться питання про проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні особою, яка не була на це уповноважена, в порядку КПК України.

Одночасно з наведеним, захисник вказує на призначення занадто суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , який, як вказується в скарзі сторони захисту, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання за яким характеризується задовільно, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілому та вибачився перед ним за вчинене. На переконання ОСОБА_8 ці обставини були не враховані місцевим судом, внаслідок чого було призначено ОСОБА_7 явно несправедливе покарання.

Потерпілий ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
В якості доводів апеляції потерпілий вказує на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим, оскільки призначене судом обвинуваченому покарання не відповідає особі останнього через суворість. Потерпілим в апеляції звертається увага, що судом було не враховано те, що ОСОБА_7 в повному обсязі відшкодував йому завдану шкоду, щиро розкаявся у вчиненому та вибачився перед ним. Автором вказується, що суд першої інстанції не врахував його позицію щодо призначення ОСОБА_7 покарання без ізоляції останнього від суспільства, оскільки жодні претензії матеріального або морального характеру відсутні. Поряд з цим, в апеляції звертається увага, на дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, від органу досудового розслідування та суду не переховувався, активно сприяв розкриттю злочину. Потерпілий зводить до того, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним правопорушень у майбутньому можливе без позбавлення волі.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі.
Автор апеляційної скарги вказує, що вирок підлягає скасуванню через призначення ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Прокурором вказується, що при призначенні покарання суд не в повному обсязі врахував дані про особу обвинуваченого, який не розкаявся у вчиненому тяжкому злочині.
Вироком суду встановлено, що 20 вересня 2015 року близько 4 години 30 хвилин біля будинку 44 по пр. К. Маркса у м. Дніпропетровську між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, здійснив один постріл з револьвера № НОМЕР_1 , який являється спортивно-тренувальним револьвером PROFI-3 № НОМЕР_1 калібру 4 мм і до категорії вогнепальної зброї не відноситься через відсутність достатньої вражаючої дії вистріляних куль, в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_9 , в результаті чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального сліпого поранення грудної клітини ліворуч, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляцію прокурора місцевої прокуратури та просив ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворе покарання.

Потерпілий ОСОБА_9 відмовився від підтримання своєї апеляції, пояснивши, що подати цю апеляцію його умовив обвинувачений ОСОБА_7 , який дав йому вже готовий текст, а він лише її підписав. Одночасно, потерпілий підтримав апеляцію прокурора та просив призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 , підтримавши свою апеляційну скаргу, просив пом`якшити йому покарання.

Адвокат ОСОБА_8 також підтримав свою апеляцію та просив вирок скасувати з підстав, наведених в скарзі.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесені апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_8 про неповноту та неправильність судового розгляду, наявність підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними.

Як свідчать в своїй сукупності досліджені під час судового розгляду докази, причиною конфлікту між обвинуваченим та потерпілим стала саме поведінка ОСОБА_7 , який допусти образу ОСОБА_9 та його товариша ОСОБА_13 на ґрунті національної неприязні, коли автомобілі, в яких вони їхали, рухались в попутному напрямку. Після того, як автомобіль потерпілого зупинив автомобіль таксі, на якому їхали ОСОБА_7 та двоє його знайомих, потерпілий ОСОБА_9 підійшов до передніх дверей автомобіля, де сидів обвинувачений. В цей же час ОСОБА_7 вистрілив з пістолета в потерпілого ОСОБА_9 , вийшов з автомобіля та пішов від нього.

Вказані обставини суду підтвердили потерпілий ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 ..

Поклавши покази вказаних осіб в основу вироку, суд належним чином та відповідно до вимог кримінального процесуального закону дав об`єктивну та критичну оцінку показам свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вказавши, в якості мотиву їх неврахування, на те що зазначені свідки, як особи, які знаходились в автомобілі разом з обвинуваченим та є його друзями, своїми показами намагалися пом`якшити відповідальність ОСОБА_7 .

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду, та в свою чергу звертає увагу на покази свідка ОСОБА_14 водія автомобіля таксі, який перевозив обвинуваченого та його знайомих, і покази якого є неупередженими, об`єктивними та повними щодо висвітлення обставин події кримінального правопорушення.

Крім того, по справі відсутні будь-які підстави або обставини, які б ставили під сумнів покази цього свідка.

Отже, наведені у вироку докази, в своїй сукупності підтверджують факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Об`єктивними колегія суддів вважає і висновки суду першої інстанції про безпідставність доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що стріляючи з пістолета в потерпілого, він, таким чином, захищався від останнього.

На необґрунтованість та надуманість таких пояснень обвинуваченого вказують ті обставини, що подія відбулась миттєво, в той час коли потерпілий лише підійшов до дверей автомобіля, а в його руках будь-яких предметів, які б загрожували життю або здоров`ю обвинуваченого, не було, та він не висловлював в бік ОСОБА_7 жодних погроз.

Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються ними доводи апеляції захисника про недопустимість, як доказу, протоколу огляду та про проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні особою, яка не була на це уповноважена.

Безпідставними колегія суддів також вважає доводи апеляцій обвинуваченого, захисника та прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, як через суворість, так і м`якість.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки при обранні виду та розміру покарання суд об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та сукупність інших обставин.

Призначене ОСОБА_7 покарання в повній мірі перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, а тому, на думку колегії суддів, покарання у виді 5 років позбавлення волі є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, підстави для задоволення принесених апеляцій відсутні, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області