Справа № 461/3606/15-к
Провадження № 1-кп/461/69/16
УХВАЛА

судового засідання
09.06.2016 р. Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и л а :

В провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 13.01.2015 року обвинуваченому ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» питання те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які заявник посилався у своїх клопотаннях про звільнення з під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи. При цьому, положення вказаного рішення ЄСПЛ відповідають обставинам даної справи, на думку суду.

Заслухавши думку прокурора про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, думку захисника та обвинуваченого, які заперечили щодо задоволення заявленого клопотання, просять суд застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, з врахуванням обставин кримінального провадження та підстав обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та ризиків, визначених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, раніше неодноразово судимий, після звільнення з місць позбавлення волі повторно вчинив злочин проти власності, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу може спілкуватися із учасниками кримінального провадження, переховуватись від суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків, перешкоджати встановленню істини у справі, суд приходить до висновку, що дію запобіжного заходу слід продовжити.

Керуючись ст.ст. 131, 183, 194, 331 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Продовжити дію запобіжного заходу, застосованого щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 07 серпня 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3