Справа №568/284/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2016 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника КВІ ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів клопотання старшого інспектора Радивилівського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС в Рівненській області майора внутрішньої служби ОСОБА_4 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
встановив:
Старший інспектор Радивилівського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Рівненській області ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним клопотанням.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що згідно вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 20.12.2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України на засудженого покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_5 поставлений на облік 04.02.2014 року.
За період іспитового строку засуджений один раз притягувався до адміністративної відповідальності 06.02.2015 р. за ч.1 ст.178 КУпАП, обов`язки покладені на нього судом відповідно до ст. 76 КК України виконував, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони.
В період іспитового строку ОСОБА_5 було засуджено вироком Бродівського районного суду Львівської області від 12.10.2015 року за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України, ч.1 ст.357 КК України та ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вирок Радивилівського районного суду від 20.12.2013 року та вказаний вирок виконуються самостійно.
21.12.2015 року кримінально-виконавчою інспекцією було направлено клопотання до Радивилівського районного суду про звільнення від покарання ОСОБА_5 по закінченню іспитового строку. Відповідно до ухвали Радивилівського районного суду від 11.01.2016 року клопотання Радивилівського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції залишено без задоволення, з посиланням на те, що дане клопотання суперечить вимогам ч.2 ст.75 КК України.

При цьому судом не було враховано, що відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»: - у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71,72 КК України.
Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно». В даному випадку ОСОБА_5 вироком Бродівського районного суду Львівської області від 12.10.2015 року, засуджено до покарання у виді штрафу (як основне покарання) в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який засуджений сплатив (повідомлення Бродівського районного суду, згідно квитанції №0.0.464971130.1 від 20.11.2015 року.). Таким чином покарання виконано, а вирок Радивиівського районного суду від 20.12.2013 року виконується самостійно. Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 12.10.2015 року, вступив в законну силу 13.11.2015 року.
Відповідно до ч.2 ст.78 КК України - «якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання», а також відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»: - згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Аналогічне передбачено і ст. 166 КВК України.
Заслухавши старшого інспектора Радивилівського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС в Рівненській області майора внутрішньої служби ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та думку прокурора ОСОБА_3 і дослідивши матеріали справи судом встановлено слідуюче:
Згідно вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 20.12.2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України на засудженого покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_5 поставлений на облік 04.02.2014 року, іспитовий строк закінчився, покладені на нього судом обов`язки виконав.
Проте судом не встановлено, що останній став на шлях виправлення. Зокрема в період іспитового строку ОСОБА_5 було засуджено вироком Бродівського районного суду Львівської області від 12.10.2015 року за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України, ч.1 ст.357 КК України та ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З врахуванням всіх наведених обставин ухвалою Радивилівського районного суду від 11.01.2016 року клопотання Радивилівського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції залишено без задоволення. Ухвала на даний час чинна і сторонами не оскаржувалась.
Відповідно до ч.6 ст.539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, розгляд повторного клопотання з цього самого питання засуджених за інші не тяжкі та особливо тяжкі злочини може мати місце не раніше як через шість місяців.
Суд знаходить за необхідне врахувати такі вимоги Закону при розгляді даного клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.78 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України суд
ухвалив:
В задоволенні клопотання старшого інспектора Радивилівського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС в Рівненській області майора внутрішньої служби ОСОБА_4 від 06.04.2016 року про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області протягом семи діб з моменту проголошення.
Суддя: ОСОБА_1