УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" серпня 2016 р. м.Київ
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, українки, громадянки України, освіта неповна середня, офіційно не працюючої, розлученої, маючої на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
07.06.2005 року Дніпровським районним судом м.Києва за ст.15, ч.2 ст.185, ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі;
06.11.2008 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.4 ст.187 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
23.09.2010 року Оболонським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки;
23.09.2011 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі;
11.12.2015 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 01.10.2015 року, приблизно о 20-00 годині, перебувала біля будинку АДРЕСА_2 , де побачила раніше не знайому неповнолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка стояла біля вказаного будинку та спілкувалась зі своїми знайомими, в цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел напасти на неповнолітню ОСОБА_9 спричинити останній тілесні ушкодження та викрасти її майно. Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_5 01.10.2015 року, близько 20-00 години несподівано для потерпілої підбігла до неї та схопила її за волосся, при цьому повалила ОСОБА_9 на землю, після чого насівши з верху з метою подавлення можливого опору потерпілої нанесла до трьох ударів в область обличчя, та до п`яти ударів по тулубу, в результаті чого та згідно висновку судово-медичного експерта № 143/Е від 26.01.2016 року ОСОБА_9 заподіяно наступні тілесні ушкодження, а саме:
а) закрито черепно-мозкову травму: струс головного мозку, гематома потиличної ділянки з ліва. Вказані тілесні ушкодження відносяться до Легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
б) садна: грудної клітини справа , правого гомілково-ступневого суглобу, і відносяться до Легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_5 подолала опір неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , та скориставшись цим дістала з її кишені грошові кошти в сумі 20 гривень та належний останній мобільний телефон марки «SumsungGT-E1170» вартістю 200 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператору «Лайф» номер телефону НОМЕР_1 , вартістю 20 гривень на рахунку якої було 30гривень.
Після чого поклала вказані речі до своєї кишені, та розпорядилась ними на власний розсуд, чим спричинила неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 270 гривень.
Враховуючи вищевикладене, дії ОСОБА_5 кваліфіковано як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчиняла розбій, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.
29.08.2016 року СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліціїу м. Києві винесено та погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, асаме: протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом ОМП від 04.11.2015 року, висновком експерта №143/Е, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом одночасного допиту між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , протоколом слідчого експерименту, протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 , іншими матеріалами кримінального провадження.
Беручи до уваги ризики, а саме те, що підозрювана ОСОБА_5 раніше неодноразово судима, може переховується від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на свідків та потерпілу, продовжити злочинну діяльність, враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для зап обігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні допустимими доказами.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваної, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрювана ОСОБА_5 після роз`яснення їй слідчим суддею прав, передбачених ч.2 ст.193 КПК України, пояснила, що бажає, щоб її інтереси представляв адвокат ОСОБА_6 .
У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання категорично заперечували, просили суд не застосовувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вона має малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , співпрацює зі слідством та не має наміру переховуватися від слідства та суду.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваної, доводи прокурора, а також дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис підозрюваної та захисника щодо вручення їм 29.08.2015 року о 16-00 годині копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, враховуючи, що підозрюваного доставлено до слідчого судді 30.08.2016 року о 12-00 годині, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.
29.08.2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, наявними у справі допустимими доказами.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 раніше судима, має постійне місце проживання у м.Києві, де проводиться досудове розслідування, проживає разом з малолітнім сином, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченої від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
На момент розгляду клопотання про тримання під вартою доказів про те, що, перебуваючи тривалий час з моменту вчинення злочину на волі ОСОБА_5 переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала якимось чином кримінальному провадженню, слідчому судді прокурором та слідчим надано не було.
Також прокурором, окрім констатації, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Крім того, слідчим та прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язанного з позбавленням волі, ОСОБА_5 буде ухилятись від слідства та суду.
Твердження прокурора та слідчого про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання відносно підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський суд зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує і правову позицію, викладену у п.17 рішення ЄСПЛ від 02 серпня 2001 року у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої з огляду на їхній вплив та спосіб виконання, обидва застосовані … запобіжні заходи тримання під вартою у в`язниці і домашній арешт були позбавленням волі за змістом підпункту (с) пункту 1 Статті 5 Конвенції.
Окрім цього, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема те, що вона має постійне місце проживання, міцність її соціальних зв`язків (проживає з малолітньою дитиною), обставини скоєння кримінального правопорушення, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений в клопотанні.
За вищевказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваної на вимогу слідчого, прокурора, суду, можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись, ст.ст.3, 176-178, 181, 183-184, 194-196, 198, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Заборонити підозрюваній ОСОБА_5 залишати з 23-00 години до 06-00 години місце своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
-прибувати за кожною вимогою до прокурора, слідчого або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора, слідчого або суду, залежно від стадії кримінального провадження.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`явитися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Визначити строк дії даної ухвали слідчого судді до 29 жовтня 2016 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.
Виконання ухвали доручити співробітникам Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, для чого направити копію ухвали до Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві
Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 12-00 годині 02 вересня 2016 року.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м.Києва.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1