У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні 24 березня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року,
в с т а н о в и в:
Зазначеним вироком
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Стриївка Збаразького району Тернопільської області, такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді 120 год. громадських робіт.
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року вирок змінено та пом`якшено покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. в дохід держави.
ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 15 травня 2014 року близько 16.00 год. на пасовищі, що знаходиться в с. Заруддя Збаразького району Тернопільської області, під час конфлікту з ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс їй ребристою дерев`яною палицею декілька ударів в ділянку голови та по лівій руці, якою вона прикривала голову, а також два удари ногою у нижню частину живота та ділянку промежини, внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому лікті, лівому передпліччі та в лобковій дільниці з поширенням на праву пахвинну ділянку.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що належних доказів його винуватості матеріали кримінального провадження не містять, висновки суду ґрунтуються на припущеннях, у вироку не зазначено, чому суд узяв до уваги суперечливі показання потерпілої ОСОБА_6 . Стверджує, що за наявності підстав для закриття судом кримінального провадження за недоведеністю його винуватості провадження закрито не було. Просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у спричиненні потерпілій легкого тілесного ушкодження ґрунтується на сукупності ретельно досліджених судом доказів, яким дана належна оцінка. Так, потерпіла ОСОБА_5 в суді пояснила обставини вчинення щодо неї з боку ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Свідки-очевидці події ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_4 на пасовище бив потерпілу палицею по руках та завдав їй удар ногою. Їх показання узгоджуються з даними висновку судово-медичної експертизи, з якої видно, що 19 травня 2014 року при обстеженні у ОСОБА_5 були виявлені синці на заднє-внутрішній поверхні лівого ліктя, задній поверхні лівого передпліччя та лобковій дільниці, які належать до легких тілесних ушкоджень які утворились від дії тупих предметів. Характер ушкодження, їх локалізація і механізм утворення повністю співпадають з показаннями потерпілої та свідків. Підстави, з яких потерпіла ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 могли б обмовити засудженого, судом не встановлено.
Зі змісту скарги убачається, що засудженим не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що у провадженні неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, або що призначене покарання є явно несправедливим, з урахуванням положень статей 412-414 КПК.
Доводи, наведені засудженим та його захисником в апеляційних скаргах, за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, їх належним чином перевірено й спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК,
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3