Справа № 196/884/16-к
№ провадження 1-кп/196/99/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Царичанка Дніпропетровської області угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000514 від 15 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого), який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та стосовно ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Юр`ївка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживаючого в АДРЕСА_4 , раніше не судимого), який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2016 року близько 11.00 год. ОСОБА_4 перебував у свого знайомого ОСОБА_5 , мешканця АДРЕСА_4 в гостях.

В ході розмови ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, запропонував ОСОБА_4 викрасти з пасовища в с. Юр`ївка Царичанського району Дніпропетровської області корову та продати її, а виручені кошти розділити між собою.

На дану пропозицію ОСОБА_4 погодився та підтримав її, тим самим вступили у злочинну змову між собою.
14.08.2016 близько об 12.30 год. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливого мотиву, пішки прибули на пасовище, яке знаходиться біля вулиці Забережня в с. Юр`ївка Царичанського району Дніпропетровської області, де втілюючи свій злочинний намір в життя, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, та діючи з розподілом ролей кожному, впевнившись у відсутності сторонніх осіб та що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 за вказівкою ОСОБА_5 підійшов до корови коричнево білої масті, яка знаходилася на пасовищі та на яку вказав ОСОБА_7 , вагою близько 500 кг., віком 5 років, та належить ОСОБА_6 , вартістю 13000 грн.
Після чого ОСОБА_4 , з метою крадіжки чужого майна, руками витяг із землі металевий пакіл, до якого була припнута корова, та разом з металевим ланцюгом перевів на інше пасовище, на яке вказав ОСОБА_5 , тим самим умисно таємно викрали вищевказану корову, чим спричинили ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Під час вищевказаних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 стояв біля пасовища на дорозі, та спостерігав за відсутністю уваги сторонніх осіб.

Потім ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 повернулися до помешкання останнього додому, та ОСОБА_4 зателефонував із свого мобільного телефону покупцю домашньої худоби, оголошення про яке знайшов в місцевій газеті «Приорільська Правда», та в ході розмови домовився про час та місце зустрічі.

Після розмови з покупцем, ОСОБА_5 далі реалізуючи свій злочинний намір запропонував ОСОБА_4 , що по приїзду покупця домашньої худоби краще представитися братами на прізвище « ОСОБА_8 », на що останній погодився.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїли злочин, передбачений ст. 185 ч. 2 КК України.

30 серпня 2016 року слідчим повідомлено про підозру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

01 вересня 2016 року до Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000514 від 15.08.2016 року. Справу призначено до розгляду.

28 вересня 2016 року до початку розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 заявили клопотання про затвердження угоди про примирення від 28.09.2016 року.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, а також погодився з призначенням покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 1 року обмеження волі та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку 1 рік.

В судовому засіданні ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст. 185 ч. 2 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, йому роз`яснені судом.

Крім того, обвинувачений зазначив, що угода про примирення укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що угода про примирення, яка укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 на цій стадії процесу може бути затверджена.

Так, згідно ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Зміст наданої суду угоди про примирення від 28.09.2016 року відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 запевнив, що йому повністю зрозумілі роз`яснені судом права, передбачені п.1 ч. 5 ст.474 КПК України про те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, суд переконався, що ОСОБА_4 зрозумілі наслідки укладення та затвердження вказаної угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження судом угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд дійшов переконання, що визначене угодою покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, відповідає вимогам чинного законодавства.

Також, 28 вересня 2016 року до початку розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 заявили клопотання про затвердження угоди про примирення від 28.09.2016 року.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, а також погодився з призначенням покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 1 року обмеження волі та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку 1 рік.

В судовому засіданні ОСОБА_5 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст. 185 ч. 2 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, йому роз`яснені судом.

Крім того, обвинувачений зазначив, що угода про примирення укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що угода про примирення, яка укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 на цій стадії процесу може бути затверджена.

Так, згідно ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Зміст наданої суду угоди про примирення від 28.09.2016 року відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 запевнив, що йому повністю зрозумілі роз`яснені судом права, передбачені п.1 ч. 5 ст.474 КПК України про те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, суд переконався, що ОСОБА_5 зрозумілі наслідки укладення та затвердження вказаної угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження судом угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд дійшов переконання, що визначене угодою покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, відповідає вимогам чинного законодавства.

Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд дійшов висновку, що мобільний телефон марки "Нокія 2330 с-2" чорного кольору, який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_4 , слід залишити володільцю. Корову коричнево-білої масті, яка передана під зберігальну розписку ОСОБА_6 , слід залишити володільцю. Дисковий накопичувач "СD-R" з відеозаписом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_9 , який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, а також дисковий накопичувач "СD-R" з відеозаписом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 , який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали, що були надані суду під час судового розгляду, слід залишити в справі.

В межах даного кримінального провадження процесуальні витрати, які підлягають відшкодуванню, судом не виявлені.

Керуючись ч.2 ст.185 КК України, ч.1 ст. 314, 369, 370, ч.3 ст. 469, ст. ст. 471, 473 ч. 1, ч. 5 ст. 474 та ст. 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про примирення від 28.09.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000514 від 15 серпня 2016 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Затвердити угоду про примирення від 28.09.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000514 від 15 серпня 2016 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ - мобільний телефон марки "Нокія 2330 с-2" чорного кольору, який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_4 , залишити володільцю.

Ркчовий доказ - корову коричнево-білої масті, яка передана під зберігальну розписку ОСОБА_6 , залишити володільцю.

Дисковий накопичувач "СD-R" з відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 , який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, а також дисковий накопичувач "СD-R" з відеозаписом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 , який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, залишити в справі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1