АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/1384/16 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 309 КК України Головуючий в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.03.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст.190 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, та згідно ст. 75,76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_7 приєднано частину невідбутого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2015 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 року 1 місяця обмеження волі.

Вказано початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати із 03.06.2016 року.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 05.08.2015 року приблизно о 14 год. 00 хв., знаходячись біля станції метро «Харківська» в м. Києві у невстановленої слідством особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) умисно, незаконно, для власного вживання, без мети збуту, безкоштовно придбав психотропну речовину - амфетамін, масою 1, 651 г, що знаходилась в пачці з-під цигарок «Ротманс» в поліетиленовому пакеті, яку поклав у праву кишеню шортів, в які був одягнутий, де став незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

06.08.2015 року приблизно о 14 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, вул. Російська, 37 ОСОБА_7 було зупинено працівниками міліції та під час проведення поверхневого огляду в присутності понятих у останнього в правій кишені шортів було виявлено та вилучено пачку з-під цигарок «Ротманс», в середині якої знаходився поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною бежевого кольору, масою 1, 651 г, що в своєму складі містить психотропну речовину - амфетамін, масою 0, 792 г, яку ОСОБА_7 умисно, незаконно придбав та зберігав при собі, для власного вживання, без мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 року змінити у бік пом`якшення, застосувавши щодо нього ст. 75 КК України з призначенням покарання з іспитовим строком або у виді штрафу.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи фактичних обставин справи вказує на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення вироку і призначення покарання не в повній мірі прийняв до уваги доводи сторони захисту про те, що обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих обставин покарання.

Зазначає, що вказані обставини як окремо так і в сукупності, свідчать про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 без реального застосування обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 КК України , відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України колегією суддів не перевіряється, оскількив цій частині не оскаржувався вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 .
Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, правильність призначення якого оскаржується обвинуваченим, то колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив новий злочин під час умовно дострокового звільнення від відбування покарання. Крім того, судом взято до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 не працює, не має заробітку та постійного джерела доходу, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, разом з тим з 11.03.2013 року перебуває на обліку у лікаря нарколога, а також те, що за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Правильно врахувавши вищенаведені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення покарання за вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 злочин у виді обмеження волі, строком, що наближений до мінімальних меж, визначений законом про кримінальну відповідальність.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив новий злочин у період після постановлення вироку Дарницьким районним судом м. Києва від 04.03.2015 р. і до повного відбуття ним покарання за наведеним вироком, то відповідно до вимог ст. 71 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано остаточне покарання обвинуваченому призначив за сукупністю вироків, і до покарання, призначеного за оскаржуваним вироком приєднав невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2015 р.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, за своїм видом та розміром буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

А тому, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та призначення йому більш м`якого виду покарання у виді штрафу чи застосування вимог ст. 75 КК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_10 заявив клопотання про зарахування на підставі вимог ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 до строку покарання часу перебування його під вартою з 03.06.2016 р. до дня вступу вироку в законну силу, а саме до 22 вересня 2016 року, яке підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною п`ятою статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838 VІІІ « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 року 1 місяця обмеження волі, суд першої інстанції до набрання вироком законної сили обрав ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції було відраховано саме з 03.06.2016 року.

Весь час попереднього ув`язнення, починаючи з 03.06.2016 р. по день набрання вироком законної сили - 22 вересня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_7 перебував під вартою у Київському СІЗО № 13.

З урахуванням наведеного та керуючись вимогами п. 1 ч. 5 ст.72 КК України, колегія суддів уважає, що в строк покарання, призначений ОСОБА_7 вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 року слід зарахувати строк попереднього ув`язнення та перебування ОСОБА_7 під вартою з 03.06.2016 року по 22 вересня 2016 року включно із розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Крім того, оскільки ОСОБА_7 оскаржуваним вироком призначено остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі, то відповідно до п. 2 ч.5 ст. 72 КК України, доцільно перевести строк позбавлення волі, визначений за п. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в призначений ОСОБА_7 строк покарання за вироком суду у виді обмеження волі, відповідно до співвідношення, визначеного ч. 1 ст. 72 КК України, а саме два дні обмеження волі за один день позбавлення волі.

Таким чином, на момент постановлення колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києві ухвали у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 року, обвинувачений ОСОБА_7 фактично відбув покарання, призначене йому за цим вироком, тому він підлягає звільненню з - під варти в залі суду.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 408, 409, 418, КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.309 КК України залишити без змін.

На підставі п. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 03.06.2016 року по 22.09.2016 року включно із розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 72 КК України, перевести строк позбавлення волі, визначений за п. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в призначений ОСОБА_7 строк покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 року у виді обмеження волі, відповідно до співвідношення визначеного ч. 1 ст. 72 КК України, а саме 2 дні обмеження волі за 1 день позбавлення волі.

В зв`язку з фактичним відбуттям покарання ОСОБА_7 , призначеним за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.2016 року, звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення ухвали.

Судді:

__________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4