АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/901/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/487/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
секретар ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі в режимі дистанційного судового провадження кримінальне провадження, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 , 1983 року народження, про умовно-дострокове звільнення - задоволено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
засуджений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_9
представник Софіївської ВК №45 ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалуСофіївського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2016року про звільнення ОСОБА_7 з місць позбавлення волі умовно- достроково не невідбутий термін 3 роки 1 місяць 29 днів скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_7 з місць позбавлення волі умовно- достроково.

В обгунтування посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення винесене в порушення вимог матеріального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Засуджений ОСОБА_7 в період часу з 12.01.2008 по 26.05.2015 міру кримінального покарання відбував у Замковій виправній колонії Хмельницької області (№ 58) та Шепетівській виправній колонії Хмельницької області (№ 98). Вивченням особової справи засудженого за вказаний період встановлено, що останній за час відбуття покарання характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що 18 разів був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення та начальника установи, заохочень не мав.

В силу вимог ст. 133 КВК України засуджений ОСОБА_7 мав статус злісного порушника установленого порядку відбування покарання, допускав такі порушення, як перешкоджання проведенню обшуку, зберігання заборонених предметів, створення конфліктних ситуацій, порушення розпорядку дня та інші. Неодноразово мав такі стягненні, як суворі догани та поміщення в дисциплінарний ізолятор на строк до 15 діб.

Незначний проміжок часу (з 26.05.2015) міру кримінального покарання відбував у Софіївській виправній колонії Дніпропетровської області (№ 45).На думку прокурора характеристика, складена на засудженого ОСОБА_7 , затверджена начальником Софіївської ВК № 45 від 16.05.2016, об`єктивно не відображає весь процес виправлення засудженого за час відбування покарання.

Водночас за вироком суду засуджений мав позов на суму 612,04 грн., який починаючи з 2008 року в жодній мірі не відшкодував.

Крім того прокурор вважає, що засуджений не довів готовність до самокерованої поведінки, аналіз його поведінки не дає підстав зробити висновок, що особа готова до сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримуватися норм чинного законодавства - одним словом не можна категорично стверджувати, що особа є ресоціалізованою. Лише формальні підстави для застосування умовно-дострокового звільнення не могли бути покладені в основу ухваленого судового рішення.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року, клопотання засудженого ОСОБА_7 , 1983 року народження, про умовно-дострокове звільнення задоволено.Засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено з місць позбавлення волі умовно - достроково на невідбутий термін 3 роки 1 місяць 29 днів.
Прокурор, який брав участь у апеляційному розгляді, в судовому засіданні апеляційної інстанції, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалуякою відмовити у задоволенні клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_7 з місць позбавлення волі умовно- достроково.

Засуджений ОСОБА_7 , та його захисник ОСОБА_9 , кожен окремо прохали колегію суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області в судовому засіданні залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представник Софіївської ВК №45 Дніпропетровської області, в судовому засіданні апеляційного суду, підтримав апеляційну скаргу прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача Апеляційного суду Дніпропетровської області, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню , з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає доводи прокурора про незаконність ухвали суду першої інстанції необгрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
Вивчивши матеріали провадженння, колегія суддів встановила, що 19 квітня 2016 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, своє клопотання обґрунтовує тим, що являється інвалідом ІІ групи, захворів під час відбування покарання, вдома чекають дружина та рідні похилого віку.
Доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення є безпідставними і нічим не обгрунтованими.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Вимогами положення ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Висновок суду про виправлення засудженого ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування,
Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого , суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання.
Матеріалами особової справи засудженого встановлено, що вироком колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 18 червня 2007 року ОСОБА_7 засуджено по п.п. 6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.304, ч.1 ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, крім житла. (а.о.с.6-11)Станом на 30 січня 2016 року відбув 3/4 частини покарання. (а.о.с.33)
Засуджений ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання в Софіївській ВК № 45, характеризується позитивно, за весь період відбування покарання мав стягнення, але останнє в 2013 році, які були накладені в іншій установі, на теперішній час погашені в установленому законом порядку, на теперішній час має одне заохочення. (а.о.с.31) Суд першої інстанціїї врахував вище зазначене і вказав , що засуджений понад 3 (три) роки не притягувався до дисциплінарної відповідальності, а ряд стягнень в звязку із змінами ст.118 КВК України взагалі не можуть вважатися як правопорушення, тому суд першої інстанціїї не взяв до уваги доводи прокурора та представника адміністраці стосовно стягнень.З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки відповідає обставинам провадження, даним про особу ОСОБА_7 .
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини та особу засудженого, який є інвалідом 2 групи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що останній заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції не тільки досконало вивчив всі дані про особу засудженого, всі погашені стягнення , наявність заохочення, правильно зробив висновок про те, що засуджений понад 3 (три) роки не притягувався до дисциплінарної відповідальності, але й наявність характеристики, яку надано на засудженого ОСОБА_7 від 16.05.2016 року підписану начальником Софіївської виправної колонії УДпс у Дніпропетровській області, начальником відділення соціально- психологічної служби, заступником начальника установи із соціально виховної та психологічної роботи, де зроблено висновок про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення і заслуговує на застосування до нього умовно- дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України ( а.с. 12-13)
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства України,які б могли бути підставою для скасування ухвали суду ,колегією суддів не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає вимогам закону, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанціїї слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора , залишити без задоволення, а ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 , 1983 року народження про умовно-дострокове звільнення - без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5