Провадження № 1-кп/761/848/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 015 43 відносно обвинувачених:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської обл., громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 10.11.2011 вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області, за ч. 3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.09.2015 по відбуттю терміну покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,обох у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України.

Судом з метою судового контролю поставлено на обговорення питання доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою.

Прокурор вважав необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки ризики неналежної процесуальної поведінки обвинувачених не зменшились.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважали, що на даний час відсутні ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в зв`язку з чим просили змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку своїх захисників.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Так, ч.3 ст..331 КПК України на суд покладено обов`язок незалежно від наявності клопотань розглядати питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження обвинувального акту.

На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , який тримається під вартою на більш м`який.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 з лютого 2016 тримається під вартою по обвинуваченню у вчиненні злочину за ч.3 ст.185 КК України де об`єктом посягання є кіоск з продажу кави з якого було вчинено крадіжку кавоварки вартістю 4400 грн.

Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.

Суд вважає, що подальше перебування підсудного під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час не є доведеним та з даними про особу, який є раніше не судимим, має місце реєстрації, хоча і не проживав за даною адресою, має відповідне захворювання. .

А тому щодо нього може бути застосований інший запобіжний захід, такий як особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків у відповідності до вимог ч.5 ст.194 КПК України.

Щодо ОСОБА_6 , незважаючи на стадію розгляду, відносно нього слід продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на те, що останній має судимість, обвинувачується у вчиненні злочину через короткий період часу після звільнення з місць позбавлення волі. А тому є реальним ризик, передбачений ст.177 КПК України такий як продовження злочинної діяльності, ухилення від суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-177, 181, 194, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 включно до 08.10.2016.

Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_7 наступні зобов`язання:
-прибувати по першому виклику до суду на визначений нею час.
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду .

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Обвинуваченого ОСОБА_7 повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що у разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Повний текст ухвали проголошено 16.08.2016.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: