Ухвала іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника виправданого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого та
цивільного позивача ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 07 квітня 2016 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 за касаційною скаргою заступника прокурора Херсонської області на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 .

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 серпня 2015 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,уродженця м. Гола Пристань Херсонської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Відмовлено у задоволенні цивільного позову ПАТ «СК Укррічфлот» в особі філії ПАТ «СК Укррічфлот» «Херсонський річковий порт» та скасовано заходи забезпечення цивільного позову.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року вирок суду залишено без змін.

Згідно з вироком суду органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні службової недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. Так, ОСОБА_8 в період з 06 травня 2008 року по 05 жовтня 2009 року в силу займаної посади головного диспетчера порту ДП «Херсонський річковий порт» АСК «Укррічфлот» був службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями. 07 липня 2009 року між «ХРП» та приватним підприємством ПТФ «ОЛІС» було укладено договір купівлі продажу № 02-25/17, згідно з яким підприємство отримувало у власність несамохідні плавзасоби, а саме: «Р-765», «П-2028», «П-2020», МК-3, Т-51. В подальшому, між ДП «ХРП» було проведено ряд підготовчих заходів щодо продажу та передачі у власність ПП ПТФ «ОЛІС» несамохідної баржі площадки Б-2033, але фактично договору купівлі-продажу з підприємством укладено не було. В результаті неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не пересвідчившись у тому, чи укладено з ПП ПТФ «ОЛІС» договір купівлі продажу несамохідної баржі площадки Б-2033, ОСОБА_8 11 липня 2009 року надав вказівку капітану буксиру Р-437 ОСОБА_9 про відбуксирування несамохідної баржі площадки Б-2033 з території затону № 5 ДП «ХРП» на територію порто пункту «Гола Пристань», яка згідно з договором № 02-25/32 від 05 квітня 2007 року перебувала в оренді ПП ПТФ «ОЛІС» для передачі її у власність цього підприємства. В цей же день, ОСОБА_9 відбуксирував несамохідну баржу площадку Б-2033 до акваторії порто пункту «Гола Пристань», де залишив її. Отримавши зазначену баржу ПП ПТФ «ОЛІС» її порізано на металобрухт, який у подальшому реалізовано. ОСОБА_8 не вніс відомості до Єдиного обліку руху та обробки суден вагонів та автотранспорту в ДП «ХРП» за липень 2009 року та незаконно передав у порто пункт «Гола Пристань», що розташований за адресою вул. Берегова, 26, м. Гола Пристань Херсонська область, несамохідну баржу площадку Б-2033 у власність ПП «ПТФ «ОЛІС», а ДП «ХРП» у свою чергу оплату за реалізацію свого майна не отримало. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи від 30 січня 2014 року № 3967, ринкова вартість металоконструкцій несамохідного судна № 2033, як металобрухту, станом на липень 2009 року масою 281 т, становила 505800 грн. Таким чином, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків головного диспетчера порту ДП «Херсонський річковий порт» АСК «Укррічфлот» через несумлінне ставлення до них ОСОБА_8 вчинив дії, які призвели до заподіяння матеріальних збитків ДП «Херсонський річковий порт» АСК «Укррічфлот» на суму 505800 грн., що у 250 разів перевищує неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та є тяжкими наслідками.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції і призначення нового розгляду у вказаному суді в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку за апеляційною скаргою прокурора, всупереч вимогам ст. 419 КПК України належним чином не перевірив її доводів та обґрунтованих відповідей не надав. Прокурор наводить власну оцінку наявним у кримінальному провадженні доводам та вважає, що приймаючи рішення про правильність вироку суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_8 суд надав неправильне тлумачення ч. 2 ст. 367 КК України.

У запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах виправданого, посилаючись на безпідставність, на його думку доводів касаційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника потерпілого і цивільного позивача на підтримання касаційних вимог, заперечення захисника в інтересах виправданого про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі та запереченнях на неї доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. 94 КПК України оцінка доказів є виключно компетенцією суду, який постановив вирок. Колегія суддів установила, що суди першої та апеляційної інстанцій дотримались цих вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають. Неповнота судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень в апеляційному порядку згідно з ст. 409 КПК України.

При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь, то суди першої та апеляційної інстанцій прийняли законні та обґрунтовані рішення про відсутність події кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_8 .

З матеріалів кримінального провадження видно, що рішення суду про виправдання ОСОБА_8 є правильним. Вирок відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки обґрунтований належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким суд дав вірну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи. Свої висновки щодо досліджених доказів та їх оцінки суд належним чином мотивував. З цими висновками погоджується й колегія суддів.
Доводи прокурора щодо неправильного, на його думку, тлумачення змісту ч. 2 ст. 367 КК України при прийнятті рішення про виправдання ОСОБА_8 , які до того ж жодним чином не обґрунтовані, колегія суддів вважає безпідставними.
Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 367 КК України суд першої інстанції виходив з того, що стороною обвинувачення під час судового розгляду не спростовано доводи сторони захисту про те, що головний диспетчер порту ОСОБА_8 діяв відповідно до посадової інструкції, безпосередньо підпорядковувався начальнику порту і виконував його вказівки в тому числі щодо буксирування баржі № 2033 у липні 2009 року із затону № 5 до порто-пункту Гола Пристань, які для нього були обов`язковими для виконання і перевіряти його на предмет правомірності він не мав можливості та не мав таких повноважень.

Згідно матеріалів кримінального провадження, по показанням свідків членів інвентаризаційної комісії і за результатами акта інвентаризаційного опису основних засобів, баржа № 2033 була зафіксована в наявності (т. 1 а. п. 83 91). Вказана повна інвентаризація в АСК «Укррічфлот» ДП «Херсонський річковий порт» проводилася відповідно до наказу № 255 від 29 вересня 2009 року начальника порта ОСОБА_10 в строки з 01 по 20 жовтня 2009 року. Лише за результатами повної інвентаризації та даних інших бухгалтерських документів станом на 1 листопада 2010 року зафіксована нестача баржі № 2033 (т. 1 а. п. 58 82).

Також не зафіксовано матеріалами провадження і самого факту порізки баржі № 2033, тобто не встановлена подія злочину в період роботи ОСОБА_8 з 06 травня 2008 року по 05 жовтня 2009 року на посаді головного диспетчера порту ДП «Херсонський річковий порт» АСК «Укррічфлот». За таких обставин суд обґрунтовано виправдав ОСОБА_8 за відсутністю події злочину та відмовив у задоволенні цивільного позову.

Посилання касатора на невідповідність змісту ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України, є неспроможними. Суд апеляційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу прокурора, відповідно до вимог ст. 419 КПК України належним чином перевірив всі її доводи та прийняв правильне рішення про обґрунтованість вироку суду першої інстанції та виправдання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 367 КК України. З наведеними у ній висновками погоджується і суд касаційної інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційної скарги прокурора колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 433 436, 441 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу заступника прокурора Херсонської області залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3