Справа № 190/834/16-к
Провадження №1-кп/190/50/16
ЄРДР №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000246 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Комісарівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 23 лютого 2016 року приблизно о 16.50 год., керуючись раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , вирішив викрасти майно, належне ОСОБА_6 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливої заінтересованості ОСОБА_5 , цього ж дня близько 17.00 год., взявши з собою три поліпропіленові мішки, прийшов до садиби АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю господині ОСОБА_6 , таємно переліз через огорожу, підійшов до приміщення сараю, де відчинив дверцята металевої ємності з зерном пшениці сорту «Золотоколоса», що знаходилася на подвір`ї поряд з сараєм, до раніше принесених мішків засипав зерно загальною вагою 150 кг вартістю 2,80 грн. за 1 кг на суму 420 гривень. З викраденим з місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 420 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 185 ч. 3 КК України, визнав повністю і скористався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовившись від показань у судовому засіданні. У вчиненому щиро каявся і запевняв суд в тому, що не вчинятиме нові злочини.

Потерпіла ОСОБА_6 про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася і подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, цивільний позов не заявила і вказала на те, що при визначенні покарання погоджується з правовою позицією прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При вказаних обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, віднесеного відповідно до ст. 12 ч. 4 КК України до категорії тяжких злочинів, в судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, оскільки постійно не працює, зловживає спиртними напоями, схильний до вчинення адміністративних правопорушень, на військовому обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, а рішенням призовної комісії від 21.10.2011 р. переданий на облік військовозобов`язаних на підставі ст. 18 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий квиток не отримував.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які б згідно ст. 67 цього Кодексу обтяжували його покарання, суд не встановив.

Враховуючи зазначені обставини суд вважає, що ОСОБА_5 слід обрати покарання у виді позбавлення волі, однак, враховуючи те, що він є особою, що не має судимості, має постійне місце проживання і висловлює наміри щодо працевлаштування та відшкодування завданих злочином збитків, дійшов висновку про можливість його виправлення без призначення реального покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, застосувавши положення п.п. 3, 4 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Вирішуючи долю речових доказів суд дійшов висновку, що 47 кг зерна пшениці «Золотоколоса», визнане речовим доказом у цій справі постановою слідчого від 16.03.2016 року, що передане під розписку потерпілій ОСОБА_6 , слід залишити потерпілій, як таке, що має цінність для неї та є її власністю.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити покарання 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 п.п. 3, 4 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки з покладенням обов`язків: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації.

Речові докази: 47 кг зерна пшениці «Золотоколоса» залишити потерпілій ОСОБА_6 ..

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1