Ухвала
іменем україни
14 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003924, за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 4 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
особи, провадження щодо
якої закрито, ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 26 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України на 1 рік обмеження волі; за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 4 серпня 2015 року вирок суду першої інстанції скасовано.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У касаційній скарзі з доповненнями прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вважав, що судом було безпідставно визнано недопустимими докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів. Також, прокурор висловлює припущення щодо упередженості суду апеляційної інстанції під час проведення апеляційного розгляду.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора ОСОБА_5 просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора який підтримав скаргу, пояснення ОСОБА_5 , який вважає ухвалу апеляційного суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
ОСОБА_5 засуджено за те, що він, обіймаючи посаду начальника житлової експлуатаційної ділянки №2 м. Іллічівська Одеської області, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, вчинив злочини за наступних обставин.
25 жовтня 2013 року, приблизно о 13 годині, до ОСОБА_5 звернувся приватний підприємець ОСОБА_7 з проханням надати йому в оренду, для здійснення підприємницької діяльності, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , яке знаходиться на території обслуговування ЖЕД №2, у зв`язку з чим у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами, які належать потерпілому.
З метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , знаходячись в своєму службовому кабінеті, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, переконав ОСОБА_7 у тому, що питання про передачу в оренду нежитлового приміщення вирішується не ним, а уповноваженими посадовими особами, на рішення яких він, використовуючи своє службове становище, може вплинути.
При цьому ОСОБА_5 , якому достовірно було відомо, що в коло його службових прав та обов`язків не входить вирішення питання про передачу в оренду нежитлових приміщень, продовжуючи вводити в оману ОСОБА_7 , запропонував останньому передати йому грошові кошти в сумі 1000 доларів США в якості неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення про передачу в оренду нежитлового приміщення.
Будучи введеним в оману та переконаним в тому, що ОСОБА_5 може вплинути на прийняття позитивного рішення щодо надання в оренду нежитлового приміщення, ОСОБА_7 погодився на пропозицію ОСОБА_5 щодо передачі неправомірної вигоди.
4 грудня 2013 року, о 13 год. 45 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, діючи з корисливих мотивів, заволодів шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 у сумі 700 доларів США, що за курсом НБУ складає 5595,1 грн., які ОСОБА_7 , будучи введеним в оману, передав йому в якості неправомірної вигоди за вплив на прийняття повноваженою посадовою особою рішення про передачу в оренду нежитлового приміщення, після чого ОСОБА_5 був затриманий.
Відповідно до змісту ст. 419 КПК України, ухвала апеляційного суду це рішення вищого суду щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку, а тому вона повинна бути законною та обґрунтованою. Окрім додержання інших, передбачених ст. 419 КПК України вимог, в ухвалі слід проаналізувати і співставити з наявними у справі та додатково дослідженими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен з них вичерпну відповідь, пославшись на відповідний матеріальний чи процесуальний закон. При скасуванні або зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.

У відповідності до вимог ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК).
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, судом апеляційної інстанції вказані вимоги були виконані не у повному обсязі.
Так, суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України вказав, що його обвинувачення ґрунтувалось на недопустимих доказах.

У судовому засіданні судом апеляційної інстанції, за клопотанням сторони захисту, було досліджено ряд доказів, якими орган обвинувачення обґрунтовував винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів. Зокрема, судом було досліджено відеозапис огляду місця події, протокол огляду місця події 4 грудня 2013 року, відеозаписи зустрічей ОСОБА_5 та потерпілого.
У той же час, судом не було досліджено та не було дано оцінки іншим доказам, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Зокрема, на думку суду першої інстанції та органу обвинувачення, винуватість ОСОБА_5 підтверджувалась показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , заявою ОСОБА_7 про вимагання ОСОБА_5 у нього 1000 доларів США за оренду приміщення.
Суд апеляційної інстанції вказані докази безпосередньо не дослідив, не співставив їх з іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції, та передчасно закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання, чим порушив вимоги статей 22, 23, 94 КПК України, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
У зв`язку з викладеним, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, який необхідно провести у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 4 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2