Справа № 545/1277/16-к
Провадження № 1-кп/545/71/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5 захисника - ОСОБА_6 розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001430, що надійшов з прокуратури Полтавського району Полтавської області відносно ОСОБА_5 за ст.185 ч.3 КК України , -
в с т а н о в и в :
В провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває вказаний обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001430 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору.
Аналізуючи зміст обвинувального акту, суд приходить до висновку, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті всупереч вимогам п. 5 та п.6 ч. 2 ст. 291 КПК України не в повному обсязі визначено дані про психічне захворювання обвинуваченого. Згідно обвинувального акту та зазначених в ньому даних, відповідно до посилань на висновок судово-психіатричної експертизи № 538, ОСОБА_5 має ознаки психічного захворювання у вигляді шизотипового розладу, але для уточнення діагнозу та вирішення експертних питань ( стосовно можливості застосування заходів медичного характеру на підстві ст.20 КК України) потребує направленню на стаціонарну судово-психіатричну експертизу, яка відповідно до реєстру матеріалів досудового рослідування була призначена (п.8 ч.1І), але не була проведена ( п.17 ч.ІІ - ухвалою Октябрського райсуду м. Полтави від 12.02.2016 року винесеною суддею Октябрського райсуду м.Полтави ОСОБА_7 було відмовлено в задоволенні клопотання про проведення зазначеної експертизи у зв`язку з неявкою учасників процесу в судове засідання , непідтриманням слідчим та прокурором клопотання про проведення експертизи ). Таким чином, на даний час достовірно встановлено , що під час досудового слідства не було з`ясовано чи підпадає обвинувачений під дію вимог ст. 20 КК України, чі ні, тобто порушені вимоги ч. 2 п.5 ст. 291 КПК України, за наявності достеменних даних про наявність у ОСОБА_5 психічного захворювання.
Згідно п.6 постанови Пленуму ВСУ від 03.06. 2005 року №7" Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" вбачається , що стосовно особи , яка підлягає кримінальній відповідальності та підпадає під дію ст. 20 КК України, справа направляється до суду з обвинувальним висновком, в якому мають міститься дані про психічне захворювання цієї особи. Тобто в даному випадку передбачається зазначення стосовно обвинуваченого тільки достовірних даних про його психічне захворювання та його стан. Діючим законодавством в обвинувальному акті згідно вимог ст. 291 КК України не передбачено зазначення припущень та неконкретизованої інформації щодо психічного стану особи обвинуваченого, оскільки в протилежному випадку застосовуються вимоги ст.292 та ст. 293 КПК України.
Крім того, відповідно до п. 6 ч.2 ст.291 КК України обвинувальний акт має містити дані про обставини, що пом`якшують покарання. Згідно ст. 20 КК України , особа яка в стані обмеженої осудності вчинила злочин, залишається його суб`єктом та підлягає кримінальній відповідальності, але при цьому вирішується питання про можливість пом`якшення покарання та застосування примусового заходу медичного характеру. Зазначене стосовно ОСОБА_8 не з`ясовано та не вказано.
Таким чином, в даному випадку під час досудового слідства , згідно положень ст. 509 КПК України про психіатричну експертизу , слідчий та прокурор були зобов`язані обов`язково провести стосовно обвинуваченого стаціонарну судово-психіатричну експертизу для з`ясування наявності у ОСОБА_5 психіатричного захворювання та перебування в обмежено осудному стані. Крім того , стосовно ОСОБА_5 , якому інкримінується вчинення тяжких злочинів та який перебував в розшуку, не обраний запобіжний захід.

Виходячі з зазначеного суд вважає , що процесуальним прокурором взагалі безпідставно та передчасно затверджено обвинувальний акт та направлено до суду, який відповідно до вимог КПК України , виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження , позбавлений права за власною ініціативою займатися збором доказів , зокрема , проводити експертизи в разі не виконаня функцій обвинувачення державним обвинувачем, що наявно вбачається в даному випадку.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважає за необхідне повернути зазначений акт прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 293, 314 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001430, що надійшов з прокуратури Полтавського району Полтавської області відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України - повернути прокурору.
Копію ухвали направити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з часу її проголошення
Суддя: ОСОБА_1