Ухвала іменем україни 16 травня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК,

у с т а н о в и в:

Зазначеним вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.
Цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 6958 грн матеріальної та 2000 грн моральної шкоди та на користь ОСОБА_7 650 грн на проведення експертизи та 3000 грн моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду вирок районного суду залишено без змін.

Згідно з вироком 15 квітня 2014 року приблизно о 23.00 год. на паркувальному майданчику поблизу будинку АДРЕСА_1 виникла суперечка між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з приводу місця для паркування автомобілів, після чого вони розійшлись.

17 квітня 2014 року приблизно о 18.40 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на цьому ж паркувальному майданчику у стані алкогольного сп`яніння, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загально визнані правила поведінки в суспільстві, з метою самоствердження за рахунок пошкодження чужого майна, використовуючи попередню розмову з ОСОБА_8 як привід, підійшов до його автомобіля «MITSUBISHI LANCER 1.3» та за допомогою дерев`яної бити наніс пошкодження даному автомобілю.

Після цього, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_4 голосно нецензурно виражався в адресу ОСОБА_8 та провокував його на бійку. Даний конфлікт був припинений працівниками міліції.

В результаті вчинення кримінального правопорушення власнику вказаного автомобіля ОСОБА_6 було заподіяно матеріальної шкоди на суму 6968 грн, а потерпілим ОСОБА_7 сплачено 650 грн. процесуальних витрат.

Зазначені діяння засудженого судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК.

Як убачається зі змісту касаційної скарги захисника, він ставить питання про скасування постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК. Зазначає, що між засудженим та потерпілим напередодні був конфлікт і мотивом до вчинення дій, за які засуджено ОСОБА_4 , була особиста неприязнь і бажання пошкодити майно ОСОБА_7 , наміру посягати на громадський порядок у засудженого не було.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Правильність встановлених вироком фактичних обставин, у касаційній скарзі не оспорюється.

Доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення визначеного ч. 1 ст. 296 КК є необґрунтованими.
Перевіркою судових рішень встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_4 в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю підтверджуються зібраними органами досудового слідства та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку у вироку з точки зору їх належності, допустимості й достовірності.
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій вироку та ухвали, потерпілий ОСОБА_7 підтвердив, що з балкону своєї квартири він побачив як ОСОБА_4 битою наносить удари по його автомобілю. Коли він почав кричати і запитувати що засуджений робить, останній почав викрикувати на його адресу нецензурні слова та провокувати на бійку, після чого потерпілий викликав працівників міліції.
Свідок ОСОБА_9 зазначив, що 17 квітня 2014 року приблизно о 18.40 год. він перебував на вулиці біля будинку АДРЕСА_1 та розмовляв по телефону. Він був очевидцем того, як засуджений наносив удари по автомобілю ОСОБА_7 та підтвердив показання потерпілого щодо обставин вчинення злочину. Крім того повідомив, що в той момент на вулиці знаходилися діти та інші мешканці будинку, які почали розходитись, побачивши агресивну поведінку обвинуваченого.
З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що 17 квітня 2014 року він у складі слідчо-оперативної групи приїхав за вказаною адресою, де виявив пошкоджений автомобіль, що перебуває у користуванні ОСОБА_7 , а при спілкуванні з ОСОБА_4 останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе грубо, зухвало, нецензурно висловлювався на адресу працівників міліції та погрожував неприємностями на роботі.
Крім того, при відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягання на майно людини, колегія суддів ураховує позицію Верховного суду України, яку він висловив у постанові від 04 жовтня 2012 року № 5-17кс12, в якій зазначено, що кримінально карані діяння, які викликані особистими неприязними стосунками, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за вказані злочини. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Таким чином, зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність в діях засудженого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК, оскільки після пошкодження майна конкретної особи ОСОБА_4 свої дії не припинив, продовжував виражатись на адресу потерпілого нецензурною лайкою у дворі багатоквартирного будинку, провокував бійку, на зауваження свідків не реагував, одразу після приїзду працівників міліції свої дії не припинив, поводив себе грубо, зухвало, нецензурно висловлювався на їх адресу і погрожував їм.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3