Cправа № 750/8378/16-к
Провадження № 1-кс/750/2498/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2016 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , вивчивши клопотання слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0007925 від 19.08.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:
07.09.2016 року слідчий Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в якому, з метою забезпечення збереження речових доказів, просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстрацій номер обєкта нерухомого майна 01), яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 10.01.1999 року Коропським РВ УМВС України в Чернігівській області), заборонивши останній розпоряджатись вказаною квартирою.

Вивчивши клопотання про арешт майна з доданими до нього документами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
За змістом абзацу 2 частини 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Проте, слідчий, вказуючи у поданому клопотанні, що таке майно підлягає арешту з метою збереження речового доказу та забезпечення відшкодування заподіяної матеріальної шкоди громадянину ОСОБА_5 , у порушення вказаних вище вимог закону, жодних доказів на підтвердження існування взагалі такої матеріальної шкоди та наявності її обґрунтованого розміру, суду не надав.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди накладається на майно підозрюваного, тоді як жодних доказів, якими обґрунтовується зазначене, суду також надано не було.

Крім того, у клопотанні не наведено підстав, з яких слід вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, та з наданих матеріалів не слідує, що вказаний об`єкт є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки відповідні документи про таке відсутні.

Також, суд звертає увагу й на те, що слідчий в мотивувальній частині клопотання зазначає про необхідність накладення арешту шляхом заборони будь-якого її відчуження, однак в резолютивній частині клопотання зазначає, що такий арешт необхідно накласти шляхом заборони ОСОБА_4 розпоряджатись вищевказаною квартирою.

До того ж, відповідно до ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особами, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Однак, слідчий у поданому клопотанні, в порушення п.3 ч. 2 ст. 171 КПК України, не вказує конкретні факти і не надає докази щодо можливого користування і іншими особами вищевказаною квартирою, а тому відсутнє належне правове мотивування означеного клопотання і, в будь-якому випадку, виключає призначення до розгляду такого, оскільки б це означало порушення конституційних прав і свобод будь-яких інших осіб, крім ОСОБА_4 , котрі можуть бути зареєстровані та фактично проживати у вказаному житлі, оскільки документів на спростування цього слідчим надано не було.

Недодержання зазначених вимог щодо питань, пов`язаних із заходами забезпечення кримінального провадження, є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, що випливає зі змісту ч.3 ст. 172 КПК України.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно повернути прокурору Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків 72 години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1