АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2385/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/250/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі :
Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ;

з участю: прокурора ОСОБА_6 ;

обвинуваченого ОСОБА_7 ;

представника потерпілого ПАТ Укртелеком - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Кременецької місцевої прокуратури на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від " 15 "квітня 2016 року, -

Встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України визнано невинуватим та виправдано.

Цивільний позов ПАТ Укртелеком в особі Тернопільської філії ПАТ Укртелеком на суму 3190 грн. залишено без розгляду.

Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6-511/15 від 29 жовтня 2015 року в сумі 306,90 грн. постановлено прийняти в рахунок держави.

Згідно вироку, ОСОБА_9 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він, маючи злочинний умисел на вчинення крадіжки, 9 вересня 2015 року приблизно о 3 годині ночі, переслідуючи корисливу мету, перебуваючи на вулиці Шумській в місті Кременець, вилізши на електроопору за допомогою металевих кусачок обрізав 29 метрів телефонного кабелю ТПппЗП 50х2х0,4, вартістю 725 грн., що належить ПАТ Укртелеком районного центру телекомунікацій №141 Тернопільської філії, однак не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час скоєння злочину ОСОБА_9 був затриманий начальником ПАТ Укртелеком Тернопільської філії, районний центр телекомунікацій №141 ОСОБА_10 .

Як зазначено в обвинувальному акті, враховуючи вищевикладене ОСОБА_11 обвинувачується у скоєнні злочину за вищевикладених обставин, а також, що своїми діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України, а тому, як зазначив суд, з викладеного в обвинувальному акті обвинувачення незрозуміло кримінальне правопорушення вчиняв ОСОБА_12 чи ОСОБА_13 , а затримав обвинуваченого ОСОБА_14 чи ОСОБА_15 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до 150 годин громадський робіт, мотивуючи тим, що суд безпідставно виправдав обвинуваченого, не взявши до уваги зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази, зокрема, показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та визнав недопустимими інші докази обвинувачення протоколи огляду місця події та пред`явлення речей для впізнання, тоді як дані слідчі дії були проведені відповідно до вимог КПК України. Крім того, вказує на те, що посилання суду на неконкретність обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, слід було усунути в підготовчому судовому засіданні шляхом повернення прокурору обвинувального акту, а не призначаючи справу до судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, представника потерпілого ПАТ Укртелеком - ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просить її задовольнити, а також задовольнити цивільний позов ПАТ Укртелеком в особі Тернопільської філії ПАТ Укртелеком на суму 3190 грн., перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Даних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції не дотримано, оскільки суд першої інстанції, оцінивши кожен доказ окремо, не проаналізував докази в їх сукупності, всупереч вимог ст.374 КПК України в мотивувальній частині вироку не навів переконливих мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення та безпідставно визнав їх протирічивими, здобутими з порушенням норм кримінального процесуального закону, а тому недопустимими і недостовірними, такими, що не доводять винуватості обвинуваченого, та прийшов до неправильного висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції хоча свою вину у вчиненні інкримінованого злочину заперечив, однак визнав той факт, що 9 вересня 2015 року приблизно о 3 годині ночі він був затриманий на місці події в м.Кременець по вул.Шумській поряд з відрізаним телефонним кабелем.

Посилання ОСОБА_7 на те, що на місці крадіжки кабелю він опинився випадково, оскільки йшов у міський парк збирати пляшки і по дорозі з метою справляння природних потреб зайшов у кущі, спростовується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених судом першої інстанції доказів, однак більшості з яких суд дав невірну оцінку, а інші безпідставно визнав недопустимими.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ствердили, що 9 вересня 2015 року близько 3 години ночі до ОСОБА_16 , який працює на посаді начальника центру Тернопільської філії Укртелеком, зателефонував диспетчер та повідомив про обрив кабелю по вул. Шумській в м.Кременець. Вони поїхали на місце, яке вказав диспетчер, де ОСОБА_17 , освітлюючи ліхтариком обочину дороги та кущі, замітив як з електроопори хтось зіскочив, він зразу вибіг на горбок біля вказаної електроопори і побачив в кущах ОСОБА_7 , який сидів навприсядки, а неподалік нього лежала сумка, в якій був змотаний обрізаний телефонний кабель. Біля сумки теж лежав змотаний обрізаний телефонний кабель. Візуально було зрізано більше 20м. телефонного кабелю. Після того приїхала слідча група.

Крім того, свідок ОСОБА_17 пояснив, що до приїзду слідчо-оперативної групи на його запитання до ОСОБА_7 , чому він вчинив правопорушення, той відповів, що йому був потрібен саме такий кабель.

З показів свідка ОСОБА_16 вбачається, що після затримання ОСОБА_7 крадіжки телефонного кабелю припинилися.

Покази вищенаведених свідків є послідовні та логічні і свідчать про те, що саме ОСОБА_9 був виявлений на місці крадіжки телефонного кабелю ТПппЗП 50х2х0,4 в момент його затримання свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Таким чином, посилання суду на те, що покази свідків не можна вважати такими, що підтверджеють винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, не відповідають дійсності.

З протоколу огляду місця події від 9 вересня 2015 року видно, що дана слідча дія проводилась 9 вересня 2015 року з 7 години 10 хвилин до 7 години 40 хвилин з участю двох понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Як вбачається з вищезазначеного протоколу огляду місця події, об`єктом огляду є залізобетонний стовп по вул.Шумській в м.Кременець навпроти будинку №11, до якого прикріплена дерев`яна колода. У верхній частині цього стовпа зліва та з права закріплений телефонний кабель, однак з правої частини стовпа знаходиться лише частина кабелю, з якого видно що він зрізаний. Навпроти вказаного стовпу на відстані 5м. розташований ще один залізобетонний стовп. Між цими стовпами на землі лежить клітчата сумка синьо-білого кольору, всередині якої знаходився телефонний кабель довжиною 15м. та складний металевий ніж. З лівої сторони від сумки знаходиться ще один моток телефонного кабелю довжиною 14м. Дані шматки кабелю аналогічні тим, які знаходяться на телефонному стовпі. Також в траві біля сумки лежать металеві кусачки марки Мастек Тул із пластиковими ручками синього кольору. Все виявлене під час огляду місця події вилучено. (а.к.п. 52-59).

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були понятими під час вищевказаного огляду місця події, в судовому засіданні показали, що 9 вересня 2015 року біля 7 години ранку на базарі в м.Кременець працівники міліції запросили їх бути в якості понятих в зв`язку з крадіжкою телефонного кабелю. Коли їх привезли до місця скоєння злочину на вул. Шумську неподалік ринку в м.Кременець, то вони побачили, що на землі лежить клітчата сумка синьо-білого кольору, в якій знаходились кусок змотаного телефонного кабелю та ніж, а біля цієї сумки ще один кусок телефонного кабелю і плоскогубці з синіми ручками. Вказані речі слідчим були вилучені з місця події, при цьому були опломбовані і вони поставили свої підписи на бірках.

Доводи суду першої інстанції про те, що вищевказаний протокол огляду місця події від 9 вересня 2015 року є недопустимим доказом, оскільки дана слідча дія проведена з грубим порушенням кримінального процесуального закону не безпосередньо після виявлення замаху на крадіжку телефонного кабелю, а через три з половиною години після того, без залучення представника потерпілого Тернопільської філії Укртелекому та підозрюваного, чим, на думку суду першої інстанції, було порушено їх права та інтереси, є безпідставні, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості та речей. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження.

Отже, слідчий з власної ініціативи залучає до участі в огляді місця події підозрюваного, потерпілого, захисника, законного представника, а тому їх відсутність при проведенні даної слідчої дії не тягне за собою незаконність проведення даної слідчої дії.

Згідно ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного. Якщо слідчий, прокурор вважатиме за доцільне, для участі в процесуальних діях можуть бути запрошені поняті.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення було вчинено у нічний час (приблизно о 3 годині ночі) проведення такої слідчої дії, як огляд місця події, вночі б порушувало вимоги чинного КПК, зокрема, вимоги вищенаведеної ст.223 КПК України.

В ході допиту в судовому засіданні суду першої інстанції старший слідчий ОСОБА_20 , який проводив досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, пояснив, що оскільки подія мала місце в темну пору доби (вночі), тому в той час огляд місця події провести було неможливо, в зв`язку з чим він залишився перебувати на місці події до 7 години ранку, охороняючи територію, а коли стало видно за допомогою оперативних працівників залучив двох понятих, з участю яких провів огляд місця події з фіксацією цієї слідчої дії, в тому числі з використанням фотографування, і вилученням речей, що підтверджується дослідженим судом першої інстанції протоколом огляду місця події від 9 вересня 2015 року, згідно якого дана слідча дія була проведена цього дня в період з 7 год. 10 хв. до 7 год. 40 хв.

За таких обставин жодних порушень вимог КПК, зокрема вимог ст.ст.223, 237 КПК України, які регламентують проведення слідчих (розшукових) дій, в тому числі огляд місця події, слідчим при проведенні даної слідчої дії не допущено.

Під час огляду місця події проводилось фіксування за допомогою цифрового фотоапарату Кенон А610, про що зазначено в протоколі огляду місця події.

Щодо посилання суду на те, що незрозуміло чому на одному знімку, який доданий до протоколу огляду місця події, ніж знаходиться на сумці, а на другому ніж відсутній, то з протоколу огляду місця події вбачається, що на місці події була виявлена сумка, яка й була сфотографована, а коли її відкрили, то в ній виявили зрізаний телефонний кабель та металевий складний ніж, який був витягнутий із сумки та сфотографований.

Таким чином, слідча дія огляд місця події та протокол огляду місця події відповідають вимогам кримінального процесуального закону, а отже останній є допустимим доказом.

Щодо посилання суду на те, що протоколи пред`явлення для впізнання речей, вилучених з місця події, не є допустимими доказами, то, як вбачається з даних протоколів від 9 жовтня 2015 року, брат обвинуваченого ОСОБА_7 - свідок ОСОБА_21 в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 впізнав серед пред`явлених йому речей, речі, вилучені з місця вчинення злочину, зокрема:

серед інших сумок, сумку синьо-білого кольору, як таку що належить його брату обвинуваченому ОСОБА_7 , - за формою, дизайном, розміром та кольором (а.к.п. 60-62);

серед інших пред`явлених ножів ніж, вилучений з місця події, за формою, рукоядкою, лезом, як такий, що належить ОСОБА_7 ( а.к.п. 65-67);

серед кусачок, кусачки, вилучені з місця події, як такі, що належать ОСОБА_7 , - за дизайном, пластмасовими ручками, кольором та розміром ( а.к.п. 68-70).

Наведене свідчить, що вилучені з місця вчинення злочину кусачки, ніж та сумка синьо-білого кольору належать обвинуваченому ОСОБА_7 і саме в цій сумці синьо-білого кольору на місці події було виявлено 15 метрів зрізаного телефонного кабелю.

Допитані під час судового розгляду справи судом першої інстанції в якості свідків поняті ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підтвердили факт впізнання свідком ОСОБА_24 вищевказаних речей, як таких що належать його рідному брату обвинуваченому ОСОБА_7 .

За таких обставин, неврахування судом першої інстанції в якості доказів, даних, які містилися в протоколах пред`явлення для впізнання свідку ОСОБА_24 речей, вилучених з місця події, щодо впізнання їх цим свідком, як таких, що належать його брату обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, є необґрунтованим.

Щодо доводів суду першої інстанції про недоліки обвинувального акту, то дані недоліки, як обґрунтовано зазначив прокурор в апеляційній скарзі, суду слід було усунути під час підготовчого судового засідання в порядку передбаченому п.3 ч.3 ст.314 КПК України, а не призначати справу до розгляду та посилатись на них у судовому рішенні.

Як вбачається з ухвали Кременецького районного суду від 30 листопада 2015 року, наявної в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , в підготовчому судовому засіданні суд (головуючий суддя ОСОБА_1 ), заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання прийшов до висновку, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 складений у відповідності з вимогами КПК України і поверненню прокурору не підлягає, порушень вимог КПК, які б унеможлювали призначення кримінального провадження до розгляду, відсутні, а тому призначив дане кримінальне провадження до розгляду (а.к.п.23).

Щодо посилання суду на те, що з викладеного в обвинувальному акті обвинувачення не зрозуміло, хто вчинив кримінальне правопорушення Масюк чи Орел, то дійсно в обвинувальному акті помилково зазначено, що враховуючи вищенаведене ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин, однак до цієї фрази і після неї при викладенні обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та викладенні формулювання обвинувачення мова йде лише про ОСОБА_7 і з викладеного в обвинувальному акті обвинувачення цілком зрозуміло, що у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення обвинувачується саме ОСОБА_9 , а щодо ОСОБА_13 , то слідчим в одному реченні допущена описка, як і при зазначенні прізвища начальника ПАТ Укртелеком Тернопільська філія районний центр телекомунікацій №141 замість ОСОБА_16 (який затримав ОСОБА_7 на місці події), вказано помилково ОСОБА_25 (а.к.п.3).

Крім того, при ухваленні виправдувального вироку суд припустився формалізму та зазначив, що в судовому засіданні прокурором не надано доказів того, що слідчому, який склав обвинувальний акт і реєстр досудового розслідування було доручено здійснювати досудове розслідування, в той час як в ході судового розгляду суд встановив, що слідство було доручено провести старшому слідчому СВ Кременецького РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_20 .

Щодо посилання суду, що на бірці опечатаного пакету з речовими доказами телефонним кабелем датовано 26.09.2015 року, то відповідно до його зображення, розміщеного на 5 аркуші висновку експерта №6-511/15 від 29.10.2015, а саме в ілюстративній таблиці (рис.№1.1) зовнішній вигляд упакування наданих на дослідження об`єктів внизу чітко видно дату упакування 9.09.2015 (а.к.п.75), що свідчить про те, що експертом у висновку при записі дати, зазначеній на бірці, допущена помилка.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанцїї необгрунтовано постановлено виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_7 , оскільки наявні у справі докази доводять його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, а саме у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна телефонного кабелю ТПппЗП 50х2х0,4 вартістю 725 грн., належного ПАТ Укртелеком в особі Тернопільської філії районного центру телекомунікації №141.

Відповідно до вимог ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 є необґрунтованим і його слід скасувати, оскільки висновки суду, викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку та згідно п.3 ч.1 ст.420 КПК України підставою для постановлення нового вироку.

З врахуванням наведеного, виправдувальний вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 слід скасувати та постановити обвинувальний вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину передбаченого, ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, оскільки його вина у вчиненні цього злочину доведена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених судом доказів, в зв`язку з чим стосовно ОСОБА_7 слід сформулювати обвинувачення, виклавши його в такій редакції.

9 вересня 2015 року приблизно о 3 год. 00 хв. у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , який перебував на вул.Шумська м.Кременець, виник злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки телефонного кабелю ТПппЗП 52х2х0,4.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 9 вересня 2015 року приблизно о 03год.00хв. ОСОБА_9 , перебуваючи на вул.Шумська м.Кременець, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, виліз на електроопору та за допомогою металевих кусачок, обрізав 29 м. телефонного кабелю ТПппЗП 52х2х0,4, вартість якого згідно товарознавчої експертизи становить 725 грн., належного ПАТ Укрелеком Тернопільська філія Районний центр телекомунікацій №141, проте злочин не довів до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки під час скоєння злочину ОСОБА_9 був затриманий начальником ПАТ Укрелеком Тернопільська філія Районний центр телекомунікацій №141 ОСОБА_16 . Своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

Винність обвинуваченого у скоєнні цього злочину доведена:

дослідженою судом заявою начальника Кременецького районного центру телекомунікацій №141 Тернопільська філія ПАТ Укртелеком ОСОБА_16 про вчинення кримінального правопорушення, згідно якої в ніч 9.09.2015 року спрацювала сигналізація АТС в м.Кременець на кабелі зв`язку по вул.Шумська в м.Кременець. При виїзді на місце події було виявлено крадіжку кабелю довжиною 29 метрів та пошкодження кабелю на довжині 300м.

вищенаведеними показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які безпосередньо затримали ОСОБА_7 на місці вчинення злочину. При цьому з показань ОСОБА_17 вбачається, що він помітив як з електроопори хтось зіскочив, він зразу вибіг на горбок і біля вказаної електроопори побачив ОСОБА_7 , а неподалік нього зрізаний та змотаний телефонний кабель і сумку, в якій також був зрізаний та змотаний телефонний кабель. На його запитання ОСОБА_9 відповів, що йому був потрібен саме такий кабель;

даними вищенаведеного протоколу огляду місця події від 9 вересня 2015 року та протоколів від 9 жовтня 2015 року пред`явлення речей, вилучених з місця події, для впізнання брату обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_24 , які той впізнав серед пред`явлених йому речей, речі, вилучені з місця вчинення злочину, як такі, що належать обвинуваченому ОСОБА_7 : сумку синьо-білого кольору, ніж та кусачики. Достовірність даних, викладених в протоколі огляду місця події та протоколах впізнання, підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ;

Згідно висновку експерта №6-511/15 від 29.10.2015 року залишкова вартість 29 метрів телефонного кабелю з урахування проценту зносу станом на 9.09.2015 року може становити 725 грн. (а.к.п.73-75).

Фактичні обставини справи та досліджені докази свідчать, що показання ОСОБА_7 про те, що на місці крадіжки кабелю він опинився випадково, оскільки по дорозі в парк, куди він йшов збирати пляшки, у нього виникла необхідність справляння природної потреби, в зв`язку з чим він зайшов у кущі, де і був затриманий, є нічим іншим як намаганням у такий спосіб уникнути відповідальності за скоєне, оскільки він був затриманий на місці скоєння злочину, там же були виявлені його сумка синьо-білого кольору, а в ній 15 метрів зрізаного телефонного кабель, та біля сумки ще 14 метрів зрізаного телефонного кабелю, а також знаряддя вчинення злочину кусачки та ніж, які також належать ОСОБА_7 .

Необґрунтованими є також твердження ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду про те, що сумку синьо-білого кольору, яка проходить по справі, як речовий доказ, була викрадена у нього з подвір`я працівниками міліції через місяць після його затримання, оскільки як вбачається з протоколу огляду місця події від 9 вересня 2015 року, сумка синьо-білого кольору цього дня, а саме 9 вересня 2015 року, була виявлена на місці вчинення злочину з обрізаним телефонним кабелем, та вилучена, там же були виявлені ніж та кусачки, які були впізнані братом обвинуваченого ОСОБА_24 , як такі, що належать обвинуваченому ОСОБА_7 (а.к.п. 52-59).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_9 слід визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, оскільки свій умисел на крадіжку майна він не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, тому що був затриманий на місці скоєння злочину ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ..

При призначенні покарання, колегія суддів відповідно до вимог ст.50, 65-67 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, притягується до кримінальної відповідальності вперше, за місцем проживання скарг на нього не надходило, тому вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України наближене до мінімального, зокрема, у виді громадських робіт.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Колегія суддів вважає, що оскільки вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину доведена, то цивільний позов ПАТ Укртелеком в особі Тернопільської філії ПАТ Укртелеком, підтриманий в судовому засіданні їх представником ОСОБА_8 , підлягає задоволенню, оскільки згідно Локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 на Лінійні споруди, доданого до цивільного позову та наявного в матеріалах справи, вартість відновлювальних робіт становить 3190 грн., а відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Таким чином, відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6-511/15 від 29 жовтня 2015 року в сумі 306,90 грн. слід стягнути з ОСОБА_7 в користь держави.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора Кременецької місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від " 15 "квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та і ухвалити новий вирок.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Задовольнити цивільний позов ПАТ Укртелеком в особі Тернопільської філії та стягнути з ОСОБА_7 в користь вказаної юридичної особи (р/р в ТОД ПАТ Райффайзен Банк Аваль, МФО 380805, код 01188052) 3190,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6-511/15 від 29 жовтня 2015 року в сумі 306,90 грн. в дохід держави.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2