справа № 208/15/16-к
№ провадження 1-кп/208/5/16
ВИРОК
Іменем України
15 лютого 2016 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка
Апостолівського району Дніпропетровської
області, громадянина України, маючого
професійно-технічну освіту, не працюючого,
зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючого:
АДРЕСА_2 ,
раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
з угодою про примирення , укладеною 12.02.2016 року
між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою
ОСОБА_5
суд
в с т а н о в и в:
12.02.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.
Відповідно змісту укладеної та підписаної сторонами угоди: ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що згідно рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 грудня 2010 року ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 09.08.2010 року до повноліття дитини.
Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом виплати аліментів, будучи попередженим 19.02.2015 року, державним виконавцем Дніпродзержинського МУЮ УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), діючи умисно, вдався до ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів.
Так, в період часу з 01.03.2015 року по 01.12.2015 року ОСОБА_4 ніде офіційно не працював і постійного заробітку не мав, проте виконував роботи за усною домовленістю,за що отримував близько 2000 грн. щомісяця, грошові кошти на утримання своєї доньки ОСОБА_6 добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в службу зайнятості населення міста Дніпродзержинська з питання працевлаштування не звертався і допустив заборгованість зі сплати аліментів за даний період часу.
Так, згідно довідок про заборгованість на ОСОБА_4 , наданих Заводським та Баглійським відділами ДВС Дніпродзержинського МУЮ Управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області, останньому до сплати нараховано аліменти у наступному розмірі: за березень 2015 року 860,00 гривень; за квітень 2015 року 860,00 грн.; за травень 2015 року - 860,00 гривень; за червень 2015 року - 860,00 гривень; за липень 2015 року - 860,00 грн.; за серпень 2015 року 860,00 гривень, за вересень 2015 року 992 грн., за жовтень 2015 року 992 грн. 30 коп., за листопад 2015 року 992 грн. 30 коп.
Із нарахованих до сплати сум аліментів ОСОБА_4 у рахунок погашення заборгованості на стадії досудового розслідування сплачено: у жовтні 2015 року 99 грн.із нарахованих 992 грн. 30 коп., у листопаді 2015 року 100 грн. із нарахованих 992 грн. 30 коп., тобто в порушення ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» аліменти виплачувалися несвоєчасно та не в повному обсязі.
Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати аліментів за період часу з 01.03.2015 року по 01.12.2015 року, у зв`язку з чим допустивши заборгованість зі сплати аліментів в сукупності за 9 місяців, або у твердій грошовій сумі 7937 грн. 60 грн.
Тобто своїми умисними діями, що виразилися в злісному ухилені від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме в злісному ухиленні від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/.
Відповідно до угоди про примирення, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 164 КК України, у вигляді 80 годин громадських робіт.
Крім того, відповідно до угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , ОСОБА_4 повинен виплатити потерпілій ОСОБА_5 заборгованість зі сплати аліментів у сумі 7 237 грн. упродовж 7 місяців з моменту укладання угоди про примирення, тобто до 12 вересня 2016 року.
Із змісту угоди також вбачається, що при укладанні угоди обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілій ОСОБА_5 були роз`яснені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення для сторін, відповідно до ст. 473 КПК України, а саме:
- обвинуваченому те, що наслідком укладання та затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заяву клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів, ОСОБА_4 роз`яснено і є йому зрозумілими.
- потерпілій те, що наслідком укладання та затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що 12.02.2016 року між ним та потерпілою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, за скоєний ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України та призначення йому покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт.
Ця угода, суть якої йому зрозуміла, була укладена ним добровільно і усвідомлено, і у нього було достатньо часу, щоб ознайомитися зі змістом угоди про примирення з потерпілою.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він дійсно визнає себе винним в тому, що в період часу з 01.03.2015 року по 01.12.2015 року, не сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим допустив заборгованість зі сплати аліментів в сукупності за 9 місяців, або у твердій грошовій сумі 7937 грн. 60 грн.
З пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , даних суду також вбачається, що визнання ним вини у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/, є добровільним і воно зроблено з розумінням того, що обвинувачений відмовляється від важливих прав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 474 КПК України, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, він 12.02.2016 року уклав угоду з потерпілою ОСОБА_5 про примирення, досяг згоди щодо міри покарання, обов`язків та прав, а тому просить суд затвердити укладену між ним і потерпілою ОСОБА_5 угоду про примирення.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , також пояснила суду, що 12.02.2016 року між нею та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, згідно якої вони досягли згоди щодо міри покарання, а також обов`язків обвинуваченого щодо сплати заборгованості, в строки зазначені в угоді, а тому просить суд затвердити укладену між нею та ОСОБА_4 угоду про примирення.
Перевіривши відповідність угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , суд дійшов до наступного висновку:
- ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, та є в цьому його вина.
- угода укладена сторонами добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
- угода про примирення, яка укладена 12.02.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , відповідає встановленим кримінальним процесуальним вимогам, є правомірною, та відповідає інтересам суспільства та держави.
Суд також підтверджує, що узгоджена сторонами угоди, міра покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідає загальним правилами призначення кримінальних покарань, встановленим КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1