АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/909/16 Справа № 173/212/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

19 травня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої сторони ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінальних проваджень № 0000013, № 0001735 за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року, якою обвинувальні акти за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України щодо

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, в.о. директора Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

були повернуті прокурору Дніпродзержинської місцевої прокуратури, як такі, що не відповідають вимогам ст. 291 КПК України.

На зазначену ухвалу прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Автором апеляції вказується на те, що суд вийшов за межі повноважень, передбачених ст. 314 КПК України. В апеляційній скарзі стверджується, що обвинувальні акти у кримінальних

Провадження № 11-кп/774/909/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 368 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
провадженнях відносно ОСОБА_7 в повному обсязі відповідають вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України. Стосовно вказівки суду на не розмежування обвинувачення за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, то прокурор вказує на хибність таких висновків, так як за твердженням автора скарги, обвинувачення по цим статтям розмежовано і викладено суть обвинувачення. Також, звертається увага на помилковість висновків суду про те, що, відповідно вимог закону, описова частина обвинувального акту має містити ознаки злочину. Крім того, прокурором зазначається, що суд, відповідно ст. 334 КПК України, об`єднав два кримінальних провадження в одне провадження за власною ініціативою, не вислухавши думок учасників процесу з цього приводу, не вирішивши питань, передбачених ст. 314 КПК України, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Посилання суду про відсутність реєстру матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваної та захисників про отримання копій обвинувальних актів, прокурор вважає надуманими, так як за його переконанням, обвинувальні акти були направлені в суд з усіма необхідними додатками. Поряд з цим, відсутність наведених додатків в матеріалах автор апеляції пояснити не може. Разом з тим, прокурором вказується, що законом не передбачено вимоги до оформлення обвинувальних актів, а тому, вказівки суду стосовно того, що обвинувальні акти надійшли до суду не прошиті і не пронумеровані, є упередженими.

Як вбачається з ухвали, місцевий суд встановив, що ухвалою Верхньодніпровського райсуду від 15 жовтня 2015 року обвинувальні акти відносно ОСОБА_7 поверталися прокурору для усунення недоліків, однак вказані в ухвалі недоліки прокурором не усунуті. В ухвалі зазначено, що обвинувачення за ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України залишилося не розмежованим, мотив та мета злочинів не встановлені, ознаки даних злочинів в описовій частині обвинувального акту не розкриті, а самі обвинувальні акти складено формально і не конкретизовано.

Суд також вказав, що ухвалою районного суду від 27 липня 2015 року кримінальні провадження відносно ОСОБА_7 були об`єднані в одне провадження, на підставі ст. 334 КПК України, однак прокурором вказані матеріали знову були роз`єднані та будь-які процесуальні документи про роз`єднання в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Поряд з цим, суд зауважив, що обвинувальні акти по даним провадженням надійшли до суду не пронумеровані та не підшиті до матеріалів справ. До обвинувального акту не додані реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваної та її захисників про отримання копії обвинувального акту, складеного та затвердженого 29 січня 2016 року.

Наведені обставини, послугували підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки суд прийшов до висновку, що за відсутності зазначених вище відомостей, правильність формулювання обвинувачення є сумнівним та безумовно перешкоджає розгляду кримінального провадження по суті.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

На думку обвинуваченої ОСОБА_7 та представника потерпілої сторони апеляція прокурора є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кримінальним процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування, до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та інші, передбачені ст. 291 КПК України документи.

Цим же Законом, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, а саме ст. 291 КПК України.

Ухвала районного суду, на яку принесено апеляцію, свідчить про те, що підставою для прийняття вказаного рішення слугували, на думку суду, порушення вимог ст. 291 КПК України щодо відомостей, які має містити обвинувальний акт.

Зробивши такий висновок, суд послався на свої попередні ухвали, якими обвинувальні акти повертались прокурору, та зазначив, що раніше виявлені судом недоліки, прокурором усунені не були.

Однак, вивчення обвинувальних актів відносно ОСОБА_7 , які суд повернув прокурору оскаржуваною ухвалою, та їх порівняння з попередніми обвинувальними актами свідчить про безпідставність висновків суду, викладених в ухвалі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суд фактично не вказав в своєму рішенні на недоліки обвинувальних актів, які надійшли до суду.

Спростовуються долученими прокурором під час апеляційного провадження документами і висновки суду про не долучення прокурором до обвинувальних актів передбачених кримінальним процесуальним законом процесуальних документів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість судового рішення, яким було повернуто обвинувальні акти щодо ОСОБА_7 прокурору, а відтак ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового підготовчого судового засідання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року, якою обвинувальні акти за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України щодо ОСОБА_7 , були повернуті прокурору Дніпродзержинської місцевої прокуратури, скасувати.

Призначити по кримінальним провадженням відносно ОСОБА_7 нове підготовче судове засідання.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області