Справа № 163/1891/15-к
Провадження № 1-кп/163/5/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль 01 серпня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
захисника підсудного ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження № 0000234 про обвинувачення

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бірки Любомльського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 24 квітня 2015 року, близько 19 години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Starlet» р.н. НОМЕР_1 , на 490 км +97 м. дороги сполученням «Київ Ковель- Ягодин» зі сторони с. Ягодин Любомльського району, Волинської області в напрямку м. Любомль, Волинської області, проявив безпечність, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, а саме, момент виявлення руху малолітніх пішоходів, які перетинали проїзну частину дороги з права на ліво по напрямку руху автомобіля не зменшив швидкість аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рух та скоїв наїзд на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок дорожньо-транспорної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової тупої травми з крововиливом під м`які мозкові оболонки правої скроневої долі головного мозку, крововиливів в м`які покриви голови в лобно-тім`яно-скронево -потиличній ділянці справа, садна голови, обличчя, синців, крововиливів, садна, рани обличчя, тупої травми шийного відділу хребта з розривом з`єднання 5-го і 6-го шийних хребців з повним розривом спинного мозку в даній ділянці, множинних саден, синців тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які згідно висновку експерта №20 від 24.06.2015 року Любомльського відділення судово-медичної експертизи Волинського обласного бюро судово-медичних експертиз за ступенем тяжкості належать до тяжких як небезпечних для життя в момент їх спричинення і потягли смерть потерпілого.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало порушення водієм ОСОБА_8 п.2.3. б), п.12.3 Правил дорожнього руху України, а саме:

згідно п.2.3. б) Правил дорожнього руху України, водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу;

у відповідності до п.12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху, або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні на протязі судового слідства фактично не визнав, а лише визнав свою провину в судових дебатах та показав, що він 24.04.2015 року повертався власним автомобілем з Республіки Польща, рухався зі швидкістю приблизно 90 км./год. В селі Вишнів побачив, що двоє дітей перебігло дорогу до центрального парапету і він зменшив швидкість, інші діти також почали перебігати дорогу, обвинувачений почав гальмувати та з`їжджати праворуч, однак автомобілем наїхав на дитину. Уникнути наїзду він не міг, тому що дитина раптово вибігла на дорогу перед автомобілем і загальмувати він не встиг. В судових дебатах просив суд, його не позбавляти реально волі, цивільні позови потерпілих щодо стягнення моральної шкоди та витрат на праву допомогу визнав повністю, при цьому зазначивши, що добровільно сплатив потерпілим 15000 гривень моральної шкоди.

Проте, не зважаючи на вищенаведене та показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо інкримінованого йому органом досудового слідства злочину, його винуватість у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України повністю доведена дослідженими доказами по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 24.04.2015 близько 19 години, коли вона перебувала у знайомої, їй зателефонували на мобільний телефон та повідомили, що її сина збив автомобіль.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що близько 19 год. 24.04.2015 року, коли він перебував у свого знайомого, йому зателефонували та повідомили, що його сина збив автомобіль «Тойота» червоного кольору. Прибігши на місце ДТП, він побачив, що його син лежить на асфальті без ознак життя.

Малолітній свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що близько 19 години він разом з друзями грався біля дороги. ОСОБА_11 перебіг дорогу першим, потім перебіг його брат ОСОБА_12 , а за ним почали перебігати дорогу ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 .. Він дорогу не перебігав, а пішов у тунель, коли був у тунелі то почув звук удару.

Малолітній свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що він разом із друзями і братом близько 19 години пішли до дороги і почали її перебігати перший раз перебігли усі п`ятеро. Другий раз спочатку дорогу перебігла ОСОБА_15 , потім ОСОБА_16 , після них ОСОБА_17 . В цей час до ОСОБА_18 рухався легковий автомобіль червоного кольору, водій побачивши дітей почав гальмувати. ОСОБА_19 та ОСОБА_20 встигли перебігти, а ОСОБА_21 збив вказаний автомобіль.

Малолітній свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що близько 19 години вони пішли гратися до дороги. Перший раз перебігли усі п`ятеро, потім повернулися назад, другий раз спочатку біг він, коли він починав бігти то бачив, що по дорозі рухається автомобіль, потім почала перебігати дорогу його сестра ОСОБА_19 , третім біг ОСОБА_21 . Після чого почув писк гальм, і звук удару.

Малолітній свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що другий раз спочатку дорогу перебігав ОСОБА_20 за ним вона і потім ОСОБА_21 . Під час бігу вона почула, що автомобіль гальмував, звук удару почула коли була у тунелі.

Свідок ОСОБА_22 яка здійснювала досудове слідство у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні показала, що малолітні свідки були допитані у присутності батьків з участю психолога з їх участю також був проведений слідчий експеримент, було опитано також потерпілих на підставі чого було призначено авто-технічну експертизу. За клопотанням підозрюваного було проведено ще один слідчий експеримент і було призначено, ще одну експертизу. Необхідності проведення слідчого експерименту для встановлення видимості дороги не було, оскільки ділянка автошляху де виникло ДТП пряма і видимість не обмежена. ОСОБА_8 під час допиту вказав, що він бачив п`ятеро дітей, які підійшли до парапету, момент небезпеки виник, коли перша дитина ступила на смугу руху автомобіля.

Свідок судовий експерт ОСОБА_23 у судовому засіданні показав, що технічна можливість уникнути наїзду на потерпілого визначалась по двох параметрах: по показах свідків, по часу і по показах водія. Встановлено відстань з часу виникнення небезпеки до моменту наїзду, з урахуванням параметрів руху транспортного засобу, слідів гальмування. При проведенні експертизи враховано, що водій бачив дітей, які знаходились за огорожею, ще до початку того, як вони почали перебігати дорогу. Момент виникнення небезпеки був заданий слідством і з технічної точки зору це не суперечило методикам, які застосовувались при проведенні експертиз. Експертиза проведена на даних, які знаходились в матеріалах кримінальної справи. Надані слідчим параметри не були суперечливі з технічної точки зору, як би виникали, якісь суперечливості то це було б вказано у висновку. Також, свідок пояснив, що спочатку була небезпечна ситуація, яка була спричинена початком руху дітей, що знаходились поблизу проїзної частин, але в результаті несвоєчасного застосування гальмування дана ситуація переросла в аварійну ситуацію створену водієм автомобіля «Тойота», якби водій автомобіля діяв у відповідності ПДР України то він мав технічну можливість загальмувати. Невідповідність його дій ПДР України в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, вищевказаними показами свідків спростовуються покази обвинуваченого, про те, що він не мав технічної можливості зупинитись та рухався зі швидкістю в межах 90-95 км. на год., а тому суд покази обвинуваченого розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

З витягу з кримінального провадження №0000234 внесеного в ЄРДР 25.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_8 24.04.2015 року близько 19 год. 30 хв. на автодорозі сполученням Київ-Ковель-Ягодин на 490 км. 030 м. допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину дороги з права на ліво по напрямку руху автомобіля. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці пригоди (а.с.1 кр.п.).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (з фототаблицями) від 24.04.2015 року та додатками до нього схемою та фототаблицями та відеозаписом ДТП яке мало місце 24 квітня 2015 року, на яких зафіксовано обстановку та слідову інформацію після ДТП місцезнаходження на проїзній частині слідів гальмівного шляху, зовнішній технічний стан (вигляд) транспортного засобу, місцезнаходження речей потерпілого.(а.с.6-16 кр.п.)

Актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги встановлено, що проїзна частина дороги М-07 Київ Ковель Ягодин 940км.+030 24.04.2015 року була суха, з нанесеною розміткою згідно дислокації. (а.с.17кр.п.)

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння складено 24.04.2015 року о 21 год. стверджено, що у ОСОБА_8 ознак сп`яніння не встановлено.(а.с.18-19 кр.п.)

З висновку експерта №20 від 25.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової тупої травми з крововиливом під м`які мозкові оболонки правої скроневої долі головного мозку, крововиливів в м`які покриви голови в лобно-тім`яно-скронево -потиличній ділянці справа, садна голови, обличчя, синців, крововиливів, садна, рани обличчя, тупої травми шийного відділу хребта з розривом з`єднання 5-го і 6-го шийних хребців з повним розривом спинного мозку в даній ділянці, множинних саден, синців тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які згідно висновку експерта №20 від 24.06.2015 року Любомльського відділення судово-медичної експертизи Волинського обласного бюро судово-медичних експертиз за ступенем тяжкості належать до тяжких як небезпечних для життя в момент їх спричинення і потягли смерть потерпілого. Вказані тілесні ушкодження можливо спричинені виступаючими частинами транспортного засобу. (а.с.34-36 кр.п.)

Постановою про визнання предмета речовим доказом та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 25.04.2015 року визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження № 0000234 автомобіль марки «Toyota Starlet» р.н. НОМЕР_2 , котрий залишено на зберігання на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Любомльського РВ УМВС України у Волинській області.(а.с.37 кр.п.).

Протоколами проведення слідчих експериментів від 07.05.2015 року та схемами до протоколів слідчого експерименту від 07.05.2015 року, проведених з участю свідків ОСОБА_12 ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 стверджено, що зазначені дані у вказаних протоколах узгоджуються з показами останніх в якості свідків та висновками експертизи (а.с.41-43 кр.п),(48-50кр.п.), (53-55кр.п.),(60-62кр.п.).

Протоколом огляду речового доказу від 20.05.2015 року встановлено, що автомобіль «Toyota Starlet» р.н. НОМЕР_2 має механічні пошкодження передньої частини (а.с.86-88 кр.п.).

З висновку № 7600 судової автотехнічної експертизи дослідження механізму ДТП Волинського відділення Львівського науково дослідного інституту судових експертиз від 19 червня 2015 року вбачається, що1) автомобіль марки «Toyota Starlet» р.н. НОМЕР_2 до моменту реакції водія на небезпеку рухався зі швидкістю дещо більшою 77…80 км/год.. 2) У ситуації, що розглядається водій автомобіль марки «Toyota Starlet» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.6 г) та п.12.3. ПДР (див. дослідження 2), а саме: рухатися зі швидкістю не більше 110 км/год., а в момент виникнення небезпеки для руху (з постанови слідчого в момент початку руху першого малолітнього пішохода) негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. 3. Водій автомобіля «Toyota Starlet» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , у момент виникнення небезпеки руху мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, і його дії 4) не відповідають вимогами п. 12.3.ПДР з технічної точки зору, являються причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.96-100 кр.п.).

Висновком експерта Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру №194 від 24.07.2015 року також стверджено, що в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля «Toyota Starlet» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , повинен був діяти у відповідності вимог пункту 12.3 ПДР , тобто повинен був в момент об`єктивного виявлення подолання малолітнім пішоходом металевої огорожі негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу (а.с.149-152 кр.п.).

Полісом № АІ / 4177755 підтверджено, що автомобіль «Toyota Starlet» р.н. НОМЕР_2 застрахований за шкоду заподіяну життю і здоров`ю на суму 100000 грн., за шкоду заподіяну майну на суму 50000 грн. (а.с.107 кр.п.).

Згідно вимоги УІАЗ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. (а.с.108 кр.п.).

З карток обліку адміністративного правопорушення від 10.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.18.1. п. 12.4, п.2.3 Правил дорожнього руху за ч.1 ст.122, ч.1 ст.122, ч.5 ст. 121 КУпАП (а.с.116-118 кр.п.).

Крім того, обвинуваченим та його захисником було заявлено письмове клопотання про визнання доказів недопустимими в порядку ст.87 КПК України. Зокрема, останні такими вважають, покази малолітнього свідка ОСОБА_14 та слідчого експерименту з його участю, постанови винесеної слідчою ОСОБА_22 від 22.05.2015 року про призначення експертизи в частині визначення шляху, який подолав свідок ОСОБА_14 з прив`язкою до звуку удару та моменту виникнення небезпеки для водія та висновку експерта ОСОБА_23 від 19.06.2015 року, який побудований, як вони вважають, на негідних вихідних даних слідчої ОСОБА_22 .. Вирішуючи дане клопотання в порядку ч.1 ст.89 КПК України, суд звертає увагу на наступне, що усі процесуальні дії як було встановлено в судовому засіданні були проведенні слідчим органом відповідно до вимог КПК України, зокрема, відповідно вимог ст. 42, 95, 224, 237, 226, 227, 240, 242, 276-278 КПК України, тобто усі фактичні дані, які були здобуті відповідно до чинного законодавства з вільних показів свідків та самого підозрюваного при проведені слідчих дій зафіксовані у відповідних протоколах, де останній та інші учасники слідчих дій будь-яких заяв та своїх зауважень щодо неповноти, неправомірності їх проведення або з порушенням закону, не вносили та відповідно клопотань з цього приводу слідчому або прокурору не заявляли, про що підтвердив судовому засіданні обвинувачений, а тому, суд дійшов висновку, що вказані фактичні дані враховані слідчою при призначені експертиз та відповідно їх висновки надані судовим експертом є об`єктивними та узгоджуються з матеріалами та доказами у кримінальному провадженні, які були предметом дослідження під час судового слідства, а тому, законних підстав визнавати наведені у вказаному клопотанні докази недопустимими у суду немає, тому у задоволенні заявленого клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника слід відмовити.

Таким чином, сукупністю цих та інших доказів, досліджених в судовому засіданні повністю доведено винуватість ОСОБА_8 в його необережних діях, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його суспільно небезпечні наслідки, який відноситься до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання та має на утриманні малолітню дитину, а також позицію потерпілих та її представника щодо обрання міри покарання обвинуваченому.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено, оскільки на протязі досудового та судового слідства обвинувачений ОСОБА_8 , своєї вини фактично не визнавав, а тільки визнав у судових дебатах, що свідчить про не критичну оцінку останнім до вчиненого діяння, і наведене не можу розцінюватися як щире каяття останнього в подальшому, при цьому незначне відшкодування ОСОБА_8 моральної шкоди потерпілим з врахування усіх обставин справи та вимог закону, не може бути визнана вказана обставина на думку суду такою, що пом`якшує покарання.

До обтяжуючих покарання обставини обвинуваченому суд відносить, вчинення злочину, щодо малолітньої особи. При цьому, суд не знаходить підстав для визнання обставини яка обтяжує покарання - як тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки така обставина виступає як кваліфікуюча ознака складу злочину в якому обвинувачується ОСОБА_8 , а тому вона підлягає виключенню з обвинувального акту і врахована судом бути не може.

Таким чином, з врахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, зокрема його тяжких наслідків від яких загинула малолітня дитина, ставлення обвинуваченого до скоєного, відсутністю пом`якшуючих його покарання обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, однак з врахування його особи, ближче до найнижчої межі вказаної санкції статті, із ізоляцією його від суспільства з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та їх представником ОСОБА_6 в судовому засіданні було подано письмову заяву (клопотання) про відмову від цивільного позову в частині відшкодування майнової шкоди цивільними відповідачами ОСОБА_8 , майнової та моральної шкоди Страховою компанію «ТАС» у зв`язку з готовністю останньої виплачувати відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» завдану шкоду. З огляду на подану потерпілими та їх представником письмову заяву суд, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.206 ЦПК України приймає відмову позивачів та їх представника від позову і провадження в цій частині у справі закриває.
Відповідно до вимог ст.120, 128, 129, КПК України та ст.ст.1167, 1168 ЦК України та вимог ст.23 ЦК України, суд враховуючи, глибину фізичних та душевних страждань потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_24 , які втратили назавжди рідного сина, у зв`язку з чим вони перенесли і даний час перебувають у важкому стресі, цивільний позов потерпілих про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 в їх користь моральної шкоди та витрат на правову допомогу які підтверджені документально квитанціями до прибуткового касового ордера, підлягають повному задоволенню.

Зокрема, підлягає стягненню з ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_5 145000 грн. моральної шкоди та 3000 грн. витрат за надання правової допомоги та в користь потерпілої ОСОБА_4 , -130000 грн. моральної шкоди та 3000 грн. витрат за надання правової допомоги.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експертів, відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 в дохід держави.

Оскільки, згідно ухвали суду від 07.09.2015 року запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_8 та тимчасове обмеження у використанні спеціальним правом останнім було продовжено на час судового провадження і будь-яких клопотань про обрання інших заходів або їх скасування від сторін кримінального провадження не надійшло, тому вказані забезпечення кримінального провадження слід залишити обвинуваченому до вступу вироку у законну силу.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_5 145000 (сто сорок п`ять тисяч) гривень моральної шкоди та 3000 ( три тисячі) гривень витрат за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_4 130000 (сто тридцять тисяч) гривень моральної шкоди та 3000 ( три тисячі) гривень витрат за надання правової допомоги.

Прийняти відмову позивачівОСОБА_4 та ОСОБА_5 від цивільного позовув частині відшкодування майнової шкоди ОСОБА_8 та майнової та моральної шкоди Страховою компанію «ТАС» і провадження в цій частині у справі закрити відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.206 ЦПК України.
Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави 614 (шістсот чотирнадцять) гривень 40 копійок процесуальних витрат за залучення експертів.
Речові докази:

- автомобіль марки «Toyota Starlet» р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Любомльському РВ УМВС України у Волинській області після вступу вироку в законну силу повернути власнику ОСОБА_8 в повне користування та розпорядження або уповноваженій ним особі.

В порядку виконання додаткової міри покарання, посвідчення водія серії НОМЕР_3 видане на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після вступу вироку в законну силу, надіслати в Територіальний сервісний центр №0742 м.Ковель вул.Володимирська, 133, Волинської області для відому та виконання (а.с.137 кр.п.).

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_8 захід забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового обмеження спеціальним правом правом керування транспортним засобом.

До вступу вироку в законну залишити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок не відлучатися із місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1