Справа №589/959/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/586/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

а також участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 286 КК України та ч.3 ст. 185 КК України і йому призначено покарання за цим законами:

- за ч.1 ст. 286 КК України у виді арешту строком на 3 місяці з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1рік;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Ухвалено зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.01.2016 року по 02.02.2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь фінансового управління Шосткинської міської ради 3250грн. 94коп., а також судові витрати на користь держави на загальну суму 3377грн. 40коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, та у вчиненні крадіжки, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло. Так, ОСОБА_7 28 листопада 2015 року біля 05 годин 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем "Mersedes-Benz-Vito109" д.н. НОМЕР_1 , рухаючись з боку вул. Кутузова в м. Шостка Сумської області на ділянці дороги з заокругленням, на порушення пунктів 2.3.б., 2.9.а., 12.1., 12.4., 12.9.б. Правил дорожнього руху України перевищив допустиму швидкість руху, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя, з наступним наїздом на електроопору. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ОСОБА_9 були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження.

30 січня 2016 року біля 11 години 30 хвилин ОСОБА_7 , за попередньою змовою з особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, шляхом розбиття віконного скла та відгинання грат, проникли до садового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_10 , чим завдали останньому збитки на 2700 грн. 10 коп., розпорядившись викраденим на свій розсуд.

У поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з вироком суду в частині призначеного покарання внаслідок його суворості. Вказує, що вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнає повністю, щиро розкаявся у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні мати похилого віку, яка потребує його допомоги. Тому, просить вирок суду змінити, пом`якшивши призначене судом першої інстанції покарання, а саме застосувати до нього покарання не пов`язане з позбавленням волі.

- захисник ОСОБА_8 вирок суду в частині призначеного покарання вважає незаконним. Вказує, що суд першої інстанції не врахував те, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України обвинувачений вчинив з необережності, а інший з метою відшкодування шкоди завданої ним внаслідок ДТП, на даний час потерпілі претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не мають, скрутне матеріальне становище родини обвинуваченого у зв`язку із цими подіями. Просить апеляційний суд врахувати вказані обставини, а також наявність на утриманні обвинуваченого матері інваліда 2 групи з дитинства, яка потребує постійної допомоги, та змінити вирок суду в частині призначеного покарання, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

- потерпілий ОСОБА_9 просить апеляційний суд врахувати відсутність з його боку будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 та пом`якшити вирок суду, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням.

- потерпілий ОСОБА_10 не погоджується з вироком суду і також просить змінити міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , призначивши покарання з випробуванням. Вказує, що все майно йому було повернуто, а тому жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 він не має.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та прокурора, які підтримали подані апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений сукупністю доказів, які зібрані у встановленому законом порядку, проаналізовані судом і наведені у вироку, та не заперечується учасниками судового провадження.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 та ч.3 ст. 185 КК України є правильною і також ніким із учасників судового провадження не оспорюється.

Що стосується призначеного судом покарання обвинуваченому, то колегія суддів відмічає наступне.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65-67 КК України. При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, є особою молодого віку, сімейний стан. Взяв до уваги суд також як обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, так і обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Врахувавши всі ці обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у межах, установлених санкціями ч.1 ст. 286 і ч.3 ст. 185 КК України, та правильно визначив остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України. При цьому, колегія суддів погоджується з призначеною мірою остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, яка ніким із апелянтів не оспорюється.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг учасників судового провадження щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Статтею 75 КК України передбачено, якщо суд при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, обставини вчинення правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, студентом 4 курсу Хіміко-технологічного коледжу ім. І.Кожедуба Шосткинського інституту Сумського Державного університету, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні мати-інваліда з дитинства, яка потребує постійної допомоги, а також наявність таких пом`якшуючих обставин як визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчинені кримінальних правопорушень, часткове добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, а також те, що викрадене майно повернуто власнику і жоден із потерпілих не має до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру та наполягають на його звільненні від відбування призначеного судом покарання, дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за поведінкою під час звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Враховуючи те, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого, його захисника та потерпілих знайшли своє підтвердження, то колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання змінити, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного судом першої інстанції основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 захисника ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 286, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 у той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4