Справа №198/547/16-к
Провадження №1-кп/0198/54/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.09.16 року колегія суддів Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000140 внесене в ЄРДР 21.06.2016 року за звинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає по АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, із освітою 11 класів, не працюючого, засудженого:

1) 19.06.2006 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.121 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років.

Звільненого 24.09.2010 року умовно-достроково на 6 місяців 14 днів

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 вчинив замах на умисне вбивство ОСОБА_8 при таких обставинах.

20 червня 2016 року у будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також обвинувачений ОСОБА_7 і потерпілий ОСОБА_8 на протязі дня сумісно вживали алкогольні напої.

У зазначений проміжок часу ОСОБА_7 декілька раз ображав свою співмешканку ОСОБА_9 .

У зв`язку із неодноразово висловленими ОСОБА_8 на адресу ОСОБА_7 зауваженнями з приводу його нетактовної поведінки, між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виникла сварка.

О 22:20 годин 20 червня 2016 року, коли вказані особи, окрім ОСОБА_7 вийшли з будинку назовні, у ОСОБА_7 , котрий відчував стосовно ОСОБА_8 особисту неприязнь з причин конфлікту, що стався раніше, виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_8 .

За-для здійснення злочинної мети перебуваючий у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 узяв зі столу ніж кухонний та також вийшов на подвір`я, де у процесі розмови з ОСОБА_8 , реалізуючи умисел на його вбивство, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання наслідків у виді смерті ОСОБА_8 , тримаючи знаряддя вчинення кримінального правопорушення ніж кухонний у своїй правій руці, умисно, цілеспрямовано завдав останньому лезом ножа удар у місце розташування життєво важливих органів в область передньої поверхні лівої половини грудної клітини, серця.

Умисно заподіявши цим ударом ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням серця, ускладнене лівостороннім гемотораксом та гострим посттравматичним міокардитом, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що внаслідок його дій з невідворотністю настане смерть ОСОБА_8 , втік з місця скоєння злочину, викинувши ніж у кущі.

Однак, виконавши вказані дії, які ОСОБА_7 вважав необхідними і достатніми для доведення злочину до кінця, кримінальне правопорушення умисне вбивство не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 було надано своєчасну медичну допомогу.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у замаху на умисне вбивство ОСОБА_8 визнав повністю і дав такі покази: 20.06.2016 року, близько 22:00 годин він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відчуваючи відносно ОСОБА_8 особисту неприязнь, яка виникла з причин сварки з останнім, маючи умисел на вбивство ОСОБА_8 , на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 умисно, цілеспрямовано завдав ОСОБА_8 удар лезом ножа в область передньої поверхні лівої половини грудної клітини легень, серця. Вважаючи, що у результаті такого удару настане смерть ОСОБА_8 , втік з місця скоєння злочину, викинувши ніж у кущі.

Учасники судового провадження не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, викладених вище, їх не оспорювали.

Зізнавальні свідчення ОСОБА_7 колегія суддів знаходить відповідаючими об`єктивним обставинам, вони надані послідовно, несуперечливо. Колегія суддів вважає їх допустимими. Сумнівів у правдивості показів ОСОБА_7 у колегії суддів не виникає.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням позитивної думки учасників судового провадження, визнала недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, оскільки вони ніким не оспорюються.

Приймаючи до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно обставин вчинення злочину, а також зважаючи на агресивну поведінку винного, що передовала події, стосунки між ним та потерпілим безпосередньо перед вчиненням злочину (наявність конфлікту), спосіб, знаряддя скоєння кримінального правопорушення, характер і локалізацію поранення (цілеспрямоване, зі значною силою завдання удару лезом ножа в місце розташування життєво важливих органів грудну клітину, серце), причину припинення злочинних дій (усвідомлення невідворотності настання смерті), колегія суддів приходить до висновку про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 , під час нанесення ОСОБА_8 удара лезом ножа, прямого умислу на умисне вбивство потерпілого.

З урахуванням зазначеного вище колегія суддів вважає, що винність ОСОБА_7 в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині доведена, скоєне ОСОБА_7 підлягає кваліфікації за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Обираючи покарання для ОСОБА_7 колегія суддів врахувала ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 скоїв злочин, який згідно ст.12 КК України, є особливо тяжким, раніше судимий, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №147 від 29.07.2016 року на час вчинення злочину та в теперішній час є осудним, однак виявляє емоційно нестійкий розлад особистості. Пом`якшуючою покарання обставиною для ОСОБА_7 колегія суддів визнала щире каяття, обтяжуючими вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів .

З таких підстав, колегія суддів призначає покарання ОСОБА_7 в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі, так як вважає виправлення ОСОБА_7 можливим лише при ізоляції від суспільства.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_7 у вчиненому щиро покаявся, не намагався уникнути відповідальності, скоїв замах на злочин, тобто кримінальне правопорушення не довів до кінця, а також зважаючи на те, що ОСОБА_7 виявляє емоційно нестійкий розлад особистості, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання в межах мінімуму санкції ч.1 ст.115 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Речові докази паперові конверти зі зразками крові потерпілого та обвинуваченого, з нігтьовими зразками обвинуваченого, з майкою та шортами, що зберігаються в кімнаті речових доказів ГУНП України в Дніпропетровській області, знищити.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, тобто з 21 червня 2016 року, при цьому на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2016 року по 23 вересня 2016 року, включно, рахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк та в такому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити негайно прокурору, захиснику, обвинуваченому.
Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3