1-кп/130/140/2016
12.05.2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинувачених та цивільних відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Єлгава Республіки Латвія, з повною загальною освітою, не працюючого, розлученого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Жмеринка Вінницької області, з професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов у відшкодування майнової шкоди на суму 9080 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст.185 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у вироку, щиро розкаявся. Вказав, що 07.01.2016 року приблизно о 16 годині вони із ОСОБА_5 , ОСОБА_8 пробрались на територію колишнього заводу ТЕЦ, що в м.Жмеринка по вул. Магістральній, де збирали залізо, щоб здати його на металобрухт. Коли побачили на території заводу металевий гараж, що був зачинений на навісний замок, то вирішили, що він нічий, та вирішили його відкрити, про що домовились втрьох. ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_5 знайшли шматок заліза та зірвали замок. ОСОБА_8 стояв весь час поруч. Відкривши приміщення гаража, вони втрьох зайшли в приміщення та викрали із гаража автомобільні деталі, що вказані в обвинувальному акті та дві металічних драбини із метою здачі їх на металобрухт. Кількість, характеристики та вартість викраденого, що викладені в обвинувальному акті та встановлені в ході досудового розслідування, не оспорив. Все викрадене здали ОСОБА_9 за що отримали 250 грн., які розділили між собою та потратили на власні потреби. Потім ОСОБА_9 попросив їх забрати викрадене, вони залишили викрадене біля пункту прийомки металобрухту, а коли повернулись, то виявили зникнення речей. У вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що крадіжку вчинив, так як йому потрібні були гроші, був тверезий. Як цивільний відповідач позов ОСОБА_6 визнав повністю, обіцяв відшкодувати завдані збитки.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст.185 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у вироку, щиро розкаявся. Вказав, що 07.01.2016 року приблизно о між 16 та 18 годинами вони із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 пробрались на територію колишнього заводу ТЕЦ, що в м.Жмеринка по вул. Магістральній, де збирали залізо, щоб здати його на металобрухт. Коли побачили на території заводу металевий гараж, що був зачинений на навісний замок, то не подумали, що гараж може бути приватним та вирішили його відкрити, про що домовились втрьох. ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_5 знайшли шматок заліза та зірвали замок. ОСОБА_8 стояв весь час поруч. Відкривши приміщення гаража, вони втрьох зайшли в приміщення та викрали із гаража автомобільні деталі, що вказані в обвинувальному акті та дві металічних драбини із метою здачі їх на металобрухт. Викрадене складали у мішки. Кількість, характеристики та вартість викраденого, що викладені в обвинувальному акті та встановлені в ході досудового розслідування, не оспорив. Все викрадене здали ОСОБА_9 , за що отримали 200-250 грн., які розділили між собою та потратили на власні потреби. Через два дні ОСОБА_9 попросив їх забрати викрадене, вони залишили викрадене біля пункту прийомки металобрухту, а коли повернулись, то виявили зникнення речей. Частину викраденого повернули потерпілому. У вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що крадіжку вчинив, так як йому потрібні були гроші, був тверезий. Як цивільний відповідач позов ОСОБА_6 визнав повністю, обіцяв відшкодувати завдані збитки.
Винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 окрім повного визнання винуватості також повністю підтверджується доказами, перевіреними та оціненими у їх сукупності судом безпосередньо.
Так, потерпілим у даному кримінальному провадженні визнаний ОСОБА_6 , який суду пояснив, що на території колишнього заводу ТЕЦ у м.Жмеринка по вул. Магістральній розташований належний йому металевий гараж, де зберігались деталі до автомобілів ГАЗ-21 та ГАЗ 24, а також знаходились дві металеві драбини. Востаннє в гаражі потерпілий був в кінці грудня 2015 року, а у 2016 році вперше прийшов до гаража приблизно 10 січня, виявив, що двері відчинені, замок зірваний та зникли деталі з гаража. Спочатку він намагався самостійно знайти викрадене та звернувся до ОСОБА_10 , який приймає металобрухт, однак той повідомив, що автомобільних деталей у нього немає та тоді потерпілий звернувся до поліції. Частину викрадених речей йому повернули працівники поліції, вартість викраденого також обіцяли компенсувати обвинувачені, однак цього не зробили, тому він звернувся із цивільним позовом на суму 9080 грн. Як цивільний позивач, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Щодо міри покарання погодився із прокурором.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що до нього на початку січня поточного року звернувся потерпілий, який запитав чи не здавали йому як металобрухт автомобільні деталі, на що свідок повідомив негативно, а вже наступного дня до нього звернулись ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які принесли металобрухт у мішках та сумці. Свідок зважив металобрухт, дав за нього приблизно 250-280 грн. та вказав, де його залишити. Ввечері перед закриттям пункту прийому став переглядати металобрухт та виявив автомобільні деталі. Оскільки напередодні зняли охорону із колишнього заводу ТЕЦ, що в м.Жмеринці, то здавати металобрухт приходили постійно. Свідок зрозумів, що автомобільні деталі не можуть бути із території заводу, у нього виникла підозра, що це може бути крадене та попросив обвинувачених забрати у нього принесений металобрухт, що ті і зробили, забравши речі в гараж до свого знайомого.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що зимою 2016 року до нього додому по АДРЕСА_3 прийшли обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звернувшись із проханням залишити у нього в гаражі інструменти, так як вони давно знайомі, перебувають у дружніх відносинах та раніше залишали в нього інструменти, однак свідок спішив, у нього не було ключів від гаражу, а тому він відмовив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Що саме вони принесли свідок не бачив.
Також винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину доводиться доказами, що визнані судом належними та допустимими в ході оцінки їх у нарадчій кімнаті в сукупності із показами обвинувачених, потерпілого та свідків із сторони обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Із протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.01.2016 року (а.с. 43-45) вбачається, що кримінальне провадження, що розглядається розпочате на підставі заяви потерпілого ОСОБА_6 щодо крадіжки в період часу з 30.12.2015 року по 10.01.2015 року невідомими особами із належного йому гаража, що розташований у м.Жмеринка Вінницької області по вул. Магістральна на території колишнього заводу ТЕЦ та належить ОСОБА_6 деталей автомобілів ГАЗ21 та ГАЗ 24, чим завдано матеріального збитку на суму 2500 грн.
Із протоколу огляду місця події від 13.01.2016 року, що був здійснений з письмового дозволу ОСОБА_6 (а.с.46) із фото таблицею (а.с.47-51) вбачається, що місцем огляду є приміщення гаража, що розташований у м.Жмеринка Вінницької області по вул. Магістральна на території колишнього заводу ТЕЦ та належить ОСОБА_6 , де видно, що кріплення для навісного замка та одна половина вхідних дверей до гаража мають сліди пошкодження, також в гаражі було виявлено частини деталей автомобіля та розкидані уламки металобрухту.
Із протоколу огляду місця події від 14.01.2016 року, що був здійснений з письмового дозволу ОСОБА_10 (а.с.65) із фото таблицею (а.с.66-73) вбачається, що місцем огляду є територія метало прийомного пункту, що розташований у АДРЕСА_4 , на території якого під металевим кіоском виявлено: металеву драбину довжиною близько 2 м., кришку багажника до автомобіля червоного кольору, тормозний диск до автомобіля, рульова колонка до автомобіля ГАЗ 21, дві гільзи циліндра двигуна із поршнями та кільцями до автомобіля ГАЗ 21, ричаги передньої підвіски до автомобіля ГАЗ21, одна рульова тяга до автомобіля ГАЗ 21 та інші металічні уламки, які зі слів потерпілого ОСОБА_6 належать йому та були викрадені з гаража на території колишнього заводу ТЕЦ.
Із протоколу проведення слідчого експерименту з дозволу потерпілого ОСОБА_12 (а.с.101) із фототаблицею (а.с. 102-110) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 розповів та показав обставини та механізм проникнення в гараж потерпілого по вул. Магістральній на території колишнього заводу ТЕЦ, та крадіжки із цього гаражу автомобільних деталей за попередньою змовою групою осіб.
Із протоколу проведення слідчого експерименту з дозволу потерпілого ОСОБА_12 (а.с.111) із фототаблицею (а.с. 112-118) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 розповів та показав обставини та механізм проникнення в гараж потерпілого по вул. Магістральній на території колишнього заводу ТЕЦ, та крадіжки із цього гаражу автомобільних деталей за попередньою змовою групою осіб.
Дані докази суд приймає, оскільки вони є належними, допустимими не оспорені стороною захисту чи обвинувачення, отримані із дотриманням вимог КПК та в межах строків досудового розслідування, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, висновок експерта складено відповідним спеціалістом відповідно до наявних у нього спеціальних знань.
Про інші докази сторонами кримінального провадження не заявлено, а відтак вони судом не досліджувались.
Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив злочин, що слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб поєднана з проникненням в інше приміщення. Так само відповідно до ст. 22 КПК України стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив злочин, що слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб поєднана з проникненням в інше приміщення.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину був повнолітнім (а.с. 52), раніше не судимий (а.с. 58) , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с. 54-55), розлучений, не працюючий, за місцем реєстрації скарг не надходило (а.с. 57), не є інвалідом першої-другої груп, неповнолітніх, малолітніх осіб на утриманні немає, до складу його сім`ї входить мати ОСОБА_13 , 1954 р.н. (а.с. 56).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_14 на час вчинення злочину був повнолітнім (а.с. 59), раніше не судимий (а.с. 64), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с. 62-63), розлучений, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 60), не є інвалідом першої-другої груп, неповнолітніх, малолітніх осіб на утриманні немає, до складу його сім`ї входять мати ОСОБА_15 , брат ОСОБА_16 , 2008 р.н. (а.с. 61).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України суд судом не встановлено.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особи обвинувачених, те, що вони щиро розкаялись у вчиненому, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених, поведінку обвинувачених до та після вчинення злочинів, а саме те, що вони добровільно з`являлися на виклики, дали правдиві покази.
Також при призначенні покарання суд враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , про те, що матеріальна шкода йому повністю не відшкодована, при призначенні покарання не наполягав на реальному позбавленні волі обвинувачених.
З урахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можливе без ізоляції їх від суспільства, та вважає за можливе призначити їм покарання, що буде необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті та звільнити їх від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та покласти на них обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України для контролю за їх поведінкою, оскільки більш суворий вид покарання буде недоцільним для досягнення мети покарання за вчинений злочин. Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та попередження вчинення ними нових злочинів.
При вирішенні цивільного позову суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.ст. 22, 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається виходячи із принципу змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, в т.ч. і щодо цивільного позову, який розглядається судом за правилами, встановленими КПК України із застосуванням норм ЦПК України для процесуальних відносин, що не врегульовані КПК України.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 9080 грн. (а.с.39-40) слід задовольнити повністю, оскільки він аргументований матеріалами кримінального провадження, визнаний обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також із підстав доведеності винуватості обвинувачених.
Також із цивільних відповідачів на користь держави підлягає стягненню у рівних частках судовий збір у сумі по 275,60 грн., оскільки розмір ставки судового збору за вимогу майнового характеру відповідно до ЗУ «Про судовий збір» складає 551,20 грн.
Речові докази, що передані на зберігання потерпілому, згідно ст. 100 КПК України підлягають залишенню у володінні власника (а.с. 74-75).
Запобіжний захід обвинуваченим у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін. (а.с. 21, 22, 26)
Процесуальні витрати за проведення оцінки майна (а.с.98) підлягають стягненню із обвинувачених на користь держави у рівних частках.
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі .
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі .
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній - особисте зобов`язання кожному.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити повністю.
Стягнути солідано з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 9080 (дев"ять тисяч вісімдесят) грн. у відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави по 440 грн. з кожного процесуальних витрат проведення оцінки майна №32 від 10.02.2016 року.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави по 275,60 грн. судового збору.
Речові докази: одну металеву драбину довжиною близько 2 м., кришку багажника до автомобіля ВАЗ 2101, тормозний диск до автомобіля ГАЗ 21, рульову тягу до автомобіля ГАЗ 21, дві гільзи циліндра двигуна із двома поршнями та кільцями до автомобіля ГАЗ 21, важелі передньої підвіски до автомобіля ГАЗ 21, та рульову тягу, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити в його розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати потерпілим, що не були присутні в судовому засіданні при його ухваленні.

Суддя