АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2151/2016
Слідчий суддя в 1-й інстанції: Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю власника майна ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СГ ГСУ НП України ОСОБА_9 погоджене прокурором, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, а саме: грошові кошти в сумі 40000 гривень, яке булотимчасово вилучене під час проведення обшуку в кімнаті 309 в приміщенні готельно-офісного комплексу, за місцем розташування ТОВ «Славутич Тревел» за адресою Київська область. м. Славутич, проспект Дружби Народів, які належать ОСОБА_8 .
В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого містить достатньо правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 КПК України та з метою збереження речових доказів, та з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна, наявні підстави для накладення арешту на вищевказані грошові кошти, оскільки слідчим доведено те, що у разі не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, існують ризики приховування або зникнення цього майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке було незаконно вилучене.

Мотивуючи свої вимоги, апелянт посилається на відсутність правових підстав для арешту майна, при цьому апелянт зазначає, що накладення арешту на майно, грубо порушує інтереси створюючи протиправні перешкоди у законному володінні, користуванні, розпорядженні належним майном. Також апелянт вказує, що при проведенні обшуку було вилучено майно, яке не зазначено в ухвалі слідчого судді. Це майно належить його дружині і вилучені кошти не мають ознак передбачених ст. 98, 170 КПК України і тому на переконання апелянта, не можуть бути використані, як доказ у кримінальному провадженні. Крім того апелянт зазначає, що слідчий суддя не врахував положення ст. 171 КПК України та прийняв до розгляду клопотання про накладення арешту з порушенням строків встановлених КПК.

Апеляційна скарга з доповненнями представника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року виділина з судового провадження та спрямована на повторний розгляд.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином повідомлявся, проте причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 та власника майна ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України з проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000564 від 05.10.2015 року за фактами розтрати службовими особами ДСП «Чорнобильська АЕС» державних коштів в великих та особливо великих розмірах, а також зловживання службовим становищем, призвело до тяжких наслідків, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст.191 та ч.2 ст.364 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, що внесене в межах зазначеного кримінального провадження, про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_8 та яке було тимчасово вилучене під час проведення обшуку в кімнаті 309 в приміщенні готельно-офісного комплексу, за місцем розташування ТОВ «Славутич Тревел» за адресою Київська область. м. Славутич, проспект Дружби Народів слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 170, 171 КПК України та містить правові підстави для його задоволення.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення; зокрема, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених упунктах 1-4частини першої статті 96-2Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбаченихКримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна

Таким чином, накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_8 є обґрунтованим. Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження і забезпечення можливої конфіскації майна та спеціальної конфіскації, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи ОСОБА_8 стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, якою задоволено клопотанняслідчого СГ ГСУ НП України ОСОБА_9 погоджене прокурором, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, а саме: грошові кошти в сумі 40000 гривень, яке булотимчасово вилучене під час проведення обшуку в кімнаті 309 в приміщенні готельно-офісного комплексу, за місцем розташування ТОВ «Славутич Тревел» за адресою Київська область. м. Славутич, проспект Дружби Народів, які належать ОСОБА_8 - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3