АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 р.,

за участю прокурора ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001181від 19 червня 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 28, ч. 5 статті 191, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 4 ст. 28, ст. 363, ч. 4 статті 28, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливихсправах Головного слідчого управлінняНаціональної поліції УкраїниОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно, право власності на яке зареєстроване за підозрюваним в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , а саме 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 97,2 квадратних метрів, житловою площею 53 квадратних метри.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи рішення слідчого судді незаконним, просить його скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_6 відмовити.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що в клопотанні слідчий не зазначив про доведеність необхідності арешту майна, а також наявності ризиків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 170, ч. 1 ст. 173 КПК України у відношенні щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та представника власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 12.04.2016 року було постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001181 від 19.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 255, частиною 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ст. 363, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, частиною 2 ст. 366, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Українського Центру оцінювання якості освіти, створивши злочинну організацію, з метою скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, діючи за передньою змовою, використовуючи своє службове становище, порушуючи правила захисту інформації, в інтересах третіх осіб, протиправно, систематично вносять зміни до програмного продукту «СПРУТ», змінюють та знищують інформацію, що зберігається на серверному обладнанні (носії інформації), що надає абітурієнтам привілеї при вступі до вищих навчальних закладів (у тому числі надає їм право на оплату навчання з державного або місцевого бюджетів).

Крім того, зазначені службові особи Українського Центру оцінювання якості освіти, діючи в складі злочинної організації, привласнили майно Українського центру оцінювання якості освіти шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, створили суб`єкти підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, заподіявши великої матеріальної шкоди державі, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших фізичних та юридичних осіб, використовували своє службове становище в супереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам, інтересам юридичних осіб, складали та видавали завідомо неправдиві офіційні документи, що спричинило тяжкі наслідки, вчинювали фінансові операції та правочини з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь, що передували легалізації (відмиванню) доходів, набували та використовували кошти, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь, що передували легалізації, вчинених в особливо великих розмірах.

Зокрема, встановлено, що службові особи Українського центру оцінювання якості освіти, діючи за передньою змовою, здійснювали втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи, змінювали та знищували інформацію, яка накопичується та оброблюється у програмному продукті «СПРУТ», з метою фактичної зміни результатів Зовнішнього незалежного оцінювання (далі - ЗНО) за 2015 рік.

09.10.2015 року начальникові відділу збору та обробки інформації Українського центру оцінювання якості освіти ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 статті 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 362, ч. 4 ст. 28 ст. 363, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

12.04.2016 р. старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, право власності на яке зареєстроване за підозрюваним в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , а саме 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 97,2 квадратних метрів, житловою площею 53 квадратних метри.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_6 зазначене у клопотанні.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0001181, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накласти арешт на майно.

Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції мотивував тим, що з метою забезпечення в подальшому виконання підозрюваним ОСОБА_6 кримінального покарання в частині конфіскації майна, при цьому з метою запобігання незаконному відчуженню майна, до вирішення справи по суті, на нього необхідно накласти арешт.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_6 .

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, право власності на яке зареєстроване за підозрюваним в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , а саме 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 97,2 квадратних метрів, житловою площею 53 квадратних метри.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співрозмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 квітня 2016 р.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001181 від 19 червня 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 4 ст. 28, ст. 363, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364, част. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на нерухоме майно, право власності на яке зареєстроване за підозрюваним в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , а саме 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 97,2 квадратних метрів, житловою площею 53 квадратних метри, залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 а л е н и к