Провадження № 1-кп/127/133/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 26.09.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006438 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ташкенту, Узбекистану, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
28.02.2005 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
10.08.2005 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення воді; звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
31.03.2006 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст.186, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
04.11.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі; звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
08.06.2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст.187, 71 КК України на 6 років позбавлення волі, 25.05.2015 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 9 місяців 22 дні,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 25.09.2015 року о 22 годині 17 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поруч магазину «Гроно», що розташований по проспекту Коцюбинського 35, помітив ОСОБА_6 та її дочку ОСОБА_8 , яких в цей день бачив в кафе «Проспект», де відпочивав разом зі своїми знайомими. В цей момент у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи його, ОСОБА_4 направився слідом за ОСОБА_6 та її дочкою до буді № НОМЕР_1 , що розташований по вулиці 50-річчя Перемоги. Перебуваючи в дворі та доводячи свій протиправний намір до кінця, ОСОБА_4 з корисливих спонукань підбіг до ОСОБА_6 та наніс їй численні удари кулаками по голові та обличчю. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1459 від 06.10.2015 року у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження синці на обличчі, на правому передпліччі, в лівій підпахвинній ділянці, крововиливи та садна на слизових оболонках верхньої та нижньої губ, які належать до легких тілесних ушкоджень. Характер і локалізація вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 свідчать про травматичні дії тупого твердого предмету у відповідні до локалізації ушкоджень ділянки голови та рук, що за механізмом утворення допускає можливість утворення внаслідок нанесення ударів кулаками в ділянки голови та рук. В цей час, ОСОБА_4 діючи відкрито та повторно заволодів її мобільним телефоном «SamsyngGT-S5230» ІМЕІ: НОМЕР_2 . Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 881 від 09.10.2015 року ринкова вартість мобільного телефону «SamsyngGT-S5230» з урахуванням зносу, на момент проведення експертизи могла становити 589,16 грн. Однак ОСОБА_4 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, так як його протиправні дії були зупинені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Також, стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 25.09.2015 року о 21 годині 45 хв., перебував в приміщенні кафе «Проспект», що розташоване поруч пологового будинку №2 по проспекту Коцюбинського в місті Вінниці, де вживав спиртні напої спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . За одним із столиків ОСОБА_4 помітив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка сиділа в компанії ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . В цей момент у ОСОБА_4 виник протиправний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння з корисливих спонукань, підійшов до ОСОБА_7 , після чого правою рукою схопився за її золотий ланцюжок плетіння «Нона» 585 проби вагою 8 г, на якому висів золотий кулон 585 пробити вагою 2,8 г та за золотий ланцюжок плетіння «Серпантин» 585 проби вагою 2,5 г, на якому висіли золотий хрестик вагою 3 г, що знаходились на шиї останньої та шляхом ривка потягнув їх в бік.
Згідно довідки Національного банку України № 90-02/11-013 від 11.11.2015 року станом на 25.09.2015 вартість одного грама золота 585 проби у брухті становила 456,80 грн., що загалом становить 7445,84 грн.
В цей момент ОСОБА_7 , усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_4 та бажаючи перешкодити йому, однією рукою схопилась за ланцюжки. Іншою відштовхнула ОСОБА_4 від себе. Від вказаного поштовху ОСОБА_4 втративши рівновагу та впав на підлогу кафе, таким чином не змігши закінчити свої злочинні дії до кінця.
Вказані дії ОСОБА_4 обвинуваченням кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні злочину не визнав, суду пояснив, що 25.09.2015 року він був в гаражі по роботі. До нього зателефонував його знайомий ОСОБА_15 , який повідомив, що помер їх спільний знайомий. В подальшому вони зустрілись біля пологового будинку звідки пішли в кафе, де сиділи до того моменту, коли прийшли потерпілі. Вільних місць в кафе не було. За столом сиділа компанія в якій були потерпілі, з присутніх за столом він знав лише ОСОБА_16 , а інших осіб він не знав. Коли він підійшов до столика потерпілих для спілкування з ОСОБА_17 , ближче до нього сиділа ОСОБА_18 та ще якась незнайома молода жінка. Підійшовши до столика він нагрубив і це ОСОБА_19 не сподобалось, в зв`язку з чим остання його відштовхнула, після чого, його забрав ОСОБА_15 і він повернувся за свій столик, за яким сидів до закриття кафе. Коли з ОСОБА_15 вийшли з кафе, пройшли декілька метрів та розійшлись в різні сторони. В подальшому його наздогнала одна з потерпілих, а саме ОСОБА_20 та в ході спілкуванні з нею, він їй нагрубив. Потім ОСОБА_17 ( ОСОБА_6 ) комусь телефонувала, у зв`язку з чим, він сказав їй, щоб вона надала йому телефон для того щоб він міг подивитись кому вона телефонує. В подальшому виникла сварка, під час якої він вдарив ОСОБА_17 ( ОСОБА_6 ), взяв телефон та подивився кому вона телефонувала. В цей час з під`їзду будинку вийшов син ОСОБА_6 та саме в цей момент він повернув ОСОБА_17 телефон так як намірів викрадати телефон в нього не було та він нікуди не тікав. В подальшому між ним, сином ОСОБА_6 та його товаришем виникла бійка. По закінченню бійки він пішов до центрального ринку, де його затримали працівники поліції. Наміру когось грабувати в нього не було, оскільки він мав кошти в той вечір, а щодо ОСОБА_6 вважає, що вчинив хуліганство.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що 29.09.2015 року вона з подругою ОСОБА_6 та ОСОБА_21 вирішили піти на концерт, що проходив в будинку офіцерів. По закінченню концерту вони пішли в кафе, що по вул. Коцюбинського в м. Вінниці. Перебуваючи в кафе, вона вживала пиво. Так як, в кафе було багато людей і столики були зайняті, вони хотіли піти звідти, проте помітили компанію з якої ОСОБА_22 підійшов до ОСОБА_21 та, поклавши руку на плече, забрав її на інший бік столу. В подальшому ОСОБА_23 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння підійшов до неї з правої сторони та поклав руку на плече. Вона його відштовхнула від чого він впав, при цьому зірвав з її шиї ланцюжок. В неї було два ланцюжка, один з яких був тонший на якому було 2 прикраси: хрестик та ладанка, який ОСОБА_23 падаючи зірвав, а інший ланцюжок ОСОБА_23 не зачепив. Вага ланцюжка, що порвав приблизно 2 гр., а іншого 17-18 гр. Ланцюжок ОСОБА_23 з шиї не зривав, ланцюжок їй повернуто. В подальшому вона мала розмову з матір`ю ОСОБА_4 , яка відшкодувала кошти за заподіяну шкоду ОСОБА_4 . Коли подзвонила до неї ОСОБА_20 , це вже було далеко за північ і вона просила приїхати, працівники поліції провели слідчі дії та допитали її. Протокол її прочитали в голос, який вона і підписала. Заяву про вчинення злочину писала вона, проте що саме писала не пам`ятає. ЇЇ викликали в поліцію та продиктували як написати заяву. Заяву писала приблизно о 4-5 годині ранку. Після зазначеної події, вона не мала наміру звертатися в поліцію.
Потерпіла ОСОБА_6 суду повідомила, що 25.09.2015 року після роботи вона поїхала в лікарню за донькою. Після лікарні разом з донькою вони поїхали на концерт, що проходив у будинку офіцерів. По закінченню концерту, близько 21 години, вони зайшли в кафе «Проспект» в якому вільних місць не було, всі столики були зайняті, проте за одним із столиків сиділи дві знайомі, які їх покликали. За столом вже сиділи дві знайомих та незнайомий їм хлопець, після чого вони присіли за столик. За сусіднім столиком почули як розбилась пляшка, повернувшись побачили, що за столиком сидів ОСОБА_4 із знайомим та дівчиною. Потім до їх столику підійшов ОСОБА_4 , став біля неї та її доньки і поклав руки на плече її та доньці. Потім донька встала і пішла за столик, а ОСОБА_4 пішов за донькою і поставив руку на плече ОСОБА_7 . Проте, ОСОБА_7 відштовхнула ОСОБА_4 , в вона в цей час розмовляла із знайомою, яка сиділа поруч. В подальшому вона побачила, що на підлогу впав золотий хрестик та ладанка із зображенням «Божої Матері», які вона з-під столу дістала. В цей час до столу підійшов знайомий ОСОБА_4 та забрав останнього. Вони ще трохи посиділи в кафе та вийшли: ОСОБА_7 пішла додому, а вони залишились біля кафе, проте коли переходили дорогу, побачили, що ОСОБА_4 стояв із знайомим біля магазину «Гроно». Вона сказала доньці, щоб та йшла додому, а сама йшла за нею. В цей час неподалік від неї йшов ОСОБА_4 , вона зупинилась за будинком та почала говорити з ОСОБА_4 , в ході розмови відбулась сварка, після чого вона пішла до під`їзду будинку та почала плакати. Підійшовши до дверей під`їзду будинку вона намагалась відчинити двері та зайти в середину будинку, проте ОСОБА_4 шарпнув її за капюшон і рукою вдарив її один раз під ліве око та другий раз в лоб від чого вона присіла. В цей час донька була в під`їзді та побігла покликати на допомогу її сина. Знаючи, що в кармані телефон, вона вирішила дістати телефон і подзвонити до сина, проте ОСОБА_4 , не видираючи її телефон, хотів подивитись, чи вона когось набрала чи ні. ОСОБА_4 не встиг повернути їй телефон, а в цей момент вибіг її син зі своїм другом, і вони всі разом зайшли за ріг будинку, де син запитав ОСОБА_4 навіщо він вдарив його матір, потім вона сказала сину забрати в ОСОБА_4 телефон, після чого вона пішла до під`їзду будинку. Приблизно через 15-20 хвилин пришла міліція. Потім вони сиділи на лавочці та розповідали про всі події, а слідчий все записував. Вона пояснювала, що ОСОБА_4 на неї не нападав з метою заволодіння майном, він просто хотів подивитись чи вона набрала кого-небудь по телефону чи ні та не надавав їй можливості подзвонити. Вона запам`ятала лише два удари, які її наніс ОСОБА_4 . Міліцію викликали, тому що її вдарили. Вона слідчому розповідала як все було. Вона слідчому говорила, що ОСОБА_4 не давав їй подзвонити. Після відтворення в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту за її участю, потерпіла зазначила, що там все вірно нею вказано, що ОСОБА_4 за рогом будинку звернувся до неї в нелітературній формі з вимогою віддати ланцюжок, вона почала тікати, він її наздогнав та наніс їй чотири-п`ять ударів по обличчю та після цього взяв її телефон.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 25.09.2015 року він з ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та Маліновським сиділи в кафе «Проспект» та вживали алкогольні напої. В кафе він перебував з 17 до 20 години та за яких обставин вчинявся злочин, він не бачив. ОСОБА_4 , перебуваючи в кафе поводив себе нормально. В той день у ОСОБА_4 при собі були кошти.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що 25.09.2015 року він був з товаришем ( ОСОБА_10 ) вдома, вони вийшли з квартири щоб покурити, в цей момент відчинились двері ліфта, з якого вийшла сестра ( ОСОБА_8 ), яка повідомила, що хтось б`є маму. Він з другом на ліфті спустився до входу в під`їзд будинку та побачив, що з правої сторони вхідних дверей під`їзду сиділа на корточках мати, а ОСОБА_4 стояв біля неї і тримав її лівою рукою за плече. Побачивши це він з другом почали наносити ОСОБА_4 удари, в ході чого вони всі разом відходили від під`їзду будинку, а матір йшла за ними. В цей час він побачив, що на обличчі матері, а саме, під оком наявний синець, проте під яким саме оком не пам`ятає. Крім того, матір повідомила, що в ОСОБА_4 її телефон. В цей час ОСОБА_24 тримав ОСОБА_4 , а тому підійшовши швидким кроком до ОСОБА_4 , в якого в правій руці був телефон матері, забрав його. Після чого товариш відпустив ОСОБА_4 і вони почали розмовляти з останнім, з приводу того, що ОСОБА_4 зробив з його матір`ю. Завівши мову щодо виклику міліції, ОСОБА_4 почав швидким кроком йти в сторону магазину «Гроно», а він з другом за ним, кричали до останнього, «Стій!, викличемо міліцію». ОСОБА_4 біля зупинки перебіг вул. Коцюбинського та пішов швидким кроком в сторону пологового будинку. Біля пологового будинку, до приїзду працівників міліції, вони намагались затримати ОСОБА_4 . Міліцію здається викликав його знайомий. ОСОБА_4 в цей час був в стані алкогольного сп`яніння. Міліція прибула приблизно через 15-20 хвилин та зупинилась навпроти пологового будинку, слідчий пішов до матері, а він з другом та двома працівниками міліції пішли шукати ОСОБА_4 в сторону вул. Тімірязєва, біля ТЦ «Жовтень». Коли вийшли на вул. Некрасова, біля рогу будинку, що неподалік від ломбарду та перукарні, зустріли ОСОБА_4 та забрали останнього до автомобіля працівників міліції. ОСОБА_4 в цей час поводив себе спокійно та не тікав. Підійшовши до автомобіля міліції почали перевіряти документи, допит його проводили у райвідділі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що потерпіла ОСОБА_6 це її мати. Так, 25.09.2015 року вона була в лікарні та після цього з мамою та маминою подругою ОСОБА_7 пішли на концерт, який проходив в будинку офіцерів, а потім пішли в кафе. За столиком в кафе сиділи мама, її дві подруги та ще один чоловік. Потім до них підійшов обвинувачений ( ОСОБА_4 ), а саме до неї. Мати відвела її до своєї подруги та заспокоювала, щоб вона не боялась, а ОСОБА_4 зірвав з шиї маминої подруги ланцюжок. ОСОБА_4 стояв позаду маминої подруги та з цього місця зірвав ланцюжок який у нього випав. Потім вони вийшли з кафе та побачили, що ОСОБА_4 стояв на вулиці з товаришами. В подальшому ОСОБА_7 пішла до себе додому, а вона з мамою пішла до себе додому. В цей час, за ними йшов ОСОБА_4 який щось говорив до них та погрожував, через що вона швидко побігла до під`їзду, де вони проживають, щоб покликати на допомогу її брата ( ОСОБА_9 ), а мати залишилась позаду. В цей час її брат ОСОБА_9 був з другом в під`їзді їх будинку. В подальшому вона чула крики матері, проте як ОСОБА_4 наносив матері тілесні ушкодження вона не бачила, тому що залишилась в під`їзді. Потім вона бачила, як ОСОБА_9 наздоганяв ОСОБА_4 , так як останній забрав в матері мобільний телефон. Після чого ОСОБА_9 викликав поліцію. Від нанесених ОСОБА_4 тілесних ушкоджень матері на її лівому боці залишився синяк.
Свідок ОСОБА_25 суду повідомила, що працює в кафетерії по просп. Коцюбинського в м. Вінниці. Так, 25.09.2015 року вона перебувала на роботі, до них прийшли працівники міліції, які на фото показали ОСОБА_4 , на що вона підтвердили, що ОСОБА_4 був в кафе в стані сильного алкогольного сп`яніння. В ОСОБА_4 були кошти, які він не міг їх порахувати. ОСОБА_4 в кафе сидів в одній стороні, а потерпілі сиділи в іншій стороні. ОСОБА_4 підійшов до їх столику та обійняв обох за плечі (потерпілу ОСОБА_6 і її доньку). Коли вже кафе закривалось, до неї підійшла потерпіла ОСОБА_6 та повідомила, що в кафе зривають ланцюжки, а вони вже вимикають світло. Потім коли вже закривали кафе, вона побачила, що спочатку зайшов ОСОБА_4 за магазин «Гроно» в двір, а ОСОБА_6 пішла за ним. Доньки ОСОБА_6 , в той час вона не бачила.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду повідомила, що з потерпілими була раніше знайома, перебувала в дружніх відносинах. Так, 25.09.2015 року, у вечірній час, вона була з потерпілими ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) , а також з донькою ОСОБА_6 та ще якимось хлопцем в кафе, що по просп. Коцюбинського в м. Вінниці, де відпочивали, вживали алкогольні напої, проте в стані сильного алкогольного сп`яніння не перебували. Перебуваючи в кафе з`явився у неї з-за спини раніше не знайомий їй ОСОБА_4 , який відпочивав за окремим столиком та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Підійшовши до них ОСОБА_4 , падаючи вдарився головою та зірвав ланцюжок з шиї потерпілої ( ОСОБА_7 ), після чого, ОСОБА_26 забрав його товариш. В подальшому вони продовжили відпочивати. Точно не пам`ятає чи покидали кафе разом чи ні, ОСОБА_27 ( ОСОБА_7 ) пішла на маршрутне таксі, а ОСОБА_28 ( ОСОБА_6 ) пішла додому. Крім того зазначила, що показання слідчому надавала в понеділок зранку.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 суду повідомив, що не пам`ятає точний час, коли він прогулювався з дружиною та зустрів ОСОБА_4 , який запросив їх в кафе, проте вони відмовились, оскільки не мали вільного часу, були справи по роботі. Точної дати він не пам`ятає, проте зазначив, що це відбулося восени, перший раз зустрів ОСОБА_4 , то було видно на вулиці, а другий раз, то вже сутиніло. ОСОБА_4 був в стані алкогольного сп`яніння та поводив себе нормально, запропонував йому випити, проте він знову відмовився. З ОСОБА_4 порозмовляв, після чого він пішов, проте куди пішов, він не бачив. В той день ОСОБА_4 йому позичив 150 грн. Бачив як ОСОБА_4 зайшов в кафе та впав, проте як останній впав він не бачив, після чого, ОСОБА_4 допоміг піднятися якийсь хлопець і посадив його. В той час вже кафе зачинялось, тому вони вийшли на вулицю, до нього підійшла якась жінка. За столиком в кафе сиділи приблизно шестеро дівчат, вони теж вживали алкогольні напої. В той час як ОСОБА_4 впав в кафе було багато людей, а він в той час перебував біля барної стійки. Коли ОСОБА_4 піднявся, то дівчата за столиком продовжували вживати алкогольні напої. Коли кафе зачинялося, всі вийшли на вулицю, біля кафе було багато людей. В той момент до ОСОБА_4 підійшла дівчина і вони кудись відійшли. ОСОБА_4 пішов в сторону магазину «Гроно», а за ним пішла дівчина. Після чого, він ОСОБА_4 не бачив.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_4 він знайомий приблизно 8 років. Так, 25.09.2015 року з ОСОБА_4 та спільними друзями відпочивали у кафе «Проспект», що по вул. Коцюбинського в м. Вінниці, де вживали алкогольні напої, проте ОСОБА_4 вживав тільки пиво. В ході перебування в кафе ОСОБА_4 пішов до вбиральні та, повертаючись, підійшов до компанії дівчат, які сиділи за столиком, на відстані від нього приблизно 10 метрів та вживали спиртні напої. Будучи біля столику згаданої компанії, одна з дівчат штовхнула ОСОБА_30 від чого останній впав, побачивши, що ОСОБА_4 впав, він підійшов до нього, підняв та відвів за свій столик, де вони продовжили випивати. В подальшому, приблизно о 22 годині ночі, коли кафе зачинилося, він з ОСОБА_4 вийшли з кафе на вулицю, біля магазину «Гроно», перекурили та розійшлись в різні сторони. В цей час потерпілих він не бачив, а про викрадений золотий ланцюжок він дізнався пізніше від слідчого.
З досліджених судом доказів, що надані прокурором під час судового провадження вбачається, що 26.09.2015 року з заявою про вчинення злочину звернулась ОСОБА_7 . Згідно вказаної заяви вона просить прийняти міри до невідомої особи, яка перебуваючи в приміщені кафе, яке розміщене поруч пологового будинку №2, що по вул. Коцюбинського в м. Вінниці, відкрито шляхом ривка намагався заволодіти її золотим ланцюжком 585 проби, хрестиком та іконкою з ліком «Божої Матері», що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.09.2015 року.
З заяви ОСОБА_7 вбачається, що остання долучила до матеріалів кримінального провадження два золотих ланцюжка, хрестик, кулон та медальйон із зображенням «Божої Матері», які намагався викрасти незнайомий чоловік в кафе «Проспект».
Видані потерпілою речі оглянуті в ході досудового слідства, що підтверджується протоколом огляду від 06.10.2015 року з фототаблицями. З вказаного протоколу слідує, що видані речі є прикрасами із золота, через наявність на них відповідної проби, встановлено їх вагу та зовнішній вигляд, відображено наявність пошкодження одного із ланцюжків.
З постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06.10.2015 року вбачається, що добровільно видані золоті ланцюжки, золотий кулон, золотий хрестик та медальйон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 що підтверджується розпискою останньої.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 28.09.2015 року, вбачається, що свідок ОСОБА_14 серед пред`явлених осіб впізнала особу під №3 ( ОСОБА_4 ), зазначивши, що саме даний чоловік поводив себе в кафе неадекватно та зірвав з шиї її знайомої Лариси золотий ланцюжок. Вказану особу вона впізнала по одягу рисам обличчя.
Згідно повідомлення УНБУ у Вінницькій області від 11.11.2015 року вартість одного грама золота 585 проби станом на 25.09.2015 року становила 456 грн. 80 коп.
Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 03.02.2016 року матеріальна та моральна шкода завдана неправомірними діями ОСОБА_4 відшкодована. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ст. 186 КК України просить закрити.
Також, з заявою про вчинення злочину звернулась ОСОБА_6 . Згідно вказаної заяви вона просить прийняти міри до невідомої особи, яка 25.09.2016 року о 22 годині, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , шляхом застосування фізичної сили, заволоділа її мобільним телефоном марки «Самсунг» з сім картою «Лайф» з номером НОМЕР_3 , чим завдала матеріальної шкоди на суму 300 грн., що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.09.2015 року.
Згідно висновку експерта №1399 від 28.09.2015 року у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження - синці на обличчі, на правому передпліччі, в лівій підпахвинній ділянці, крововиливи та садна на слизових оболонках верхньої та нижньої губ. Вказані ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи -25.09.2015р.
З висновку експерта №1459 від 30.10.2015 року вбачається, що у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження - синці на обличчі, на правому передпліччі, в лівій підпахвинній ділянці, крововиливи та садна на слизових оболонках верхньої та нижньої губ, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи -25.09.2015р. Діагноз «закритий перелом кісток носа без зміщення уламків», що виставлений у «виписці» №22794 від 28.09.15р. з МКЛ ШМД м. Вінниці на ім`я ОСОБА_6 , не може бути взятий до уваги при судово-медичній оцінці, як такий, що не підтверджений об`єктивними даними - ознак перелому не виявлено рентгенологом лікарні (опис від 29.09.15р.) і при вивченні рентгенограм в ході проведення експертизи (згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.). Характер і локалізація виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 за механізмом утворення допускають можливість їх утворення за будь-якого положення, за умов доступності контакту травмуючого предмета з відповідними ділянками тіла. Характер і локалізація вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 свідчать про травматичні дії тупого твердого предмету (предметів) у відповідні до локалізації ушкоджень ділянки голови та рук, що за механізмом утворення допускає можливість утворення за обставин, відображених у матеріалах кримінального провадження за показами ОСОБА_6 (протокол допиту від 26.05.15р.), ОСОБА_9 (протокол допиту від 26.09.15р.), ОСОБА_31 (протокол допиту від 26.09.15р.), тобто внаслідок нанесення ударів кулаками в ділянки голови та рук.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.09.2015 року, слідує, що ОСОБА_6 серед пред`явлених осіб впізнала особу під №3 ( ОСОБА_4 ), зазначивши, що саме даний чоловік наносив їй тілесні ушкодження 25.09.2015 року біля під`їзду будинку №31 по вул. 50-річчя Перемоги та забрав в неї мобільний телефон «Самсунг». Вказану особу вона впізнала по одягу, а саме білій футболці та жилетці кольору хакі, а також за зростом, тілобудові, кольору волосся та рисам обличчя.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 30.09.2015 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_6 та понятих, відеозапис якого переглянуто судом під час судового розгляду, потерпіла вказала на обстановку та обставини її пограбування, що відбулося 25.09.2015 року приблизно о 22 год. 30 хв., а саме як вона з донькою поверталася з кафе додому та біля магазину «Гроно» її донька помітила, що за ними слідує чоловік, який перед цим в кафе з її подруги зірвав золотий ланцюжок. Коли вона з донькою підійшли до під`їзду, то ця особа їх наздогнала та звернулась до неї за рогом будинку зі словами «Нелітературний вираз! Віддай цепочку!», а потім наздогнавши її біля під`їзду, почала наносити удари кулаками в голову, нанісши 4-5 ударів, і в ході нанесення ударів забрала мобільний телефон. Під час вказаного вийшов її син із другом, який присік дії нападника та забрав в нього її мобільний телефон.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.09.2015 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 та понятих, відеозапис якого переглянуто судом під час судового розгляду, ОСОБА_9 в присутності понятих зазначив обставини за яких він побачив нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та відкритого викрадення в неї мобільного телефону, а саме зазначив місце, де перебувала його мати, коли він вийшов з під`їзду, та бачив як особа наносила матері удари кулаком в голову, вказав, що обвинувачений почав відходити від місця події, а мати у вказаний час повідомила про те, що у нього її мобільний телефон. Вказав, яким чином він забрав телефон матері в обвинуваченого.
Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 26.09.2015 року, вона долучила до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон марки «SamsyngGT-S5230», яким в неї із застосуванням фізичної сили заволоділа невідома особа.
Вказаний телефон оглянуто та видано в присутності понятих, що підтверджується протоколом огляду від 26.09.2015 року.
Згідно висновку експерта №881 від 09.10.2015 року ринкова вартість мобільного телефону «SamsyngGT-S5230», з урахуванням зносу, на момент проведення експертизи могла становити 589,16 грн.
З протоколу огляду предмету від 06.10.2015 року слідує здійснення огляду приміщення кафе, розташованого по АДРЕСА_3 , в ході якого адміністратор кафе ОСОБА_32 добровільно надала працівникам міліції відеозапис з камер спостереження за період часу з 22 год. до 23 год. 50 хв. 25.09.2015 року, що також підтверджується змістом її заяви.
Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 19.10.2015 року мобільний телефон «SamsyngGT-S5230» ІМЕІ: НОМЕР_2 , DVD-диск з відеозаписом з камери спостереження кафе від 25.09.2015 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, мобільний телефон передано ОСОБА_6 , що підтверджується її розпискою від 19.10.2015 року.
Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.11.2015 року, вилучений у ОСОБА_4 мобільний телефон «HTC Desire 600» з сім картами визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Вінницького ГУПТ, що підтверджується квитанцією №817 від 19.11.2015 року.
Роздруківками про рух коштів, підтверджено наявність коштів у обвинуваченого станом на 25.09.2015 року.
Згідно заяви ОСОБА_6 від 09.02.2016 року матеріальна та моральна шкода завдана ОСОБА_4 в результаті конфліктної ситуації, яка мала місце 25.09.2015 року відшкодована. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 просить закрити.
Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідивши письмові докази у справі та дослідивши, в порядку ст. 359 КПК України, відеозаписи, суд дійшов наступних висновків.
З показань обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_4 визнав, що він дійсно 25.09.2015 року став учасником подій за участю потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Так, в ході його допиту ОСОБА_4 зазначив, що він дійсно перебував в кафе «Проспект» в той вечір, де в колі знайомих вживав алкогольні напої. ОСОБА_4 підтвердив факт того, що він підійшов до столика де сиділи потерпілі, вказав, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, щось сказав, що не сподобалось потерпілій ОСОБА_7 , яка його відштовхнула та він впав, і після цього, його забрав від столику потерпілих його знайомий. Разом з тим, обвинувачений зазначив, що жодних дій, направлених на заволодіння ланцюжком чи іншими прикрасами потерпілої він не вчиняв.
Таким чином, з показань обвинуваченого вбачається, що він не вчиняв жодних дій щодо заволодіння ланцюжком потерпілої, а також те, що він взагалі не помітив, що в результаті його падіння було зірвано ланцюжок з шиї потерпілої ОСОБА_7 .
Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_4 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, тобто як вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Злочин, передбачений ст. 186 КК України є умисним корисливим злочином, що передбачає обов`язкове доведення стороною обвинувачення наявності прямого умислу в ОСОБА_4 на заволодіння чужим майном.
За пропозицією сторони обвинувачення судом досліджено наступні докази: допитано потерпілу ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , досліджено заяву потерпілої ОСОБА_7 від 26.09.2015 року, заяву, протокол та постанову, відповідно до яких золоті прикраси потерпілої визнані речовими доказами, протоколу пред`явлення особи для впізнання від 28.09.2015 року за свідком ОСОБА_14 , повідомлення НБУ про вартість золота.
Разом з тим, сукупність вказаних доказів не підтвердила наявність в ОСОБА_4 умислу на вчинення грабежу, його умисних дій щодо заволодіння майном виходячи з наступного.
З показань потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що вона підтвердила факт того, що в компанії ОСОБА_6 , її дочки та подруги, перебувала в приміщенні зазначеного кафе, сиділа за столиком та відпочивала. В цей час до їх столика підійшов ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та поклав руку їй на плече. Вона його відштовхнула від чого ОСОБА_4 впав, при цьому зірвав з її шиї золотий ланцюжок.
Отже, сама потерпіла в судовому засіданні вказала, що золотий ланцюжок в неї розірвався та впав на підлогу, хоча і в наслідок дій ОСОБА_4 (зачепився падаючи), проте, в зв`язку з тим, що потерпіла штовхнула ОСОБА_4 від чого він і впав. Тобто потерпіла не вказала на те, що у зазначений момент (зриву з її шиї ланцюжка) ОСОБА_4 діяв умисно з метою заволодіння її майном.
Згідно ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Саме тому суд приймає до уваги вказані показання потерпілої, а не зміст її заяви до правоохоронних органів в якій вона просила прийняти міри до особи, що відкрито шляхом ривка намагався заволодіти її золотим ланцюжком, хрестиком та іконкою.
Крім того, суд звертає увагу, що в судовому засіданні підтверджені іншими доказами показання потерпілої ОСОБА_7 , а не зміст її заяви, який жодним іншим доказом у справі не підтверджений.
Так, показання потерпілої ОСОБА_7 повністю узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні зазначила, що до їх компанії дійсно підійшов обвинувачений, який поклав руку на плече потерпілій, у відповідь на що ОСОБА_7 його відштовхнула. ОСОБА_6 вказала, що потім вона побачила, що на підлогу впав золотий хрестик та ладанка із зображенням «Божої Матері», які вона з-під столу дістала. В цей час до столу підійшов знайомий ОСОБА_4 та забрав останнього. Тобто потерпіла ОСОБА_6 підтвердила суду той факт, що саме ОСОБА_7 відштовхнула ОСОБА_4 та від вказаного поштовху він впав.
Вказані показання потерпілих узгоджуються між собою та показаннями свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що ОСОБА_4 повертаючись з вбиральні, підійшов до компанії дівчат, які сиділи за столиком та одна з дівчат штовхнула ОСОБА_30 від чого останній впав. Побачивши, що ОСОБА_4 впав, він підійшов до нього, підняв та відвів за свій столик, де вони продовжили випивати.
Свідок ОСОБА_14 (працівник кафе) вказала, що ОСОБА_4 перебував біля дівчат, а потім, падаючи вдарився головою та зірвав ланцюжок з шиї потерпілої ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_4 забрав його товариш. В подальшому вони продовжили відпочивати.
Таким чином всі свідки у справі та потерпілі стверджують про єдиний розвиток події, а саме те, що ланцюжок було зірвано з шиї потерпілої ОСОБА_4 внаслідок його падіння від поштовху потерпілої ОСОБА_7 , що свідчить про те, що прокурором не доведено умисність дій ОСОБА_4 у вказаний момент.
Заява потерпілої про видачу пошкоджених прикрас, протокол їх огляду та постанова про визнання їх речовими доказами у справі, наявність умислу ОСОБА_4 на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, жодним чином не підтверджують, оскільки вони лише констатують факти, що у потерпілої прикраси були та підтверджують факт пошкодження (розриву) ланцюжка. Саме тому, зазначені докази суд не вважає такими, що доводять наявність умислу обвинуваченого, оскільки сам по собі факт пошкодження ланцюжка потерпілої про вказане свідчити не може.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на прокурора, що передбачено ст. 92 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Сукупність доказів у справі свідчить, що сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а тому суд виключає з обвинувачення ОСОБА_4 зазначений епізод через не доведення, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Щодо епізоду обвинувачення ОСОБА_4 у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна потерпілої ОСОБА_6 , поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, суд дійшов наступних висновків.
Обвинувачений ОСОБА_4 в ході його допиту визнав, що він зустрів потерпілу ОСОБА_6 біля магазину «Гроно» 25.09.2015 року біля 22.00 години.
Такі показання обвинуваченого підтверджуються записом із камер відеоспостереження, що отриманий у встановленому порядку та переглянутий в судовому засіданні. З вказаного відеозапису вбачається, що 25.09.2015 року потерпіла ОСОБА_6 проходила біля вказаного магазину та там її перестрів обвинувачений, який пішов поруч з нею у арку, що веде до подвір`я будинку де проживає потерпіла. З вказаного відеозапису судом встановлено, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить його хитка хода. Факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння підтверджений і самим ОСОБА_4 . З зазначеного відеозапису судом встановлено, що саме обвинувачений наздогнав потерпілу, яка проходила поруч, а потім прослідував за потерпілою в арку та там вони зупинились.
Згідно показань обвинуваченого, там між ним та потерпілою сталась суперечка в ході, якої він її побив. Під час побиття потерпіла дістала телефон та він з метою подивитись кому вона дзвонила взяв його та потім віддав. В цей час з під`їзду вийшов син потерпілої з другом, які його побили та він пішов. При цьому обвинувачений стверджує, що не мав наміру заволодіти майном потерпілої, бив її з хуліганських спонукань.
Оцінюючи такі показання обвинуваченого, мотив його дій та мету, суд приймає до уваги показання потерпілої. Так, потерпіла вказала, що ОСОБА_4 , стоячі в арці, не давав їй можливості пройти та звернувся до неї в нелітературній формі з вимогою віддати ланцюжок. Вказаний розвиток події вбачається і з протоколу слідчого експерименту відеозапис до якого переглянуто судом. Так, з зазначеного слідчого експерименту вбачається, що потерпіла повідомила слова ОСОБА_4 «… (нелітературний вираз)! Віддай цепочку!», вказаний вираз ОСОБА_4 потерпіла вказала і в судовому засіданні.
При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про недопустимість вказаного доказу, оскільки він відповідає вимогам ст. 240, 104 КПК України та зміст вказаної слідчої дії повністю підтверджений потерпілою в судовому засіданні.
Суд враховує, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під грабежем за статтею 186 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Грабіж вважається закінченим з моменту коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним.
Зазначені докази підтверджують мотив дій обвинуваченого та переконливо свідчать, що ОСОБА_4 з самого початку наздогнав потерпілу та почав діяти саме з корисливого мотиву, бажаючи відкрито заволодіти її майном.
Подальший розвиток події злочину вбачається із показань потерпілої та даних слідчого експерименту, яка повідомила, що вона продемонструвала ОСОБА_4 , що в неї на шиї не має ланцюжка та почала тікати до під`їзду де її наздогнав обвинувачений та почав наносити удари (близько 4-5 по обличчю). Факт нанесення ударів ОСОБА_4 підтверджується і показаннями обвинуваченого, який хоча і намагався применшити свою роль, проте вказав, що наніс 1-2 удари потерпілій, висновком судово-медичної експертизи, яким встановлено в потерпілої наявність синців на обличчі, на правому передпліччі, в лівій підпахвинній ділянці, крововиливи та садна на слизових оболонках верхньої та нижньої губ, а також відеозаписом слідчого експерименту від 30.09.2015 року в ході перегляду якого судом встановлено наявність на обличчі потерпілої залишкових явищ отриманих травм.
З показань потерпілої та обвинуваченого слідує, що саме у вказаний час, під час нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вирвав з рук потерпілої мобільний телефон, тобто вчинив дії щодо заволодіння чужим майном під час застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що підтверджено висновками СМЕ №1399, № 1459, якими виявлені в потерпілої тілесні ушкодження віднесено да категорії легких тілесних ушкоджень.
Разом з тим, у вказаний час з під`їзду будинку вийшов син потерпілої ( ОСОБА_9 ) разом із другом, яких покликала донька потерпілої ОСОБА_8 , що підтверджується показаннями обвинуваченого, потерпілої, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Так, з їх показань слідує, що ОСОБА_8 на прохання матері, яка з самого початку, побачивши ОСОБА_4 , злякалась його та попросила доньку покликати брата, покликала ОСОБА_9 , який вийшов з під`їзду разом із другом та побачив, що мати сидить в кутку біля входу в будинок, а на неї замахується з ударом ОСОБА_4 .
Зазначені показання свідок підтвердив і в ході слідчого експерименту, що підтверджено відеозаписом вказаної слідчої дії. Згідно вказаного протоколу, показань свідка та потерпілої, після того, як на допомогу потерпілій вийшов ОСОБА_33 , ОСОБА_4 почав відходити від місця злочину.
При цьому, з показань вказаних осіб та слідчих експериментів судом встановлено, що відходив ОСОБА_4 від потерпілої з її телефоном в руках, який в нього відібрали пізніше ОСОБА_9 та його друг. Сталось зазначене після повідомлення їм потерпілою про заволодіння обвинуваченим вказаним телефоном.
Сукупність вказаних доказів спростовує версію обвинуваченого, що він діяв з хуліганських мотивів та не мав наміру заволодівати телефоном потерпілої, оскільки доказами у справі встановлено зворотнє, а саме те, що він з самого початку підійшов до потерпілої з метою заволодіння її майном, що підтверджено показаннями потерпілої та слідчим експериментом з її участю, та потім заволодів її телефоном, застосовуючи насильство характерне для грабежу, що підтверджено показаннями потерпілої, висновками СМЕ, показаннями свідків та слідчими експериментами, проте не зміг розпорядитись викраденим. Твердження сторони захисту про наявність коштів в обвинуваченого в той день, жодним чином висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого не спростовує.
Таким чином, оцінивши сукупність доказів у справі, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.15 ч. 2 ст. 186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики вбачається, що ОСОБА_4 за місцем проживання скарг на нього з боку сусідів та матеріалів з УВС на адресу ПП «Бокуд» не надходило.
Відповідно до повідомлення КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 29.09.20915 року ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку в закладі не перебуває.
З вимоги про судимість відносно обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має п`ять непогашених судимостей за вчинення корисливих злочинів, останній раз засуджений 08.06.2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст.187 КК України на 6 років позбавлення волі, 25.05.2015 року звільнений умовно-достроково з відбутим строком 1 рік 9 місяців 22 дні.
Таким чином, обвинувачений вчинив закінчений замах на умисний тяжкий корисливий злочини в період умовно-дострокового звільнення, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вину у вчиненні злочинів не визнав, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає добровільне відшкодування шкоди потерпілій, яка претензій до нього не має.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який в шосте притягується до кримінальної відповідальності, жодна з попередніх п`яти судимостей не погашена, вчинив замах на тяжкий корисливий злочин, вину не визнав, вчинив злочин із застосуванням насильства відносно жінки, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі з урахуванням приписів ст. 68 КК України, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Враховуючи, що обвинуваченим вчинено злочин в період умовно дострокового звільнення, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 71 КК України та призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків.
Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі за проведення експертизи та вирішити питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 186 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 08.06.2011 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання, тобто з 21.12.2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.09.2015 року до 24.11.2015 року та з 21.12.2015 року до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два позбавлення волі.
До набуття вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 384,00 гривні.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон «SamsyngGT-S5230» ІМЕІ: НОМЕР_2 , який переданий власнику ОСОБА_34 на відповідальне зберігання залишити ОСОБА_6 .
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме DVD-диск з відеозаписом з камери спостереження кафе від 25.09.2015 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон «HTC Desire 600» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 з сім картами з номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів згідно квитанції №817 від 19.11.2015 року повернути ОСОБА_4 .
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: