Справа № 361/821/16-к
Провадження № 1-кп/361/105/16
У Х В А Л А
ПІДГОТОВЧОГО СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ
=========================================================================
02 березня 2016 року м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого, судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представник потерпілого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Червоний Чабан Каланчакського району Херсонської області, громадянина України, одруженого, маючого малолітню дитину, із вищою освітою, працюючого головним бухгалтером комунального закладу «Центр муніципального управління та розвитку місцевого самоврядування» Броварської районної ради в м.Бровари, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , міра запобіжного заходу на даний час не обиралась, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимий,
у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.191ч.2; 191ч.3 КК України,-
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час досудового розслідування згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувалися.
Ухвалою суду від 12 лютого 2016 року вказані матеріали кримінального провадження призначені судом до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
В судове засідання прибули прокурор ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_5 , представник потерпілого ОСОБА_4 .
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам процесуального законодавства. Зокрема, в письмовому клопотанні вказано, що суб`єктивна сторона інкримінованого злочину не доведена, не були витребувані в оригіналах документи та не прилучені до справи. Щодо заявленого цивільного позову то не зрозуміло хто позивач, оскільки ПВНЗ «Економіко-технологічний університет» визнаний банкрутом.
Прокурор вважав, що кримінальне провадження можливо призначати до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам чинного законодавства, посилання обвинуваченого і захисника про недолучення документів не може бути підставою повернення обвинувального акту на до оформлення. Стосовно доказів і доведеності вини обвинуваченого то ці питання не є предметом розгляду в підготовчому засіданні, а будуть надані стороною обвинувачення в процесі судового слідства.
Представник потерпілої сторони підтримала думку прокурора та вказала, що вона є належним представником потерпілого відповідно до наданої довіреності.
Будь-яких інших клопотань від учасників підготовчого судового засідання не поступило.
Заслухавши в підготовчому судовому засіданні учасників судового розгляду суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.
Суд в підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог п.3ч.3ст.314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно п.13ч.1ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам передбаченим статтею 291 цього Кодексу.
Відповідно до ст.291ч.2п.5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Аналіз змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування указує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого конкретного обвинувачення, не вказані кваліфікуючі ознаки інкримінованих злочинів, не викладені належним чином фактичні обставини злочинів.
Так, обвинувальний акт розділений на дві частини з вказівкою фактичні обставини кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення. Зі змісту вказаного обвинувального акта видно, що ці дві названі частини ідентичні. За викладеним змістом обвинувачення повністю співпадає з таким же викладом в фактичних обставинах.
Щодо обвинувачення, то таке вказане з посиланням на статті Кримінального Кодексу України, але разом з тим не конкретизоване, не вказано правильно кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого частиною другою і третьою статті 191 КК України. Зокрема, по епізоду за ч.2ст.191 КК України вказано, що злочин вчинено шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а по решті 29-ти епізодах вказано, що привласнення майна відбулось, оскільки таке перебувало у віданні обвинуваченого, тобто мається протиріччя.
Об`єктивна сторона інкримінованих злочинів виписана не конкретно, не вказано форму вчинення злочину, оскільки вказаний злочин передбачає три різні форми вчинення злочину: привласнення, розтрата чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем. Суб`єкт злочину здійснює повноваження щодо майна на законній підставі: наділений правомочністю щодо розпорядження, управління, доставки, зберігання майна тощо.
Із змісту обвинувального акта не можливо встановити згідно яких документів і якими службовими повноваженнями був наділений ОСОБА_6 в названому приватному навчальному закладі, не вказано його функціональних обов`язків, не визначено порядок надходження коштів та подальший їх рух в цьому закладі і хто за них відповідав.
Суд вважає, що органом досудового розслідування в обвинувальному акті не розкрита об`єктивна сторона інкримінованих ОСОБА_6 злочинів.
Залишивши поза увагою відсутність висунутого конкретного обвинувачення щодо підозрюваного прокурор порушив вимоги чинного законодавства.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а`п.3ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).
Із урахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого конкретного обвинувачення, суттєво утруднює з`ясування судом обставин і робить неможливим здійснення ОСОБА_6 належного захисту своїх прав, чим грубо порушуються гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого на захист, передбачені п.1ч.3ст.42 КПК України.
Ухвалення судового рішення за таких обставин, у будь-якому разі може бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Щодо думки про можливість зміни обвинувачення в судовому засіданні то суд вважає таку безпідставною, оскільки такі порушення законодавства виявлені на цьому етапі, тому вони повинні бути усунутими безпосередньо при їх виявленні, а не проводити тривалі судові процеси в яких змінювати обвинувачення, тим самим порушуючи принцип загальних засад кримінального провадження, зокрема ст.7 п.21 КПК України розумності строків.
Таким чином, на думку суду, допущені прокурором порушення унеможливлять суд в послідуючому постановити законний, обґрунтований і вмотивований вирок, зміст якого б відповідав вимогам ст.374 КПК України.
Неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст.291 КПК України унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.
Відповідно до вимог ч.3ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Під час досудового розслідування ОСОБА_6 міра запобіжного заходу не обиралась.
Прокурор в судовому засіданні щодо міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 ніяких клопотань не заявляв, тому суд не вважає за необхідне обирати йому запобіжний захід.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 315, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 задовольнити.
Зобов`язати прокурора усунути вказані недоліки протягом 30 діб з дня проголошення ухвали.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирати.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1