Справа № 379/117/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/472/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 19.04.2016

ВИРОК
Іменем України

19 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_12 на вирок Таращанського районного суду Київської області від 16.02.2016 року, яким,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Крива, Таращанського району, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не депутата, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування покарання, якщо він протягом одного року шести місяців не вчинить нового злочину та на підставі ст.76 КК України зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, навчання чи роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України уродженця с. Велика Березянка, Таращанського району, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , учня 11 класу Таращанської ЗОШ І-ІІІ ступенів екстернатної форми навчання, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 105 КК України звільнено засудженого від відбування покарання і та застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передання під нагляд батьків.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 солідарно моральну шкоду, завдану злочином в розмірі 1000 грн., в решті позову відмовлено.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду, 24 жовтня 2015 року приблизно о 01 годині ОСОБА_9 , повертаючись після завершення відпочинку у районному будинку культури до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , спілкувався із знайомим неповнолітнім ОСОБА_7 .. У ході цієї розмови, ОСОБА_7 , який знав, що ОСОБА_12 , жителька АДРЕСА_1 , у будинку, належному на праві власності подружжю ОСОБА_13 , біля входу ззовні вказаного житла, зберігає декілька мішків з горіхами, запропонував ОСОБА_9 викрасти два з цих мішків для того, щоб продати, а кошти обернути на свою користь. ОСОБА_9 на пропозицію ОСОБА_7 щодо викрадення двох мішків горіхів з подвір`я за місцем проживання ОСОБА_12 погодився, вступивши таким чином з ним у злочину змову.
Діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів з метою збагачення за рахунок чужого майна ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 приблизно о 01 год. 30 хв. 24.10.2015 прибули до домоволодіння АДРЕСА_1 , де з метою реалізації свого злочинного задуму ОСОБА_7 з ОСОБА_9 склали спільний план вчинення злочинних дій щодо таємного викрадення майна ОСОБА_12 , згідно з яким ОСОБА_9 мав відігнати від входу до будинку собаку, кидаючи у неї каміння, та водночас, з вулиці спостерігати за обстановкою, а ОСОБА_7 пройти у подвір`я вищевказаного домоволодіння та з порогу будинку здійснити викрадення двох мішків горіхів.
Реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із неповнолітнім ОСОБА_7 , з корисливіх мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, користуючись темною порою доби, відсутністю власника та інших осіб, відкрив на хвіртці защіпку та з-за воріт став кидати, знайденим на дорозі камінням у собаку, яка знаходилася в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , відганяючи її в такий спосіб від входу до цього житла. Тим часом ОСОБА_7 , діючи узгоджено з ОСОБА_9 , покладаючись на те, що останній його завчасно попередить про можливу появу власника чи сторонніх осіб та віджене собаку, через відкриту хвіртку вільно проник у вказане подвір`я та від входу житлового будинку таємно викрав два мішки з поліпропіленового матеріалу, заповнені грецькими горіхами загальною вагою 42 кг, які належали ОСОБА_12 .
Викрадені мішки з горіхами загальною вагою 42 кг вартістю 30 грн. за кілограм та два поліпропіленових мішки вартістю 5 грн. кожен ОСОБА_7 та ОСОБА_9 віднесли та заховали до погреба, розташованого за приміщенням магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що по АДРЕСА_1 . Наступного дня вказані два мішки з горіхами загальною вагою 42 кг вони реалізували шляхом продажу необізнаній з їхніми злочинними діями ОСОБА_14 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , а отримані кошти поділили між собою.
Своїми протиправними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_7 завдали потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 1270 гривень.
По даній справі було заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_12 про стягнення з обвинувачених солідарно майнову шкоду та моральну шкоду.
Не погоджуючись з вироком суду, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, прокурор ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Таращанського районного суду від 16.02.2016 р. скасувати в частині призначеного покарання неповнолітньому ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінально з правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , від призначеного покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені п. З ч. 2 ст. 105 КК України, у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 , жительки АДРЕСА_3 до досягнення ним повноліття. Мотивуючи дані апеляційні вимоги тим, що судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального закону.
На вказаний вирок апеляційну скаргу також подала потерпіла ОСОБА_12 , в якій просить вирок суду в частині звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання та в частині стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 шкоди змінити, призначити ОСОБА_7 покарання відповідно до санкції ч.2 ст.185 КК України та задовольнити позов останньої в повному обсязі.
Заслухавши доповідача,
обвинувачених, які подані апеляційні скарги не підтримали та просили залишити їх без задоволення,
захисника, який який просив залишити апеляційну скаргу потерпілої без задоволення, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував частково,
законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора,
провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу потерпілої необхідно залишити без задоволення по наступним підставам. з наступних під
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.
Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинувачених та кваліфікації їх дій, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, учасника судового розгляду не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ст.98 КК України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: 1)штраф; 2)громадські роботи; 3)виправні роботи; 4)арешт; 5) позбавлення волі на певний строк.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства V справах про злочини неповнолітніх» згідно зі ст. 98 КК до неповнолітніх як основні покарання можуть бути застосовані лише штраф, громадські та виправні роботи, арешт і позбавлення волі на певний строк, а як додаткові - штраф і позбавлення права обіймати певні посади . бо займатися певною діяльністю. Застосування до осіб, які на час постановлення вироку не досягли шістнадцятирічного віку, таких покарань, як громадські та виправні роботи, а також арешту законом не передбачено.
Перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК, є вичерпним.
Проте, порушуючи вказані вимоги Закону, суд першої інстанції при ухваленні вироку відносно неповнолітнього ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України призначив йому покарання у виді одного року обмеження волі. Такий вид покарання не передбачений ст.98 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання відповідно до ст..105 КК України.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Таращанського районного суду від 16 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 .
Доводи потерпілої про те, що вирок суду є незаконним в частині звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду і тому, на думку колегії, є необґрунтованими.
Що стосується вимог апеляційної скарги потерпілої про збільшення розміру відшкодування завданої моральної шкоди, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції повною мірою дослідив всі обставини скоєного злочину, належним чином мотивувавши свої висновки у вироку суду.
Разом з тим, суд першої інстанції допустив помилку при вирішенні питання про солідарне відшкодування обвинуваченими потерпілій заподіяної моральної шкоди всупереч вимогам ст.1182 ЦК України.
За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу потерпілої необхідно залишити без змін. та беручи до уваги рішення Європейського суду з прав людини, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_11 підлягає до задоволення, а вирок суду до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Таращанського районного суду від 16 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в частині призначеного покарання неповнолітньому ОСОБА_7 скасувати.
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , від призначеного покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 , жительки АДРЕСА_3 до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 по 500 грн. з кожного у відшкодування завданої моральної шкоди.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченими в той самий строк з дня вручення їм копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

С У Д Д І: