Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника скаржника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02 листопада 2016 року, якою клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту майна задоволено частково, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопад 2016 року задоволено частково клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року у кримінальному провадженні №0004074 скасовано арешт з грошових коштів в сумі 3186 грн., в решті вимог клопотання відмовлено.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду від 30.09.2016 року грошові кошти на які накладено арешт належать ОСОБА_8 , який не перебуває у будь-якому статусі у цьому провадженні.

У поданій апеляційній скарзі прокурор Луцької місцевої прокуратури вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Посилається на те, що органом досудового розслідування в межах кримінального провадження №0004074 за ч. 2 ст. 345 та ч. 3 ст. 187 КК України було проведено огляд місця події в ході якого було вилучено автомобіль марки «Фольксваген Гольф», ряд предметів, які знаходились в салоні автомобіля та гроші в сумі 3186 гривень.

На ці речі, за виключенням автомобіля, ухвалою слідчого судді від 30.09.2016 року було накладено арешт, оскільки є підстави вважати, що вони є знаряддям злочинів та могли бути одержані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Вказує, що в матеріалах провадження немає жодних доказів на підтвердження того, що вилучені під час обшуку гроші в сумі 3186 грн., належать саме ОСОБА_8 . Він не є власником автомобіля, а гроші були вилучені в різних сумах та в різних частинах автомобіля, що також ставить під сумнів їх належність останньому.

Зазначені грошові кошти мають доказове значення у справі, оскільки визнані речовими доказами і на даний час власника грошових коштів не встановлено. Показання ОСОБА_8 про належність вказаних коштів саме йому, на що послався слідчий суддя скасовуючи на них арешт, жодними доказами не підтверджується.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_8 про скасування арешту майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, представника ОСОБА_8 ОСОБА_7 , який апеляцію заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про скасування арешту на майно слідчим суддею були дотримані.

Як вбачається з матеріалів справи кримінальні провадження за ч. 2 ст. 345 КК України та за ч. 3 ст. 187 КК України об`єднані в одне провадження № 0004074 в рамках якого проводились слідчі дії, зокрема огляд місця події під час якого було вилучено ряд предметів на які ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 30.09.2016 року було накладено арешт.

Відповідно до частини першої ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку.
Скасовуючи арешт на грошові кошти, накладений ухвалою від 30.09.2016 року, слідчий суддя зазначив, що оскільки ці кошти належать ОСОБА_8 , який не перебуває у будь-якому статусі в даному кримінальному провадженні, тому його клопотання про скасування арешту в цій частині підлягає задоволенню.

Такі висновки слідчого судді відповідають матеріалам справи і є правильними.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.
В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які процесуальні документи, які би вказували, що вилучені під час огляду місця події кошти в сумі 3186 гривні являються предметом, чи знаряддям вчиненого кримінального правопорушення або вони визнані речовим доказом. В ході перегляду провадження в суді апеляційної інстанції прокурор та слідча ОСОБА_9 також не надали суду жодних процесуальних документів, які би визначали процесуальний статус вказаних грошових коштів у кримінальному провадженні.
Колегія суддів також враховує, що на час розгляду провадження підозра ОСОБА_8 органом досудового розслідування не оголошена, а факт належності йому вилучених грошових коштів прокурором та слідчим в суді не спростовано.

Врахувавши усі обставини справи у їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність зняття арешту з грошових коштів в сумі 3186 грн.

Керуючись ст.ст. 170-173, 182, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2016 року, якою скасовано арешт з грошових коштів у кримінальному провадженні №0004074 від 05 вересня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4