Єдиний унікальний номер 264/6826/15-к Номер провадження 11-кп/775/656/2016

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючий ОСОБА_1

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу прокурора на вирок Іллічівського районного суду Донецької області від 09.03.2016 року , яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, українця, який має середню освіту, не одруженого, громадянина України, не судимого, мешкає та зареєстрований: АДРЕСА_1 ;

засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 345 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку, В проміжок часу з січня по квітень 2015 року на бойових позиціях в селищі Піски Ясиноватського району Донецької області ОСОБА_6 , знайшов дві бойові гранати РГД-5 та Ф-1, які, діючи умисно, переслідуючи мету зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, незаконно став зберігати за місцем свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу.

18 квітня 2015 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , продовжуючи протиправні дії, спрямовані на незаконне зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, взяв за адресою: АДРЕСА_1 дві гранати РГД-5 та Ф-1 та зберігаючи їх про собі, прослідував за адресою АДРЕСА_2 до своєї бабусі. Після чого, продовжуючи зберігати при собі вказані гранати, залишив вказану вище адресу та вийшов у під`їзд будинку АДРЕСА_3 , де при виході з під`їзду вказаного дому був затриманий співробітниками ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, які вилучили в нього осколкову наступальну ручну гранату РГД-5, яка відноситься до бойового припасу. Після чого доставили ОСОБА_6 , до адміністративної будівлі Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області за адресою м. Маріуполь Жовтневий район вул. Георгіївська, 63, де в нього вилучено осколкову оборонну ручну гранату Ф-1. Вказані дві гранати ОСОБА_6 незаконно придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 18 квітня 2015 року приблизно о 13 годині ОСОБА_6 незаконно зберігаючи при собі бойові припаси без передбаченого законом дозволу, взяв вдома за адресою АДРЕСА_1 дві бойові гранати РГД-5 та Ф-1, одну з яких він положив до кишені надягненої на нього камуфльованої куртки, а другу у свою нижню білизну, та, зберігаючи при собі, прослідував за адресою: АДРЕСА_2 до своєї бабусі. Після чого, продовжуючи зберігати при собі вказані гранати, залишив квартиру та вийшов у під`їзд будинку АДРЕСА_3 та при виході з під`їзду вказаного дому був зупинений трьома співробітниками міліції, а саме старшим оперуповноваженим ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області майором міліції ОСОБА_7 , заступником начальника ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області майором міліції ОСОБА_8 та оперуповноваженим ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області майором міліції ОСОБА_9 , яким заздалегідь були видані спеціальні засоби кайданки та які були спеціально проінструктовані та спрямовані для затримання ОСОБА_6 . Після зупинки за допомогою голосу ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 представились співробітниками міліції та представили йому для ознайомлення свої службові посвідчення працівників міліції. Після того як ОСОБА_6 зрозумів, що перед ним працівники міліції та його можуть затримати за незаконне носіння та зберігання бойових припасів, а саме гранат, вихопив із кишені надягненої на ньому куртки гранату РГД-5, висмикнув запобіжник на запалі гранати, чим привів її у бойове положення та, тримаючи її у руці, розуміючи, що присутні співробітники ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області виконують свої службові обов`язки, переслідуючи мету порушення нормальної діяльності правоохоронних органів, підриву їх авторитету, а також уникнення відповідальності за свої протиправні дії, діючи умисно, у словесній формі, демонструючи вказану гранату, почав висловлювати на адресу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 погрози вбивством у вигляді підриву гранати в присутності вказаних працівників міліції у разі спроби останніми його затримання, при цьому ОСОБА_6 та працівники міліції знаходились в обмеженому просторі під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , тобто на незначній відстані між собою. Вказані погрози з боку ОСОБА_6 співробітниками ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були сприйняті реально, оскільки граната, яку тримав у руці ОСОБА_6 знаходилась в бойовому положенні. Після цього вказані працівники міліції з метою припинення протиправних дій з боку ОСОБА_6 , використовуючи заходи фізичного впливу та спеціальні засоби кайданки, затримали його та вилучили у нього з руки вказану бойову гранату і доставили останнього до адміністративної будівлі Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність не оспорюючи доведення вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, прокурор вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, якій підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити у повному обсязі, захисник та обвинувачений який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з ухваленням нового вироку, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій за ст. 185 ч. 3 КК України будь-ким із сторін кримінального провадження не оскаржується.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненому правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро каявся, зазначив, що у вироку вірно викладені усі фактичні обставини, які він не оспорює.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне звільнення від відбування покарання обвинуваченого є обґрунтованими.

Суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі.

В той же час, суд першої інстанції, призначив покарання у вигляді позбавлення волі, не навів достатніх підстав у вироку та безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, тобто неправильно застосував кримінальний закон України.

У відповідності до ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи є підстави для висновку про можливість випробування засудженого без відбування ним покарання.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції своє рішення в частині звільнення обвинуваченого обґрунтував тим, що ОСОБА_6 визнав свою вину і розкаявся у вчиненому злочині, а також потерпіла не наполягала на суворому покаранні.

Колегія суддів зазначає, що наведені обставини та дані про особу обвинуваченого свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування ним покарання і суд першої інстанції безпідставно звільнив його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Тому відповідно до вимог ст. 420 КПК України вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 в частині звільнення його від відбування підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового вироку.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, особу винного, суспільну небезпечність вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо, без реального відбування покарання, тому вирок суду першої інстанції в частині звільнення від призначеного покарання підлягає скасуванню і в цій частині необхідно ухвалити новий вирок.

На підставі викладеного, керуючись ст.407, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Іллічівського районного суду Донецької області від 09.03.2016 року відносно ОСОБА_6 , в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням - скасувати, а апеляційну скаргу прокурора Маріупольської місцевої прокуратури - задовольнити

Ухвалити новий вирок у відношенні ОСОБА_6 та вважати засудженим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України у вигляді ???????? років позбавлення волі, а в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Строк відбування покарання обраховувати з дня фактичного затримання ОСОБА_6 .

Вирок набирає чинності негайно і може бути оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а особі, яка утримується під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Судді: