Справа № 523/1687/15-к
В И Р О К
Іменем України

12.08.2016 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
адвоката-захисника - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріали кримінального провадження №000012 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого середню-спеціальну освіту, неодруженого, працюючого на посаді торгового агента в ТОВ «Баядера-Логістік», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2015 року близько 20 години 00 хвилин водій ОСОБА_10 , допустив порушення вимог п.2.3 б), п.18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Порушення виразилось в тому, що у вказаний день та час водій ОСОБА_10 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , здійснюючи рух у правій смузі проїжджої частини пр..Добровольського, з боку вул..Кишинівська в м.Одесі, в напрямку вул..Миколаївська дорога, на якому організований двосторонній двохрядний рух та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований на перехресті доріг пр..Добровольського і вул..Державіна, вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною не слідкував, завчасно заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не застосував, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїжджу частину пр.Добровольського зліва направо по ходу руху автомобіля по пішохідному переході.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми тазу, у вигляді переломів лівих лонної та сідалищної костей зі зміщенням уламків; закритого косого перелому правої стегнової в середній третині зі зміщенням кісткових уламків; закритих уламкових переломів мало стегнової та великостегнової кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням кісткових уламків та саден лівої кисті, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №121 від 22.01.2015 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, вказав про щире каяття у вчиненому, не оспорював обставини скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 14.01.2015 року у вечірній період часу, рухаючись по пр..Добровольського в м.Одесі на автомобілі марки «ВАЗ-21043», д/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на раніше не знайому йому жінку, як потім виявилось ОСОБА_9 , що рухалась по нерегульованому пішохідному переході. Зазначив, що наїзд на потерпілу стався у зв`язку із тим, що він її помітив лише після того як проїхав автомобіль, що рухався ліворуч. Намагаючись уникнути зіткнення вдався до екстреного гальмування, дорога була слизькою, тому наїзду на потерпілу уникнути йому не вдалося. В послідуючому на місце пригоди прибули працівники міліції та швидка медична допомога.

Крім того, обвинувачений зазначив, що не мав наміру порушувати Правил дорожнього руху, та спричиняти ушкодження потерпілій, дуже шкодує про те, що сталося, допомагав ОСОБА_9 , відшкодовував завдані потерпілій збитки протягом всього часу лікування, проведену операцію, купував всі медикаменти, які називали лікарі та її доньки, провідував потерпілу в лікарні. В той же час обвинувачений просив не призначати йому суворого покарання та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його працевлаштування пов`язано із рухом на автомобілі та є єдиний видом його заробітку.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, його вина об`єктивно доведена та повністю підтверджується показами потерпілої, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні доказами по матеріалам кримінального провадження, наданими стороною звинувачення:
-потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 14.01.2015 року вона, підійшовши до пішохідного переходу пр..Добровольського в м.Одесі, побачила, що машини зупинились, подивилась праворуч та почала рух по пішохідному переході. Проте раптово на неї наїхав автомобіль та вона впала. Після чого до неї підійшли працівники поліції, була викликана швидка медична допомога. В послідуючому її було доставлено в лікарню, де вона проходила курс лікування, проведено оперативне втручання. Потерпілі вказала, що ОСОБА_10 дійсно купував їй ліки, за своє лікування вона нічого сама не сплачувала, однак, на її думку, обвинувачений всіх зобов`язань ще не виконав, оскільки вона продовжує хворіти, відчуває біль в нозі, в її організмі не вистачає кальцію, кістки погано зростаються, є підозра на цукровий діабет, порушення роботи серця. Потерпіла зазначила, що на призначенні суворої міри покарання обвинуваченому не наполягає, однак просила прийняти до розгляду цивільний позов та задовольнити його;

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.01.2015 року, в ході якого здійснено огляд проїжджої частини пр..Добровольського в м.Одесі;

-схемою та фототаблицями до протоколу огляду місця ДТП від 14.01.2015 року;

-протоколом огляду транспортного засобу від 14.01.2015 року, згідно якого проведено огляд автомобілю марки «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 ;

-висновком №200 судової автотехнічної експертизи з дослідження технічного стану систем керування, ходової частини та системи освітлення автомобілю марки «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , від 22.01.2015 року, відповідно до якого на момент ДТП гальмова система, рульове керування, ходова частина та система освітлення автомобіля «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , перебували в працездатному стані, дозволяли водієві здійснювати рух по наміченій траєкторії, ефективно знижувати швидкість аж до зупинки й не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення автомобіля від заданого водієм напрямку руху;

-висновком №199 судової транспортно-трасологічної експертизи з дослідження автомобілю марки «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , від 22.01.2015 року, відповідно до якого на автомобілі «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , визначається наявність наступних слідів і ушкоджень, які можливо віднести до утворення їх в результаті контактування з пішоходом: вм`ятини на передньому бампері та на капоті і передній лівій частині, руйнування декоративної решітки радіатора, розсіювача лівої фари головного світла та вітрового скла, а також потертості брудопилового шару на передньому бампері, декоративні решітці радіатора, лівому передньому крилі та на капоті;

-висновком експерта №121 від 20.01.2015/22.01.2015 рр, відповідно до якого в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми тазу у вигляді переломів лівих лонної та сідалищної костей зі зміщенням уламків; закритого косого перелому правої стегнової в середній третині зі зміщенням кісткових уламків; закритих уламкових переломів мало стегнової та великостегнової кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням кісткових уламків та саден лівої кисті. Виявлені ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів, якими могли бути наружні частини рухомого автомобілю при контактуванні з тілом постраждалої, а також в результаті падіння постраждалої на дорожнє покриття в умовах ДТП. Вказані ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.01.2015 року та фото таблицею до нього;

-висновком №290 судової автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , від 23.01.2015 року, відповідно до якого належні дії водія автомобіля «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , в умовах події при під`їзді до пішохідного переходу регламентувалися вимогами пункту 18.1 ПДР, які передбачають обов`язок надати дорогу пішоходам, які перебувають на нерегульованому пішохідному переході, при необхідності, зменшити швидкість, або зупинившись. Належним виконанням вимог пункту 18.1 ПДР водій автомобіля мав технічну можливість уникнути пригоди.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.286 ч.1 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення і сприяння в його розкритті, а також позитиву характеристику за місцем проживання.

Крім того, при призначенні покарання суд приймає до уваги поведінку обвинуваченого після скоєного ним кримінального правопорушення, який сприяв проведенню слідства та встановленню істини по справі, не намагався уникнути кримінальної відповідальності, допомагав ОСОБА_9 , провідував її у лікарні, сплачував за медичні препарати та курс лікування, який проходила потерпіла, добровільно відшкодовував завдані збитки, відповідні підтверджуючі документи по яким містяться в матеріалах кримінального провадження. Суд враховує і особу обвинуваченого, його вік, той факт, що до здійснення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення ОСОБА_10 раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, є особою раніше не судимою, вперше скоїв вищевказаний злочин. Згідно довідки Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Одеській області від 27.01.2015 року, за обліком «Адмінпрактики» НАІС ДДАІ та «Адмінпрактики» УДАІ ГУМВС України в Одеській області, адміністративні протоколи за порушення Правил дорожнього руху на громадянина ОСОБА_10 не складалися. З моменту скоєння кримінального правопорушення до теперішнього часу обвинувачений керує автомобілем у зв`язку із роботою.

Також при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує і думку потерпілої ОСОБА_9 , 1944 року народження, що згідно довідки №032349 з 1997 року є інвалідом 2-ї групи, яка в судовому засіданні на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання не наполягала, проте просила прийняти до розгляду та задовольнити заявлений нею уже в ході судового слідства цивільний позов.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_10 є дійсно суспільно небезпечним. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності відповідальності.Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази по матеріалам кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його вік, обставини скоєного кримінального правопорушення, його поведінку після скоєного злочину, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцію статті 286 ч.1 КК України.
Крім того, при призначенні покарання, а саме вирішення питання пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами або без такого, судом враховується та обставина, що водійське посвідчення обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно у зв`язку з його трудовою діяльністю, оскільки він працює на посаді торгового агента в ТОВ «Баядера-Логістік», а позбавлення водійського посвідчення позбавить його можливості працювати, може послугувати підставою для його звільнення, та не можливості здійснення своєї трудової діяльності, буде позбавлений засобів для його існування, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе права керування транспортними засобами обвинуваченого не позбавляти. Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Цивільний позов, заявлений прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , на користь держави в інтересах Комунальної установи «Одеська міська клінічна лікарня» на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 , на думку суду, підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки в процесі судового розгляду беззаперечно встановлено, що саме злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_10 було завдано зазначений матеріальний збиток.

При визначенні розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд враховує той факт, що завдання обвинуваченим ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 2501 грн 99 коп повністю підтверджено матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим, вважає матеріальний збиток за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 повністю доведеним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
При вирішенні питання стосовно поданого 24.12.2015 року в ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_9 цивільного позову, суд приймає до уваги, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості (згідно висновку експерта №121 від 22.01.2015 року), внаслідок чого була вимушена пройти обстеження та курс лікування, однак в той же час суд враховує вимоги ст.128 КПК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, під час кримінального провадження має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого саме до початку судового розгляду. Тому враховуючи, що згідно обвинувального акту в ході досудового розслідування потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов не пред`являвся, в ході проведення підготовчого судового засідання аналогічного звернення потерпілої також не було, а цивільний позов ОСОБА_9 було подано лише 24.12.2015 року вже в ході проведення судового розгляду, з врахуванням вимог ст.128 КПК України, у зв`язку із чим підлягає залишенню без розгляду. В той же час суд вважає необхідним роз`яснити потерпілій її право звернення до суду відповідно до ст.128 ч.7 КПК України в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних податком мінімумів доходів громадян в сумі5100 (п`ять тисяч сто) гривень в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов, заявлений прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про відшкодування матеріального збитку на суму 2501 грн 99 коп - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави в інтересах Комунальної установи «Одеська міська клінічна лікарня» на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 в сумі 2501 грн 99 коп.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави в інтересах Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз судові витрати за проведення експертиз загальною сумою 787 грн 20 коп, а саме:

-за проведення автотехнічної експертизи транспортного засобу (висновок експерта №200 від 22.01.2015 року) - 295 грн 20 коп;

-за проведення транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта №199 від 22.01.2015 року) - 295 грн 20 коп;

-за проведення автотехнічної експертизи транспортного засобу (висновок експерта №290 від 23.01.2015 року) - 196 грн 80 коп.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження автомобіль марки «ВАЗ-2104», д/н НОМЕР_1 , - вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1