Провадження №1-в/485/297/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника ВК ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Снігурівка Миколаївської області клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 01 квітня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року в силу ч.5 ст.72 КК України в строк покарання засудженого зараховано час попереднього ув`язнення з 12.02.2014 року по 01.05.2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 12 лютого 2014 року, кінець строку 24 листопада 2017 року.

З 13 травня 2014 року засуджений відбуває покарання у Снігурівській ВК №5.

11 серпня 2016 року засуджений звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки має три заохочення та позитивно характеризується, однак адміністрацією Снігурівської ВК №5 йому було відмовлено достроковому звільненні.

Вислухавши засудженого, який клопотання підтримав, представника установи, який заперечив щодо звільнення засудженого достроково, думку прокурора який вважає обгрунтованим звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 станом на 18 серпня 2016 року відбув 2 роки 8 місяців 24 дні позбавлення волі.

Із останньої характеристики на засудженого за місцем відбування покарання у Снігурівській ВК №5 від 12 серпня 2016 року за час відбування покарання він характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, допущені порушення виражались у порушені режиму тримання, а саме: «Груба поведінка до адміністрації установи», «Не вийшов на шикування», «Користування мобільним телефоном». За сумлінне ставлення до праці отримав два заохочення правами начальника установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими інколи конфліктний. Особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Приймає участь в програмах диференційованого впливу «Правова просвіта», але відноситься до цього формально. До робіт самодіяльних організацій не бажає залучатись, соціально-корисну активність організації їх роботи не проявляє.

12 лютого 2016 року комісією Снігурівської ВК №5 ОСОБА_5 було відмовлено у застуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення, оскільки він характеризується посередньо, має не погашене та не зняте стягнення, участі в організації виховних заходів не приймає, потребує часу для усвідомлення наслідків скоєного злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», рішення про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд враховує поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 не вбачається, що за час відбування покарання його поведінка є сумлінною, він виправився та в повній мірі готовий до самокерованої стійкої правослухняної поведінки. Засуджений має два заохочення і три стягнення, які хоча й погашено, однак носять систематичний характер. Крім того, після останнього стягнення засуджений не заохочувався. Після відмови йому комісією у достроковому звільненні відмовляється працювати, що свідчить про ситуативний характер

його працевлаштування. Формально відноситься до заходів виховного впливу та ресоціалізації, які проводяться установою, що також свідчить про недостатній ступінь його виправлення.

Наявність двох заохочень, одне з яких на зняття раніше накладеного стягнення, посередня характеристика, наявність дитини, ще не свідчить про виправлення засудженого.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення, а тому його клопотання є передчасним й задоволенню не підлягає.

Крім того, суд враховує, що засуджений неодноразово судимий, в тому числі й за вчинення тяжких корисливих злочинів.

Керуючись ст.81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення в Апеляційний суд Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Суддя