Провадження № 1-кп/742/107/16
Єдиний унікальний № 742/1387/16-к
ВИРОК
Іменем України
23 травня 2016 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , законного представника потерпілої ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження № 0001830 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдови, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

за ч.2 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
29.12.2015 близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки «МАN моделі L 2000» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїзною частиною вул.Чернігівська с.Сухополова Прилуцького району Чернігівської області в напрямку перехрестя вул.Чернігівська - Козача с.Сухополова, Прилуцького району, проявив неуважність, не встежив та не врахував дорожньою обстановку, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу. Внаслідок чого не впорався з керуванням та передньою частиною автомобіля здійснив наїзд на малолітню ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала в санчатах та рухалась разом з матір`ю по проїзній частині в попутному з автомобілем напрямку.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 162 від 18.04.2016, малолітня ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у формі багатоуламкового перелому кісток основи та склепіння черепа, кісток обличчя, забою головного мозку важкого ступеню, лівобічної субдуральної гематоми, субарахноїдального крововиливу, гематоми лівої очної ділянки, чисельних саден обличчя; закритої травми грудної клітки у формі забою легень, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для шитих учасників руху об`їзду перешкоди Правил дорожнього руху України, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Як у ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, щиро розкаюється у вчиненому, та підтвердив факт здійснення ним наїзду на малолітню потерпілу, яка рухалась в санчатах по проїзній частині зі своє матір?ю. Швидкість руху керованого ним авто була близько 30 км/год., тоді були складні погодні умови, засніженість проїзної частини та ожеледиця. Просить вибачення у потерпілої, не позбавляти волі, та прав керування. Добровільно відшкодував потерпілій 6000,00 грн. і буде надавати допомогу в майбутньому.

Після роз`яснення судом вимог ч.3 ст.349 КПК України прокурор висловив думку, проти чого не заперечує обвинувачений, сторона потерпілої, адвокат не досліджувати матеріали провадження, а тому суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, так як такі ніким не оспорюються.

Законний представник потерпілої ОСОБА_4 у суді підтверджує фактичні обставини ДТП, викладені в обвинувальному акті, просить не позбавляти волі та прав водія обвинуваченого. Потерпіла хоч і відновилася, але продовжує лікування, на яке обвинувачений надає допомогу.

Оцінюючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_7 в частині порушення правил безпеки дорожнього руху правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 суд також враховує те, що він вчинив тяжкий злочин; особу винного, який має постійне місце проживання та роботу, де позитивно характеризується (а.п. 31), на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 54), вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 28), позицію потерпілої щодо пом?якшення міри покарання.

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що для виправлення та попередження нових злочинів міра покарання обвинуваченому повинна бути обрана у межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі з випробуванням згідно вимог ст.75 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами, зокрема і тому, що професія водія, основне джерело його доходу.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, повязані із залученням експертів підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави в розмірі 597,36 грн. (а.п. 42, 46), та - на користь законного представника потерпілої ОСОБА_4 4000,00 грн. витрат за надання правової допомоги (а.п. 50-53)
Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України засудженого зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти таку про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази: дитячі санчата, подушка, дитяче плаття, шапка та шарф, що зберігаються в камері схову речових доказів Прилуцького відділу поліції ГУ Національної поліції України в Чернігівській області - повернути ОСОБА_4 ; автомобіль марки «МАN моделі L 2000» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити його власнику ОСОБА_9 (а.п. 32-33).

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 597,36 грн. витрат за проведення судових експертиз.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 4000,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору, адвокату, законному представнику потерпілої.

Головуючий: