УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №1-21/2011 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.357 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:прокурора ОСОБА_6
підсудного ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляцію прокурора Романівського району на вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2015 року у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.357 ч.1 КК України,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Злазне, Костопільського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не одруженого, приватного підприємця, не судимого,
визнано невинним у вчиненні злочину, передбаченого ст.357 ч.1 КК України, і виправдано за відсутністю в його діянні складу даного злочину.
Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд - скасовано.
Відповідно до вироку суду, органами досудового слідства ОСОБА_7 ставилось у вину вчинення злочину за ст.357 ч.1 КК України при наступних обставинах.
У відповідності до обвинувального висновку, постановою господарського суду Житомирської області від 27.01.2006 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Колодяженське" (надалі СТОВ «Колодяженське») визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_7 . Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.10.2007 року ліквідовано юридичну особу сільськогосподарське ТОВ "Колодяженське". З цього часу повноваження ліквідатора є припиненим.
Відповідно до п.3.4.2 Наказу МВС № 17 від 11.01.1999 року "Про затвердження Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об`єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів", у разі ліквідації підприємств, установ, організацій, господарських об`єднань, суб`єктів підприємницької діяльності, інших організаційних форм підприємства, діяльність яких передбачена чинним законодавством України, їх керівниками (а також підприємці-громадяни) печатки і штампи зобов`язані здати для знищення в органи внутрішніх справ.
Всупереч зазначеному, починаючи з 18 жовтня 2007 року, тобто після ліквідації СТОВ «Колодяженське» ОСОБА_7 печатку даного товариства для знищення в органи внутрішніх справ не здав, а привласнив її в особистих інтересах.
Органами попереднього слідства дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст.357 ч.1 КК України як привласнення печатки в особистих інтересах.
Суд визнав ОСОБА_7 за вищевказаним обвинуваченням невинним у зв`язку з відсутністю у його діянні складу даного злочину.
В апеляції прокурор Романівського району ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.357 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. У відповідності до ст.74 ч.5 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання на підставі ст.49 ч.1 п.2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
В обґрунтування апеляції прокурор зазначає, що суд, досліджуючи надані матеріали кримінальної справи та докази, дійшов помилкового висновку про відсутність у ОСОБА_7 як корисного, так і особистого інтересу, що давав би підстави для кваліфікації його дій за ст.357 ч.1 КК України.
На думку прокурора, інкримінований підсудному злочин має формальний склад і не потребує будь-яких наслідків, а використання печатки лише підтверджує факт її привласнення. Крім того, апелянт зазначив, що висновок суду про відсутність у підсудного особистого інтересу є упередженим та необ`єктивним, оскільки згідно оголошених в судовому засіданні показань підсудного ОСОБА_7 видно, що останній з метою уникнення скарг, наклепів та переслідувань зі сторони громадян ОСОБА_9 за допомогою печатки СТОВ «Колодяженське» вирішував конфліктну ситуацію та виписував накладні цим особам про передачу їм неіснуючого майна.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію, думку підсудного, який заперечив проти апеляції, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст. 365 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Виправдувальний вирок постановляється у випадку, коли в діянні підсудного немає складу злочину.
Згідно ст. 67 КПК України 1960 року суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Висновок суду першої інстанції про необхідність виправдання ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, як привласнення печатки в особистих інтересах, зроблено на підставі досліджених в судовому засіданні доказів в порядку ст. 299 КПК України 1960 року.
Суд першої інстанції в судовому засіданні оголосив покази свідків обвинувачення та дослідив всі надані стороною обвинувачення докази та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діянні ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_7 вину не визнав та заперечив проти дій інкримінованих йому обвинуваченням.
Як убачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Житомирської області від 27.01.2006 року, СТОВ «Колодяженське» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру і ОСОБА_7 призначено ліквідатором даного товариства, тобто службовою особою, наділеною адміністративно-господарськими повноваженнями щодо майна банкрута.
Ухвалою господарського суду Житомирської області від 18.10.2007 року визнано дане товариство ліквідованим і на підставі даного судового рішення ОСОБА_7 втратив повноваження ліквідатора.
Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , покази яких оголошувалися в судовому засіданні, вказали, що ОСОБА_7 06.05.2009 року виписав накладні № 05/05 та № 06/05. згідно яких відпустив їм, як особам, які мали право на майновий пай при ліквідації товариства, будівлі, які вже були розібрані.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у діях підсудного складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, як привласнення печатки товариства в особистих інтересах, з наступних підстав.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є корисливий мотив або інші особисті інтереси (наприклад, намір перешкодити укладанню договору, дезорганізувати роботу підприємства, знищити документ, щоб уникнути кримінальної відповідальності, тощо).
Як видно з матеріалів справи, на момент виписки накладних за №№ 05/05, 06/05 від 06.05.2009 року, ТОВ «Колодяженське» вже було ліквідоване, ОСОБА_7 вже не мав ніяких повноважень службової особи, і печатка, яка була ввірена йому раніше як ліквідатору товариства, належала неіснуючому підприємству. Крім того ці накладні були також виписані на вже неіснуючі об`єкти нерухомості, про що знали як підсудний так і самі Колотенки. У зв`язку з цим, видані вищезазначені накладні не породжували ніяких юридичних наслідків.
З огляду на викладене, доводи апелянта про наявність особистого інтересу в діях підсудного є необґрунтованими.
З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч.1 ст. 357 КК України, полягає в активних діях щодо предметів, зазначених у диспозиції статті.
Привласнення це незаконне безоплатне утримання майна ввіренного винному. Утримання як спосіб привласнення полягає у невиконанні вимог повернути майно у певний строк. Невиконання вимоги про повернення майна в зазначений час (за наявності мети привласнення ) свідчить про закінчений злочин.
Враховуючи, що чинними нормативними актами не передбачений термін здачі печаток ліквідованих товариств та не передбачено відповідальності за порушення невстановлених законодавством таких термінів, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обвинуваченням належним чином не розкрита і об`єктивна сторона злочину, як привласнення печатки в особистих інтересах.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування вироку суду із зазначених мотивів в апеляції прокурора.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляцію прокурора Романівського району Житомирської області залишити без задоволення, а вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Судді: