Справа № 359/629/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/127/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 43 06.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
06 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях судових засідань ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
виправданої ОСОБА_11 ,
свідка ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року, яким
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Літки Лугинського району Житомирської області, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано невинуватою у скоєні злочину, передбаченому ч.1 ст. 333 КК України та виправдано.
В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, ОСОБА_11 органами досудового слідства обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 333 КК України, а саме в тому, що, працюючи директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Тетіс-Дихальні системи» (далі ТОВ), яке, відповідно до посвідчення № 2446/2013 Державної служби експертного контролю України зареєстровано як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів, 17.10.2013 р., перебуваючи в пункті пропуску Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», в порушення ст.24 Закону України №549-ІV/ від 20.02.2003р. «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання»(далі Закон), та «Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення»,(даліПорядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1807 від 20.11.2003р., умисно, будучи достовірно обізнаною про те, що стаціонарна гідроакустична станція виявлення та супроводження підводних плавців «Нерпа-М» та гідроакустичний прилад підводної охорони «Трал-М» (далі - товар), являються товарами військового призначення та їх міжнародна передача підлягає обов`язковому державному експертному контролю, здійснила міжнародну передачу вищевказаних товарів, тобто тимчасово ввезла на територію України з Російської Федерації, шляхом їх особистого отримання, на підставі довіреності № 774 від 10.10.2013р., по «карнету», для тимчасового ввезення «А.Т.А. RU/1/13/0237» від 14.10.2013 р., без наявності відповідного дозволу чи висновку Держекспортконтролю України.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року ОСОБА_11 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 333 КК України та виправдано в зв`язку із недоведеністю наявності в діянні складу кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувачена, станом на час міжнародної передачі товару, тобто на момент вчинення об`єктивної сторони злочину, не була безумовно обізнана що товари, які вона перемістила через кордон, належать до товарів спеціально призначених для військового використання, оскільки був відсутній в наявності відповідний висновок Міністерства оборони України та інших компетентних органів щодо такої належності. Разом з тим, був в наявності висновок Міністерства оборони України від 15.11.2011р. щодо не належності даних товарів до вищевказаної категорії, тобто в діях обвинуваченої був відсутній прямий умисел, як обов`язкова складова злочину, передбаченого ст. 333 ч.1 КК України, оскільки остання не усвідомлювала та не могла усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій в частині міжнародної передачі товарів спеціально призначених для військового використання.

На підтвердження вказаного суд першої інстанції послався на показання в судовому засіданні свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_21 , які вказували про те, що істинна ідентифікація даного товару встановлена не була, порушень законодавства при його оформленні не встановлено, при ідентифікації даного товару вивчались тільки документація, а не самі прилади , і на даний час істинного призначення даних пристроїв не встановлено.
Судом було зазначено, що на час розгляду даної справи в суді, відсутні беззаперечні докази, які б вказували, що вищевказаний товар належить до товарів спеціально призначених для військового використання, тобто на факт міжнародної передачі обвинуваченою товарів, які спеціально призначені до військового використання.
На думку суду першої інстанції, в діях обвинуваченої відсутній склад злочину, передбаченого ст.333 ч.1 КК України, а саме: суб`єктивна сторона у вигляді прямого умислу та об`єктивна сторона у вигляді суспільно-небезпечного протиправного діяння, в зв`язку з чим обвинувачену було виправдано за ч.1 ст.333 КК України за відсутністю в її діях складу злочину.

На переконання суду обвинувачена вжила всіх необхідних заходів щодо вчинення встановленого порядку здійснення міжнародних передач вказаних товарів, але держава в особі Міністерства оборони України та органів державного експортного контролю, не вжила належних заходів щодо ідентифікації даних товарів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Трал», як таких, що відносяться до товарів військового призначення.

В апеляційній скарзі прокурор просить дослідити письмові докази, надані стороною обвинувачення, вирок суду скасувати, як незаконний, необґрунтований, невмотивований та у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, строком 1 рік. Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати за проведення експертних досліджень у розмірі 16 424 грн. 80 коп., вирішити питання речових доказів.
Висновки суду вважає передчасними, оскільки вони зроблені без дотримання вимог ст. 94 КПК України, згідно з якими оцінка доказів проводиться не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вказує, що суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність у діях обвинуваченої суб`єктивної сторони злочину у вигляді прямого умислу та об`єктивної сторони у вигляді суспільно небезпечного протиправного діяння як обов`язкових складових зазначеного злочину.
Також, суд безпідставно зробив висновок, про те, що переміщені товариством вироби, (станція «Нерпа-М» та прилад «Трал-М») не належать до товарів, які підлягають державному експортному контролю.
Крім того, тимчасове ввезення на територію України станції «Нерпа-М» та приладу «Трал-М» без наявності позитивного висновку Держекспортконтролю є порушенням встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.
Вказує, що невизначеною є також особа, стосовно якої розглядалось кримінальне провадження, оскільки відповідно до вступної та мотивувальної частини вироку справу розглянуто стосовно Дембицької, при цьому згідно з резолютивною частиною виправдано Дембіцьку, також зазначає про неконкретність резолютивної частини вироку, відсутність підстав виправдування ОСОБА_11 .
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вирок суду без змін, вважає вирок законним та обґрунтованим. Стверджує, що в апеляційній скарзі прокурора не мотивовано в чому саме полягають невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та які саме істотні вимоги КПК порушені, які могли перешкодити суду постановити законне і обґрунтоване рішення.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, виправдану та її захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, свідка-експерта ОСОБА_12 , вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинувачену з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається зі змісту вироку, дані вимоги судом дотримано.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, в суді першої інстанції на підтвердження обвинувачення він, крім інших доказів, посилався на листи Міністерства оборони України від 30.07.2013 року за №220/5908 та від 22.08.2013 року за №220/6548, висновок Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних сил України від 13.02.2014 року, висновок Державної служби експортного контролю України від 14.03.2014, яким судом, на його думку, була дана неналежна оцінка, тому просив їх дослідити в апеляційній інстанції.

Колегією суддів вказані документи були дослідженні, в ході чого було встановлено, що в матеріалах справи наявні лише їх копії.

Відповідно до ч.3 ст.99 КПК України, сторона кримінального провадження на підтвердження обвинувачення зобов`язана надати суду оригінали документів.

На неодноразові звернення до прокурора та запити суду щодо надання оригіналів вищевказаних документів, прокурором їх надано не було і в судовому засіданні він заявив, що надати їх не може.

За таких обставин суд апеляційної інстанції позбавлений можливості визнати копії наданих прокурором документів: листи Міністерства оборони України від 30.07.2013 року за №220/5908 та від 22.08.2013 року за №220/6548, висновок Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних сил України від 13.02.2014 року, висновок Державної служби експортного контролю України від 14.03.2014 належними і допустимими доказами по справі.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор на підтвердження обвинувачення посилався на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_22 та зазначив про упередженість та необ`єктивність оцінки цих доказів судом першої інстанції, однак будь-яких клопотань щодо допиту даних свідків (крім ОСОБА_12 ) в апеляційній інстанції прокурором не заявлялось, тому давати іншу оцінку показанням даних свідків, ніж суд першої інстанції у колегії суддів немає підстав.

Щодо висновку Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних сил України від 15.11.2011 року, із змісту якого вбачається, що вироби надані на дослідження «Трал-М» і «Нерпа-М» відносяться до товарів, які не є спеціально призначеними для військового використання або для розроблення, виробництва чи використання у виробах військового призначення та відсутні у Списках товарів подвійного використання, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України, то як вбачається з показань ОСОБА_11 , вона вважала цей висновок дозвільним документом на здійснення перевезення вищевказаних товарів на територію України.

Колегія суддів вважає, що цей висновок є належним і допустимим доказом, оскільки він на вимогу суду був завірений посадовими особами установи, які його проводили, тому ставити під сумнів об`єктивність викладених у них даних у суду немає підстав.

Щодо показань свідка ОСОБА_12 , то вони є суперечливими.

Так, допитаний свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції дав показання про те, що висновком від 14.03.2014р. він визначив необхідність міжнародної передачі вказаних товарів за наявності відповідного дозволу Держекспортконтролю України, так як, відповідно і на підставі висновку Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних сил України від 13.02.2014р. даний товар є товаром військового призначення, однак він не міг визначити чи належить даний товар до товарів військового призначення, оскільки є декілька суперечливих висновків Міністерства оброни щодо ідентифікації даних товарів і на даний час Міністерство оборони України не може однозначно визначитись щодо належності даного товару.
Однак, під час допиту в суді апеляційної інстанції ствердив, що висновок експертизи надає на підставі наданих документів, згідно яких надані на експертизу товари «Нерпа-М» та «Трал-М» відносяться до товарів військового призначення.
За таких обставин, за відсутності оригіналів відповідних висновків, колегія суддів позбавлена можливості дати однозначну оцінку показанням свідка ОСОБА_12 ..
Інших належних та допустимих доказів, на підтвердження вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.333 КК України прокурором не надано та вичерпані можливості їх отримати.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність в ОСОБА_11 прямого умислу на вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.333 КК України та про відсутність в її діях складу злочину, є обґрунтований, з чим погоджується і колегія суддів.

Щодо невизначеності підстав виправдання ОСОБА_11 , оскільки такої підстави не було зазначено у резолютивній частині вироку, на що було звернуто увагу прокурором в апеляційній скарзі, як на одну з підстав скасування судового рішення, то відповідно до п.1 ч.4 ст.374 КПК України, у разі визнання особи виправданою суд в резолютивній частині зазначає прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання.

Дані вимоги закону судом дотримані.

Стосовно підстав виправдання ОСОБА_11 за ч.1 ст.333 КК України, то вони зазначені в мотивувальній частині вироку, як це передбачено ч.3 ст.374 КК України, тому порушень вимог ч.3 та ч.4 ст.374 КК України при ухваленні вироку судом першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Що стосується описки при написанні прізвища виправданої у вступній частині вироку, то суд першої інстанції не позбавлений можливості виправити її на підставі ст. 379 КПК України.
З огляду на викладене, вирок відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Київської області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2015 року щодо ОСОБА_11 без змін.
Головуючий:

Судді: