пр. № 1-кп/366/175/2016
№ 336/750/16-к
ВИРОК
Іменем України
16 травня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , одруженого, освіта неповна середня, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової служби, солдатом 6 гаубичної артилерійської батареї 2 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини пп НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, 20 жовтня 2015 року без поважних причин не з`явився вчасно з відпустки на службу та був відсутній на службі понад один місяць до 01 лютого 2016 року включно.
Допитаний в судовому засіданні підсудний вину у скоєнні злочину визнав повністю, вказавши, що є військовослужбовцем, був мобілізований відповідно до Указу Президента України та перебуває на службі з 01.03.2015 року. 10.10.2015 року за наказом командира частини ОСОБА_4 була надана відпустка тривалістю 10 днів до 19.10.2015 року включно, а 20.10.2015 року він повинен був повернутися на службу. Але через хворобу дружини та матері він вчасно на службу не повернувся, а ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати ОСОБА_6 померла, після чого він, відчуваючи горе, не з`являвся на службі, бо зловживав алкогольними напоями. 02.02.2016 року на службу повернувся добровільно. У скоєному розкаюється, на цей час звільнений з військової служби.

Як вбачається з копій військового квитка ОСОБА_4 останній з 01.03.2015 року на підставі Указу Президента України був мобілізований та проходив військову службу на посаді номера обслуги 6 гаубичної артилерійської батареї 2 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини пп НОМЕР_1 .

Факт нез`явлення на службу та відсутності ОСОБА_4 на військовій службі в термін з 20.10.2015 року по 01.02.2016 року включно підтверджується поясненнями обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932 від 06.12.1991 року особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15 від 14.01.2015 року, затвердженого Законом України № 113 від 15.01.2015 року оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Обставини щодо хвороби дружини та матері ОСОБА_4 , а також смерті останньої, підтверджені наданими документами, з яких вбачається, що дружина обвинуваченого ОСОБА_7 дійсно з 29.09.2015 року по 12.10.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні, мати обвинуваченого ОСОБА_6 з 06.11.2015 року перебувала на лікуванні у відділенні паліативної медицини, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

За таких обставин, суд вважає, що хоча ОСОБА_4 у жовтні 2015 року не повернувся на службу без поважних причин, але у цей час до листопаду 2015 року це частково можна пояснити тяжкою хворобою, а згодом і смертю його матері, похованням, поминками, тощо. Натомість надалі, з пояснень обвинуваченого вбачається, що на службу він не повернувся, бо зловживав алкогольними напоями.

Оскільки підсудний та інші учасники провадження не заперечували вищевказані обставини, обвинувачений визнав вину у скоєнні злочину повністю, не оспорював кваліфікацію своїх дій, суд, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого, матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими доказами, та кваліфікує його дії як умисне самовільне нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем строкової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за ст. 407 ч. 4 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не виявлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є визнання вини у скоєнні злочину, щире каяття.

Також судом враховується, що ОСОБА_4 є раніше не судимим, не перебуває на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» та КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня», безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, має постійне місце проживання, за місцем проживання позитивно характеризується, одружений, має неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оцінюючи характеристики за місцем проходження служби, видані однією і тою особою, одна з яких, надана стороною обвинувачення, негативна, а інша, надана стороною захисту, позитивна, суд надає перевагу характеристиці, яка надана стороною захисту, оскільки ця характеристика надана суду в оригіналі та має дату її видачі, натомість, як стороною обвинувачення надано лише засвідчену копію характеристики, яка до того ж не має дати її складення та видачі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за місцем проходження служби обвинувачений характеризується позитивно.

ОСОБА_4 також має певні захворювання, що підтверджено копією виписного епікризу № 15247.

Враховуючи досить тривалий період нез`явлення ОСОБА_4 на службу без поважних причин, наявність обставин, які пом`якшують відповідальність, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний термін, передбачений санкцією статті.

Також суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без фактичного відбування покарання зі звільненням від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України за покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 75, 76, ст. 407 ч. 4 КК України,
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання.

Копію вироку учасники судового провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1