Справа № 361/1765/16-к
Провадження № 1-кп/361/154/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
===============================================================================
4 квітня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 06 січня 2016 року, приблизно о 22:00, ОСОБА_4 перебуваючи у кімнаті АДРЕСА_2 , побачив мобільний телефон, який знаходився біля ніг ОСОБА_5 в той час коли останній спав. Після чого у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на незаконне викрадення майна належного останньому.
Реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу ОСОБА_4 , діючи умисно, намагався викрасти мобільний телефон марки «Нокіа» модель 108, вартістю 509 грн. 21 коп., який взяв до своєї правої руки, однак був виявлений ОСОБА_5 та не зважаючи на прохання останнього припинити злочинні дії, усвідомлюючи, що його дії стали явними, намагався покинути приміщення вищевказаної кімнати з мобільним телефоном, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, оскільки був зупинений ОСОБА_5 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинувачені визнав повністю та пояснив, що 06 січня 2016 року, приблизно о 22:00, він зайшов до гуртожитку , який знаходиться в будинку АДРЕСА_3 , оскільки шукав знайомого. З цією метою він зайшов до кімнати № 44 і в ній звернув увагу на мобільний телефон, який знаходився біля ніг чоловіка, який спав, після чого в нього виник умисел заволодіти телефоном. Він підійшов до ліжка та взяв телефон в руку. Чоловік в цей час прокинувся та почав кричати . Він хотів втекти, однак цей чоловік та інші його затримали . У вчиненому щиро розкаюється.
Учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений вину визнає і факт грабежу не заперечує, його позиція є добровільною, наслідки обмеження оскарження вироку йому зрозумілі.
За таких обставин, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_4 за виключенням дослідженням документів, що характеризують його особу .
Таким чином, суд приходить висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні ним незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) , доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність .
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує: - за ч.3 ст.15 ч.1 ст.186 КК України .
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд , у відповідності до ст. ст. 66 КК України , визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, що він, посередньо характеризується по місцю проживання, раніше неодноразово вчиняв корисливі злочини. Обвинувачений має постійне місце проживання та має на утриманні неповнолітню дитину. Тому суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні йому покарання у відповідності із санкцією ст.186 ч.1 КК України, в виді позбавлення волі.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної чинності запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.
Цивільний позов по справі не заявлений. Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази : викрадені речі залишити в користуванні власника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді у виді позбавлення волі на строк 2(два)роки.
У відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання , встановивши йому строк випробовування в два роки. Та покласти на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати -1054,2 грн, за проведені експертизи.
Речові докази: мобiльний телефон марки «Нокіа» модель 108- залишити в користуванні ОСОБА_5 .
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1