Справа №482/1014/16-к 31.10.2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000377, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2016 року, відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Єланець Єланецького району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11.08.2016 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 р., і, остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Ухвалено зарахувати у строк відбування покарання, час перебування ОСОБА_5 під вартою з 18.05.2016 р. по день набрання даним вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалено речові докази у справі передати потерпілій ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений просить вирок змінити пом`якшити призначене йому покарання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі обвинувачений, зазначає, що хоча в судовому засіданні і визнав себе винним, але цього злочину не вчиняв. Крадіжку злитків вчинив його брат ОСОБА_9 , він тільки продав ті злитки і поділив з братом гроші.
Також просить пом`якшити призначене покарання, у зв`язку з тим, що він хворіє та має чотирьох дітей.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
14.05.2016 р. приблизно о 14.00 годині у ОСОБА_5 , який перебуваючи у домоволодінні, що належить ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_2 виник умисел на таємне викрадення належних ОСОБА_8 золотих злитків, реалізуючи який він незаконно проник на горище зазначеного домоволодіння, звідки таємно викрав два злитки золота 999,9 проби, вагою по 100 гр. кожний, вартістю 1 020,27 грн. за 1 гр. на загальну суму 204 054 грн. З викраденими золотими злитками ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ними за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 204 054 грн., що у 296 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинена у великих розмірах, повторно.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені вказаного у вироку злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що він не вчинював злочину, а лише продав викрадені золоті злитки.
Проте, в судовому засіданні обвинувачений повністю визнавши себе винним, показав, що виконуючи ремонтні роботи в будинку ОСОБА_8 , побачив злитки золота. У нього виник умисел на їх викрадення і 14.05.2016 р. він зі своїм братом, ввівши в оману дочку потерпілої, пославшись на необхідність забрати інструменти з будинку, пройшли на горище, звідки викрали злитки.
Як свідчить аудіо-запис судового процесу, обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні, висловлюючи думку в порядку ст. 349 КПК України стосовно обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, вказав, що не вбачає потреби у допиті свідків.
Оскільки інші учасники судового провадження заперечень не висловлювали, суд першої інстанції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювались. При цьому судом з`ясовувалось, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Наведені норми кримінального процесуального закону дають підстави суду апеляційної інстанції не розглядати апеляційну скаргу обвинуваченого в частині доводів, пов`язаних із запереченням ним обставин події злочину, а також пов`язані з цим твердження апелянта стосовно неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Про порушення прав у зв`язку із проведенням скороченого порядку розгляду кримінального провадження обвинувачений не зазначає.
Обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання, з огляду на те, що він хворіє та має чотирьох дітей.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину, дані про особу винного, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, каяття, те, що обвинувачений попросив вибачення у потерпілої і призначив покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України. Призначення такої міри покарання у вироку належно мотивовано.
На думку апеляційного суду покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Оскільки злочин ОСОБА_5 вчинений протягом іспитового строку, судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 71 КК України, при визначенні остаточного покарання, до нового покарання обґрунтовано частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 р.
Матеріали кримінального провадження не містять даних щодо наявності у нього дітей, будь-яких захворювань, крім наведених у висновку судово-психіатричного експерта.
За таких обставин призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання є обґрунтованим та вмотивованим і підстав для пом`якшення, як того просить апелянт, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11.08.2016 р. відносно ОСОБА_5 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.
Судді
_____________________ ___________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3