АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/933/16 Справа № 198/484/16-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

користувача майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Юр`ївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, внесеному у кримінальному провадженні № 0000163 від 23.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав на те, що слідчим в обґрунтування своїх вимог не було доведено, що автомобіль, на який слідчий просив накласти арешт, може бути об`єктом, щодо якого вчинено кримінальне правопорушення та зберегти на собі його сліди, оскільки ні з протоколу огляду автомобіля, ні з будь-яких інших доданих до клопотання матеріалів не вбачається виявлення слідів підробки номера кузова чи двигуна автомобіля. Протоколи допиту в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 27.07.2016 року суд не прийняв до уваги з посиланням на те, що вони опитані не в даному кримінальному провадженні. Крім того на думку слідчого судді, слідчим не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а зазначення про наявність таких в клопотанні без будь яких обґрунтувань та наявності достатніх підстав вважає суто формальним.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити погоджене з прокурором клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене під час огляду майно автомобіль марки «Робур» д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 .
В обґрунтування своєї апеляції, прокурор посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки своїм рішенням щодо відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, суддя позбавив можливості слідство забезпечити проведення необхідних судових експертиз та збереження речового доказу. Крім того вважає, що слідчий суддя допустив до участі в розгляді клопотання про арешт майна громадянина ОСОБА_6 , який не є власником майна автомобіля марки «Робур « д.н. НОМЕР_4 , та відповідно не мав права приймати участь у розгляді клопотання про його арешт. Слідчим суддею зазначено, що у відповідності до довідки регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, вищевказаний автомобіль за даним АІС «Дніпро ДАІ» і станом на 16.07.2016 року не зареєстрований, однак той факт, що вказаний автомобіль не зареєстрований безумовно не свідчить, на думку апелянта, про наявність на ньому підробки номеру кузову і номера двигуна. Посилається, що під час розгляду даного клопотання, ОСОБА_6 не надав жодного документу, який би підтверджував його державну реєстрацію.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_5 та власника майна ОСОБА_6 , які заперечували проти апеляції прокурора і просили її залишити без задоволення, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, вивчивши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність підстав для арешту майна, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що майно, про арешт якого ставиться питання у клопотанні слідчого, не відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Крім того, згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотання слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як слідує з клопотання слідчого про арешт майна у вказаному процесуальному документі не наведено жодних аргументованих доводів щодо наявності обставин, визначених ч.3 ст.132 КПК України, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Не навів обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна і прокурор в апеляції та під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

В апеляційному суді користувач майна ОСОБА_6 пояснив, що вказаний автомобіль він придбав на пункті здачі металу, відремонтував його та користується ним лише в підсобному господарстві.

Приймаючи до уваги, що в клопотанні слідчого про арешт майна, поданого до районного суду, належних доказів про необхідність арешту автомобіля «Робур» д.н. НОМЕР_1 не зазначено і в судовому засіданні не представлено, а також фактично не встановлено власника майна, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно відмовив слідчому у задоволенні клопотання.

Посилання в апеляції прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам клопотання є також безпідставними та необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції належним чином перевірялися матеріали клопотання на наявність підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 КПК України, та відповідності поданого клопотання вимогам, переліченим ст.ст. 171, 173 КПК України.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді, перевіркою матеріалів провадження колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року, якою відмовлено слідчому СВ Юр`ївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в задоволенні клопотання про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3