АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1267/16 Справа № 203/4703/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у с. Мар`янівка Новомосковського району Дніпропетровської області, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001110,

на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_7 , слідчого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

Адвокат вказує на те, що підозра необґрунтована, ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені та не підтверджується доказами. Ані підозрюваній, ані її захиснику додатки, на яких ґрунтується клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу не надавались. Крім того, слідчим суддею не було в достатній мірі враховано те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, офіційне місце роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, має ряд хронічних захворювань, від слідства не переховувалася та підозрюється у вчиненні ненасильницького кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2016 року було задоволено клопотання заступника начальника СВ Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 грудня 2016 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, наявність ризиків, а саме того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше правопорушення, впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні. Крім того, врахував тяжкість злочинів в яких вона підозрюється, неодноразову неявку за викликом слідчого, відсутність хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню під вартою.

Крім того, слідчим суддею було визначено підозрюваній розмір застави 413400 гривень.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, пояснення слідчого, вивчивши надані матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Щодо законності застосування запобіжного заходу слідчим суддею відносно ОСОБА_7 колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегією суддів встановлено, що в провадженні СВ Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001110 від 06 квітня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
08 жовтня 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358КК України.
Заступник начальника СВ Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Так, дослідивши матеріали апеляційної скарги та кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, а визначені судом першої інстанції ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України є реальними.
Колегія суддів зазначає, що обраний запобіжний захід відносно підозрюваної узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановленого судом ризику, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
З огляду на викладене, та з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує особі у разі доведеності її вини у кримінальних правопорушеннях, даних про її особу, а також, вагомості наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, офіційне місце роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, має ряд хронічних захворювань, хоча і мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
Також, колегія суддів вважає, що розмір застави слідчим суддею визначено у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із зазначеним рішенням слідчого судді в частині строку, на який обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання.
Частиною 5 ст. 115 КПК України передбачено, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
Як встановлено в ході апеляційного розгляду, ОСОБА_7 було взято під варту 08 жовтня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, якою було задоволено клопотання заступника начальника СВ Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 грудня 2016 року.
З урахуванням зазначеного, на переконання колегії суддів, в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону, строк тримання підозрюваної під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та має визначатись з моменту взяття під варту, тобто з 08 жовтня 2016 року та тривати до 06 грудня 2016 року включно, що не перевищує строк досудового розслідування.
Зазначене не було враховано слідчим суддею, що є підставою для скасування постановленої ним ухвали.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.
Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних норм та правовими позиціями ЄСПЛ, однак рішення слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального закону з огляду на порушення його норм, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді, а тому, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2016 року щодо застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання заступника начальника СВ Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_11 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 грудня 2016 року.

Визначити відносно підозрюваної ОСОБА_7 заставу у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що складає 413400 гривень. У випадку внесення застави на депозитний рахунок суду вважати, що до неї обраний запобіжний захід у вигляді застави з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона фактично мешкає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, підозрювана ОСОБА_7 вважається такою, до якої застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити підозрювану ОСОБА_7 в тому, що у разі невиконання покладених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 182 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду:
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4