Справа № 487/7736/15-к 27.10.2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0003450, за апеляційною скаргою прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2016 року, відносно
ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цим же вироком ОСОБА_11 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна, і, остаточно, на підставі с. 71 КК України, за сукупністю вироків, 6 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 921,60 грн. та 307,20 грн. відповідно.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
Відносно ОСОБА_11 вирок суду прокурором не оскаржується.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок відносно ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Узагальнені доводи особи, апелянтів.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом при призначені ОСОБА_6 покарання не дотримано вимог ст. ст. 65, 94, 370 КПК України врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченої, суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_6 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, відбувала покарання в місцях позбавлення волі, після звільнення на шлях виправлення не ставала та знову вчиняла аналогічні тяжкі злочини, тобто, остання, перебуваючи в молодому віці, маючи на утриманні неповнолітню дитину, не вживає заходів до працевлаштування, а навпаки задовольняє свої матеріальні потреби, вчиняючи тяжкі злочини, що свідчить про її стійку аморальну та антисоціальну поведінку. Враховані судом обставини є достатніми для застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України та не є достатніми для застосування ст. 75 КК України.
Посилаючись на рекомендації, викладені у п. 1, 2, 9 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2013 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», прокурор вважає вирок в частині звільнення ОСОБА_6 від покарання належним чином не мотивованим.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
17.07.2015 р. у невстановлений в ході досудового слідства час ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 18 по вул. Лазурній в м. Миколаєві, незаконно придбала у ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою в перерахунку на висушену речовину не менше 1,540 г. з метою подальшого збуту.
В цей же день о 09.32 год. ОСОБА_6 , біля будинку № 18 по вул. Лазурній в м. Миколаєві, незаконно збула ОСОБА_12 , яка діяла в рамках оперативної закупки, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 1,540г. за 140 грн.
28.07.2015 р. ОСОБА_6 у невстановлений в ході досудового слідства час за адресою АДРЕСА_1 незаконно придбала у ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину не менше 1,190 г.
В цей же день о 16.28 год., ОСОБА_6 , знаходячись в під`їзді будинку № 24-Б по вул. Лазурній в м. Миколаєві, незаконно збула ОСОБА_12 , яка діяла у рамках оперативної закупки, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою в перерахунку на висушену речовину 1,190 г за 140 грн.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника, які заперечували проти задоволення скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника, які залишили на розсуд суду питання задоволення апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку, її дії судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, і в цій частині вирок не оспорюється.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, даних про її особу та обставин, що пом`якшують покарання, суд призначив їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України. В цій частині вирок також не оскаржується.
Доводи прокурора про безпідставне звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання відповідно до вимог ст. 75 КК України є слушними з огляду на наступне.
За змістом ст. 75 КК України при звільненні від відбування покарання з випробуванням має враховуватися тяжкість злочину, особа винного та інші обставини справи, що в сукупності мають давати підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд має належним чином дослідити і оцінити всі обставини, які мають значення для провадження та застосувати вказані вимоги закону лише у тому разі, коли для цього є умови й підстави.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, не достатньо врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, підвищену суспільну небезпеку злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, зокрема те, що ОСОБА_6 є, відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимою, але раніше притягувалась до кримінальної відповідальності саме за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, відбувала покарання в місцях позбавлення волі, а після звільнення знову вчиняла аналогічні тяжкі злочини.
Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_6 зазначила, що має трьох неповнолітніх дітей. В даний час двоє дітей мешкають з бабусею, яка ними опікується, а син 2011 року народження знаходиться на її утриманні.
На думку апеляційного суду наявність у обвинуваченої трьох дітей, з яких лише один знаходиться на її утриманні, не є підставою для застосування до ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України.
Системний характер її протиправної поведінки, її схильність до продовження злочинної діяльності та небажання вставати на шлях виправлення свідчать про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_6 . Цим даним суд першої інстанції не дав належної оцінки, а тому висновок суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є неправильним. Крім того на обґрунтування свого рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, суд фактично послався на ті ж самі обставини, за якими дійшов висновку про застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України та які, на думку апеляційного суду, не дають підстав для висновку про можливість її виправлення без відбування покарання.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора щодо неправильного застосування ст. 75 КК України, оскільки судом першої інстанції не надано повної оцінки даним щодо особи обвинуваченої ОСОБА_6 та не врахована ступінь тяжкості вчиненого нею злочину
Оскільки відповідно до вимог до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції у разі неправильного звільненням обвинуваченого від відбування покарання скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, то вирок суду відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині звільнення обвинуваченої від відбування покарання з постановленням нового вироку.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасувати.
Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді
_____________________ ___________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3