Провадження № 1-кс/520/2171/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2016 рокуСлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , т.в.о начальника СВ Таїровського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , захисників підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання т.в.о начальника СВ Таїровського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Слободзейського району Придністровської республіки, українця, громадянина Молдови, з середньою освітою, працюючого в ООО «Турист» водієм, не судимого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого в с. Кіцкани Слободзейського району Молдови, проживаючого в АДРЕСА_1 ,у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 24.09.2016 приблизно о 10:40 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в змові з ОСОБА_8 , прибув на автомобілі «Skoda SUPERD» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 до парковки біля спортивного клубу «Sky Fit» за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 68/1, де маючи корисний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, в той час як ОСОБА_7 спостерігав за появою можливих свідків, ОСОБА_8 проник, шляхом відчинення двері за допомогою приладу сканування коду автомобільної сигналізації із номером 0001276, в автомобіль «Mercedes-Benz S 350» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 3108000 гривень, та з метою заволодіння автомобілем завів його двигун, тобто виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, не змогли розпорядитися автомобілем з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 289 КК України закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб, якщо вони завдали великої матеріальної шкоди.
Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12-ти років, офіційно не працює. Крім того, існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, спрямованні на перешкоджання правосуддю, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, тому з метою недопущення скоєння ним нового кримінального правопорушення, переховування від органів досудового розслідування та суду застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та достатніми для застосування найбільш суворого заходу до підозрюваного, зазначивши, що ризиками які вказують на необхідність найсуворішого запобіжного заходу є тяжкість злочину.
Захисники підозрюваного заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що підозра є необґрунтованою, так як їх підзахисний лише працює в таксі, підвіз незнайому йому особу, після чого був затриманий. Також просили врахувати, що їх підзахисний раніше не судимий, має на утримані трьох неповнолітніх дітей, працює.
Підозрюваний під час розгляду клопотання був ознайомлений з правами та обов`язками та заперечував проти задоволення клопотання слідчого, погодженого прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.
З боку підозрюваного скарг на незаконні дії відносно нього з боку співробітників правоохоронних органів не надходило, інших заяв та клопотань не було.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, а також думку слідчого та прокурора, вважаю, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, не підлягає задоволенню і до підозрюваного необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід з наступних підстав.
24.09.2016 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що тяжкість злочину, як фактично єдина підстава, яка наведена прокурором в судовому засіданні, не може слугувати обґрунтуванням для обрання найсуворішого запобіжного заходу, що повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини та національного законодавства.
Так, згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою («Єчус проти Литви»).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року у справі № 1-23/2003, згідно якого запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (статті 29, 62 Конституції України).
Слідчим у клопотанні та доданих до нього документах, а саме: заяві потерпілого ОСОБА_9 , протоколі допиту потерпілого, протоколів оглядів місця події, та речових доказів доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.
При вказаних обставинах, вважаю що прокурором доведені обставини, викладені в п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КК України, однак не надані матеріали (докази), які б свідчили про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З урахуванням особи підозрюваного, враховуючи, що ОСОБА_7 є одруженим, має на утриманні трьох малолітніх дітей 2008, 2010 та 2016 років народження, працює, раніше не судимий, обставин злочину, зокрема того, що злочин не був доведений до кінця, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього наступні обов`язки: з`являтися за вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження та повідомляти про зміну свого місця проживання.
На підставі встановленого, керуючись ст. ст. 132, 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 205 КПК України, -
В задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором, про обрання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його знаходитись за місцем постійного мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 ,, у період часу з 22:00 до 08:00 год..
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження за першою вимогою;
- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Копію ухвали направити для виконання працівникам поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 14 години 00 хвилин 24.09.2016 року та припиняє свою дію о 14 годині 00 хвилин 22.11.2016 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1