Справа № 390/1215/16-к
Провадження №1-кп/390/194/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" серпня 2016 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Кропивницький обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000018 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3, 289 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3, 289 ч.2 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд. Крім цього, пояснив, що обвинуваченому не відкрито матеріали кримінального провадження та не вручено обвинувальний акт, оскільки він відмовився від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та отримання обвинувального акту, що зафіксовано на відповідному відео за участю понятих, проте слідчим і прокурором вжито всіх заходів для забезпечення можливості обвинуваченому ознайомитись з матеріалами справи та отримати обвинувальний акт, а тому порушення права на захист відсутнє. Крім цього, порушення права на захист не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Потерпілий погодився з думкою захисту про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.
Захисником заявлено клопотання, що підтримано обвинуваченим, про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки досудове розслідування не завершено належним чином, а обвинувальний акт не містить повного опису фактичних обставин справи та складений лише щодо однієї особи, проте злочин вчинено декількома особами, які були встановлені слідством і отримали статус підозрюваних. Крім цього, при відкритті матеріалів кримінального провадження підозрюваний не відмовлявся від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та вручення обвинувального акту, а просив слідчого надати можливість запросити захисника для проведення вказаних слідчих дій, проте йому було відмовлено у можливості запрошення захисника та розцінено його дії, як відмову від проведення слідчої дії, що не відповідає дійсності та є грубим порушенням права на захист.
Заслухавши думку учасників процесу щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт і додатки, переглянувши відеозапис відкриття матеріалів кримінального провадження та вручення обвинувального акту, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.291 ч.4 п.3 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).
Матеріали обвинувального акту містять бланк розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування, де відсутній підпис підозрюваного та зазначено, що останній у присутності понятих і при здійсненні відеофіксації слідчої дії відмовився отримати обвинувальний акт. Однак, перегляд вказаного відеозапису, що наданий прокурором і міститься у матеріалах кримінального провадження, а також обставини якого сторонами не заперечуються, свідчить, що 13.07.2016 року слідчий у провадженні якого перебувало дане кримінальне провадження у службовому кабінеті повідомив підозрюваному ОСОБА_6 про закінчення досудового розслідування, після чого запропонував останньому ознайомитись з матеріалами кримінального провадження та отримати обвинувальний акт, проте підозрюваний заявив клопотання про надання можливості запрошення захисника ОСОБА_5 і ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у присутності захисника та отримання обвинувального акту із захисником. Слідчим у зв"язку з відсутністю будь-яких документів, які свідчать про наявність договірних відносин між ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_5 про надання правової допомоги, запропоновано ОСОБА_6 призначити захисника через Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, проте підозрюваний відмовився, оскільки бажав запросити захисника самостійно, після чого слідчим розцінено дії підозрюваного, як відмову від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та затягування досудового розслідування. Проте, вказані дії підозрюваного на думку суду свідчать, що ОСОБА_6 не відмовлявся від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та отримання обвинувального акту, а лише побажав скористатись своїм процесуальним правом і запросити захисника та виконати процесуальні дії за участю захисника, якого мав намір забезпечити самостійно наступного дня, що підтверджується витягом із договору №59/16 від 14.07.2016 року. Натомість, слідчим безпідставно не розглянуто клопотання підозрюваного про залучення захисника та фактично позбавлено можливості залучення захисника, після чого передчасно розцінено дії підозрюваного, як відмову приймати участь у процесуальних діях.
Викладені вище обставини у сукупності свідчать, що долучений до матеріалів обвинувального акту бланк розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування, де відсутній підпис підозрюваного та зазначено, що останній у присутності понятих відмовився отримати обвинувальний акт, не відповідає вимогам ст.291 ч.4 п.3 КПК України та не може бути визнаний в якості належного додатку, що долучається обов"язково до обвинувального акту, а відповідно суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно вимог ст.314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Крім цього, суд враховує, що належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики ЄСПЛ, згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", "право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником..., є однією з основних ознак справедливого судового розгляду". Також у п. 89 рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року у справі "Кромбах проти Франції" вказано, що "хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду". Разом із тим потрібно враховувати правові позиції ЄСПЛ, які містяться, зокрема, у таких рішеннях: від 19 лютого 2009 року у справі "Доронін проти України", "Шабельник проти України", від 16 грудня 2010 року у справі "Боротюк проти України", від 03 листопада 2011 року у справі "Балицький проти України", від 24 листопада 2011 року у справі "Загородній проти України", від 12 січня 2012 року у справах "Тодоров проти України", "Довженко проти України", "Іглін проти України", від 15 листопада 2012 року у справі "Єрохіна проти України" та інші.

Також необхідною умовою реалізації права на захист є забезпечення основних його гарантій на усіх стадіях кримінального провадження, оскільки випадки, коли підозрюваному, обвинуваченому під час досудового розслідування не було призначено захисника за його клопотанням, ставлять під сумнів питання належності та допустимості доказів, на яких ґрунтується обвинувальний акт прокурора. При цьому призначення захисника у судовому провадженні у таких справах не може саме по собі відновити порушене право на захист. Правову позицію ЄСПЛ щодо початкового етапу забезпечення права на захист у кримінальному провадженні викладено, зокрема, у п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Лучанінова проти України", де зазначено, що "для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника із самого початку провадження" (п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі "Сальдуз проти Туреччини" та пункти 90 - 91 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі "Яременко проти України"). За необхідності захисника мають призначати офіційно. Просте призначення національними органами захисника не гарантує ефективну правову допомогу (п. 65 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі "Камазінскі проти Австрії").

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, які свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України та грубе порушення права на захист, що унеможливлює призначення судового розгляду, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст.7, 20, 291, 314 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000018 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 289 ч.2 КК України - повернути прокурору Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1