490/9503/16-к 29.09.2016
н/п 1-кп/490/618/2016
Справа № 490/9503/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Миколаїв, національність українка, громадянка України, із середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,
Сторони кримінального провадження:
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинувачена ОСОБА_3
Наказом від 17.06.2016 року №142/МПЛ261 ОСОБА_3 прийнята на посаду касира торгівельного залу магазину №261_С, у структурний підрозділ ТОВ "ФОЗЗІ-ФУД", розташованого за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 98.
Договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 16.06.2016 року укладеним між ТОВ "ФОЗЗІ-ФУД" і ОСОБА_3 визначено, що остання приймає на себе обов`язок забезпечувати збереження матеріальних цінностей протягом всього часу від їх отримання до передачі, продажу/відпуску, в процесі та після переробки в інші види цінностей, а також вживати заходи до запобігання шкоди (втрати).
Таким чином, ОСОБА_3 будучи матеріально-відповідальною особою, якій ввірені матеріальні цінності товариства відповідно до посадової інструкції касира торговельного залу, затвердженої 26.11.2015р. з якою остання ознайомлена під підпис, вчинила умисний корисливий злочин при наступних обставинах:
Так, за наказом №173/МПД261к від 18.07.2016 року, ОСОБА_3 у період з 22.07.2016р. по 20.08.2016р. відряджено до ТОВ "ФОЗЗІ-ФУД" у м. Херсон, для участі у мобільній групі. За цим же наказом, та видатковим касовим ордером від 19.07.2016р. ОСОБА_3 на час перебування у відрядженні визначені та видані добові в сумі 3090 грн., з розрахунку 100 грн. на добу, яка після повернення з відрядження зобов`язана була відзвітувати про використані кошти під час відрядження протягом п`яти банківських днів з дня завершення відрядження.
Однак 30.07.2016 року ОСОБА_3 усвідомлюючи характер своїх противоправних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою привласнення ввірених їй грошових коштів на відряджене робоче місце у м. Херсон не вийшла, привласнила грошові кошти ТОВ "ФОЗЗІ-ФУД" в сумі 2200 грн., що перебували у її віддані.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 191 КК України як привласнення чужого майна, що перебувало в її відані.
20.09.2016 року між представником потерпілого ТОВ "ФОЗЗІ-ФУД" ОСОБА_5 діючого на підставі довіреності №57/03-УМ-16 від 01.01.2016 року та обвинуваченою ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468,469 та 471 КПК України укладено угоду про примирення.
У відповідності до даної угоди ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, щиро кається у вчиненому, завдана потерпілому матеріальна шкода в сумі 2200 гривень повністю відшкодована нею під час досудового розслідування. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок, без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому і потерпілому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.
У підготовчому судовому засіданні сторони наполягали на затвердженні угоди про примирення, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та представник потерпілого повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачена, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 цього ж кодексу.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинила привласнення чужого майна, яке було їй ввірене, а відповідно, такі дії обвинуваченої кваліфікує за ч. 1 ст. 191 КК України, за якою належить призначити обвинуваченій узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
Керуючись ст. ст. 314, 372, 374, 475 КПК України, суд,-
Затвердити угоду про примирення, укладену 20.09.2016 року між представником потерпілого ТОВ "ФОЗЗІ-ФУД" ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 . ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок, без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1