Дата документу Справа № 335/1791/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/601/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/1791/15-к
Категорія ст. 128 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004945 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, із середньотехнічною освітою, працюючого слюсарем на ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 роки;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність зазначає, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення по вказаному кримінальному провадженню 27.10.2014 року, тобто до постановлення відносно останнього вироку від 21.01.2015 року, а тому суд повинен був застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 128 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт, з урахуванням вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2015 року, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, у тому числі в останньому слові, які просили вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено і ухвалено стягнути на користь останнього з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 68426,79 грн.

До набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 27.10.2014 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля нічного клубу «Орбіта», розташованому по вул. Лермонтова, 9 в м. Запоріжжі, діючи з необережності, тобто, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , наніс останньому удар кулаком лівої руки в обличчя, а саме в район скроні з правої сторони, від якого ОСОБА_9 присів. Після чого ОСОБА_6 , в момент коли ОСОБА_9 , встав та почав рухатись в сторону проїзної частини вул. Лермонтова, підійшов до потерпілого та завдав йому декілька ударів кулаками обох рук в область обличчя та голови від яких останній навзніч упав на асфальт спиною вниз, при цьому вдарившись потиличною частиною голови, чим згідно висновку судово-медичної експертизи № 4975 від 22.01.2015 року, спричинив потерпілому закритий перелом верхівки пірамідки правої скроневої кістки, забій головного мозку середньої тяжкості, субарахноїдальний крововилив (крововиливи під м`які оболонки головного мозку), які кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

За наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора колегією суддів встановлено наступне.
ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ст. 128 КК України.

Доводи прокурора про те, що районний суд повинен був застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» в разі, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складення призначених покарань, не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2015 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 роки.

Однак до постановлення цього вироку ОСОБА_6 вчинив інший злочин, передбачений ст. 128 КК України, за який його було засуджено вироком у даному провадженні, з призначенням покарання у виді 150 годин громадських робіт, що належить відбувати реально.

За таких обставин застосування ч. 4 ст. 70 КК України є неприпустимим, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що вироки Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2015 року та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2016 рокущодо обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають самостійному виконанню.

З урахуванням наведеного, доводи прокурора про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України є безпідставними, а рішення суду підлягає зміні, оскільки це не погіршує правове становище останнього.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 128 КК Українидо покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2015 року щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4