В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/1081/16-к
28 листопада 2016 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_6 заподіяла потерпілій ОСОБА_7 умисні легкі тілесні ушкодження.
Злочин вчинила при таких обставинах:
09 червня 2016 року близько 15 год. 15 хв. на території сільського стадіону в с.Росільна Богородчанського району Івано-Франківської області між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка. Під час словесного конфлікту, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, двічі нанесла потерпілій удари руками по голові та шиї, спричинивши легкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні підсудна свою вину не визнала. Пояснила, що потерпіла є сусідкою її дочки. Того дня, 09.06.2016 року вона з чоловіком ОСОБА_8 була у дочки і та їй жалілась на ОСОБА_7 , що остання з нею конфліктує. Коли проїжджали з чоловіком попри сільський стадіон, то побачила ОСОБА_7 . Попросила чоловіка зупинити автомобіль, відчинила двері і не вилазячи з автомобіля почала сваритись з ОСОБА_7 , заступаючись за дочку. Гогільчин у свою чергу до неї не відзивалась, лише показала їй непристойний жест. На цьому інцидент завершився. Будь-яких побоїв потерпілій не завдавала, оскільки під час сварки навіть не вилазила з автомобіля. Вважає, що побої потерпілій могли бути заподіяні під час сімейних конфліктів з чоловіком.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що по сусідству з нею живе дочка обвинуваченої ОСОБА_6 з якою протягом останнього часу у неї склались неприязні стосунки, через те, що та пускає свою худобу в її город. Вона декілька раз робила з цього приводу зауваження. 09.06.2016 року було свято « ОСОБА_9 » і вона зранку їздила до м. Івано-Франківська у справах. Близько 15 год. повернулась у село, зайшла у магазин, купила якісь продукти і через сільський стадіон ішла додому. Побачила, що дорогою попри стадіон проїхала легкова машина, різко загальмувала і заднім ходом під`їхала, щоб порівнятись з нею. З машини босоніж вискочила ОСОБА_6 і вийшов її чоловік ОСОБА_8 . Чоловік стояв поблизу машини, а ОСОБА_6 підбігла до неї і стала кричати, чому вона ображає її дочку. Вона не хотіла розмовляти з ОСОБА_6 і стояла мовчки, тримаючи у руках пакети з продуктами. Несподівано ОСОБА_10 двома долонями одночасно нанесла їй достатньо сильний удар по обох вухах, а потім кулаком вдарила її ще раз в чоло. Після цього, ОСОБА_6 продовжуючи висловлювати свої погрози, повернулась до машини і з місця події поїхала геть. Вона відразу подзвонила до свого чоловіка, щоб поскаржитись, оскільки її чоловік ОСОБА_11 є родичем ОСОБА_6 . Того ж дня телефонувала дільничному інспектору, а наступного - звернулась в чергову частину Богородчанського ВП та пройшла медичне освідчення.
Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 пояснив, що 09.06.2016 року у післяобідній час прийшов до матері і побачив на обличчі сліди побоїв. Зокрема були синці під очима та подряпина на шиї. Мати пояснила, що її на сільському стадіоні побила ОСОБА_6 . Напередодні жодних ушкоджень у матері не було.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_11 пояснив, що протягом двох років живе у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 09.06.2016 року жінка поїхала до Івано-Франківська, а близько 15 год. подзвонила йому і кривдувалась, що мала конфлікт з ОСОБА_6 , яка побила її. Він відразу зателефонував ОСОБА_6 , яка приходиться йому родичкою і кумою, і та не заперечувала того факту. Конфлікт, як він зрозумів, відбувся через дочку обвинуваченої, яка проживає по сусідству. Коли дружина прийшла додому, то на обличчі були сліди побоїв - гуля на чолі і подряпини на шиї, а згодом проявились синці. Того ж дня дзвонили у медпункт, однак там уже нікого не застали. Наступного дня дружина звернулась у поліцію.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що разом з ОСОБА_6 , з якою перебуває у незареєстрованому шлюбі, 09.06.2016 року їхав на власному автомобілі попри сільський стадіон. Дружина, побачивши ОСОБА_7 , попросила загальмувати і він зупинився. Відчинивши двері автомобіля, ОСОБА_6 стала сваритись з ОСОБА_13 через дочку, але з автомобіля не виходила і бійки між ними не було.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 10.06.2016 року у потерпілої ОСОБА_7 при огляді виявлено синець у ділянці верхньої і нижньої повік правого ока, садно в ділянці шиї. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись при нанесенні не менше двох ударів такими предметами у вказані вище ділянки, можуть відповідати терміну, вказаному потерпілою у постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Дослідивши подані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй дій доведена. Суд вважає, що показання обвинуваченої, яка в суді заявила про те, що не наносила під час конфлікту жодних ударів потерпілій є не щирими, спрямованими на уникнення кримінальної відповідальності і такими, що спростовуються іншими дослідженими доказами. Зокрема показаннями самої потерпілої, висновком СМЕ і показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які суду підтвердили, що безпосередньо бачили потерпілу після конфлікту з обвинуваченою зі слідами побоїв на обличчі, яких до того потерпіла не мала. Суд критично оцінює достовірність показань свідка ОСОБА_8 в тій частині, що ОСОБА_6 під час конфлікту з потерпілою не виходила з машини, оскільки свідок, як чоловік обвинуваченої, підтримував версію обвинуваченої, спрямовану на ухилення її від відповідальності.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України, оскільки вона заподіяла потерпілій ОСОБА_7 умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, її характеристику з місця проживання, ставлення до скоєного, обставини, за яких злочин було вчинено. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання судом не встановлено. За таких умов, суд вважає, що підсудній слід обрати покарання в межах санкції ст. 125 ч.1 КК України у виді штрафу.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винуватою у скоєнні злочину, засудити та призначити їй покарання за ст. 125 ч.1 КК України у виді штрафу у розмірі у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя