Справа № 755/5645/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
Слідчий СВ Дніпровського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді з зазначеним клопотанням відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Повстин, Пирятинського району, Полтавської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, офіційно не працюючий, не одружений, раніше не судимий, враховуючи наявність у провадженні обставин передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у мотивувальній частині клопотання, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, враховуючи особу підозрюваного та його соцільний статус, а саме те, що ОСОБА_5 постійного місця проживання в м. Києві не має, офіційно не працює, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, схильний до вчинення та може вчинити інші кримінальні правопорушення, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до десяти років та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Захисник заперечувала проти задоволення даного клопотання, зазначивши, що особа підозрюваного, виходячи з положень ст. 178 КПК України, є такою, що має стійкі соціальні зв`язки та допустиму репутацію, зазначені у клопотанні ризики не відповідають дійсності, а обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК є не доведеними, тож до останнього слід застосувати більш м`який захід забезпечення кримінального провадження.
Підозрюваний підтримав думку захисника.
За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України виходячи з того, що 29.03.2016, приблизно о 02.00 год., в АДРЕСА_2 , яка використовується як житло, що надається в оренду на різні терміни (хостел), між тимчасовими жителями вказаної квартири ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, з однієї сторони, та ОСОБА_9 , з другої сторони, виник конфлікт у формі лайки на побутовому ґрунті з приводу спільного користування вказаним житлом.
Даний конфлікт переріс у бійку між вказаними особами. Бійку почула жителька вказаної квартири ОСОБА_10 , яка виконує функції коменданта даного хостелу, і яка вказала ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на необхідність негайного залишення квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з порушенням порядку проживання та створення ними своїми діями дискомфорту для проживання інших жителів вказаної квартири.
У зв`язку з цим ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 разом із своїми речами залишили вказану квартиру приблизно о 02.35 год. 29.03.2016 року.
Вийшовши у вказаний час з будинку АДРЕСА_4 , біля вказаного будинку між ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , з однієї сторони, та ОСОБА_11 , з другої сторони, продовжився конфлікт у формі бійки. В ході даної бійки у ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 шляхом заподіяння останньому множинних ударів в різні частини тіла, в тому числі і в область життєво важливих органів.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 повалив ОСОБА_9 на землю та розпочав заподіювати останньому удари руками та ногами в різні частини тіла. Після чого до потерпілого підійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та продовжили спільно з ОСОБА_5 заподіювати потерпілому удари руками та ногами в різні частини тіла, в тому числі і у голову. Після завершення нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відтягнули потерпілого до неподалік розташованого дерева, де залишили останнього, після чого відійшли до зупинки громадського транспорту, де ОСОБА_7 викликав із свого мобільного телефону автомобіль таксі з метою залишення місця події.
Під час очікування приїзду таксі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 повернулися до ОСОБА_9 , де продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, знову спільно нанесли останньому численні удари руками та ногами в різні частини тіла, в тому числі в голову, після чого повернулися до ОСОБА_7 та разом з останнім зникли з місця події на автомобілі таксі.
Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події за короткий проміжок часу.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 786/2 від 29.03.2016, смерть ОСОБА_9 , настала внаслідок внутрішньочерепної травми, набряку-набухання головного мозку, крововиливу під оболонки та в шлуночки головного мозку.
В подальшому, підозрюваного було затримано у порядку ст. 208 КПК України.
29.03.2016 року підозрюваного повідомлено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
З положень ст. 183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, зокрема він не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Так, як убачається з матеріалів клопотання необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчиненні діяння, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Тож, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
В свою чергу, обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, слідчий суддя враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, у зв`язку з чим клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню.
Крім того, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не убачає підстав для визначення застави так, як особа підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи вище викладене, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в :
Клопотання - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, у межах шістдесяти діб, а саме по 26 травня 2016 року включно.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 08 год. 21 хв. 01.04.2016 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1