Справа № 361/4/16-к
Провадження № 1-кп/361/111/16
В И Р О К
Іменем України
14 квітня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Шевченкове Броварського району Київської області,
громадянина України, із повною середньою освітою, офіційно не
працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в
АДРЕСА_1 , раніше тричі судимого, в останнє :-
- 28.09.2011 року Броварським міськрайонним судом Київської
області за ст.185 ч.3 КК України, до 3-х років позбавлення волі.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від
23.12.2013 року звільненого від відбування покарання відповідно до
ст. 82 КК України умовно-достроково не відбутий термін покарання
10 місяців 15 днів.
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 162 ч.1 КК України (ред. 2001р.)
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 незаконно, вчинив порушення недотканності житла та здійснив проникнення до володіння потерпілої ОСОБА_5 , при таких обставинах.
Так, 27 жовтня 2015 року біля 10 години, в смт. Калита Броварського району Київської області обвинувачений ОСОБА_6 перебував на АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_5 .. В подальшому, у обвинуваченого виник злочинний намір на порушення недоторканності житла, реалізуючи який, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, він переліз через паркан на територію домоволодіння, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , порушивши незаконно недоторканність її житла.
Органом досудового розслідування, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано, як вчинення кримінального злочину передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинувачені визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, факт та обставини злочину підтвердив та пояснив, що він дійсно 27.10.2015 року біля 10 години, перебував на АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_5 , що в смт. Калита Броварського району Київської області. На той час, він тимчасово проживав в АДРЕСА_3 , недалеко від вказаного будинку. В подальшому, у нього виник намір залізти в той двір, щоб подивитись що у ньому є. Він переліз через паркан на територію домоволодіння, яке належить потерпілій ОСОБА_5 і там його замітили, розуміє, що порушив недоторканність житла потерпілої. Наміру вчиняти крадіжки у нього не було, просто так заліз подивитись. На даний час жалкує, що так вчинив, просить не наказувати його суворо та врахувати, що він визнав свою вину, розкаюється в скоєному та надати шанс для виправлення, більше не допустить подібного.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам провадження, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають сумніву, щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального злочину, яке виразилось в незаконному, проникненні до володіння особи, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини провадження, учасниками судового розгляду не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та прокурором, зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням таких матеріалів провадження, що характеризують його особу.
Таким чином, суд аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження, приходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в вчиненні ним, незаконного проникнення до іншого володіння особи - доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність .
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує: - за ч.1 ст. 162 КК України /в ред.2001 р./, як порушення недоторканності житла, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 162 ч. 1 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про його особу, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає такі: як визнання вини та каяття в скоєному, відсутність матеріальної шкоди, що передбачено ст. 66 КК України.
Обставина, що обтяжує покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 передбачених ст.67 КК України, в обвинувальному акті затвердженого прокурором не вказано, в судовому засіданні не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вище наведене, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, що він позитивно характеризується по місцю проживання, хоча раніше і притягувався до кримінальної відповідальності, однак визнав повністю вину та щиро в цьому розкаявся, матеріальна шкода не спричинена, цивільний позов по матеріалах не заявлявся, обвинувачений як особа, не становить суспільної небезпечності, що істотно знижує тяжкість вчиненого. Тому суд приходить до висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і призначає обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної чинності запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.
Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.
Судові витрати по матеріалах провадження відсутні.
Речові докази по матеріалах провадження відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України (ред. 2001 р.), та призначити йому покарання за цією статтею, у виді - 2 (двох) років обмеження волі.
Звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання в виді обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном - 2 (два) роки, в період якого зобов`язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в ці органи.
Заходи забезпечення стосовно засудженого ОСОБА_4 не обирались.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1