Справа № 185/6111/16-к
Провадження № 1-кп/185/369/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2016 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 07 жовтня 2014 року за № 0000165 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ, Донецької області, громадянина України, не працюючого, з середньою - спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
22 травня 2013 року наказом № 100 командира військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_4 призвано на строкову військову службу, зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду стрільця другого відділення другого взводу четвертої стрілецької роти третього стрілецького батальйону.
В липні 2014 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 весь особовий склад військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з переведенням, повинний був до 16 липня 2014 року прибути до військової частини НОМЕР_2 яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний суворо дотримуватись вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, військової присяги, чесно і сумлінно виконувати свій військовий обов`язок.
Однак, 16 липня 2014 року солдат ОСОБА_4 діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині № НОМЕР_2 , не з`явився без поважних причин до військової частини № НОМЕР_2 при переведені, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилився від проходження військової служби без поважних причин до 1 липня 2016 року, тривалістю понад один місяць.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, заявив про щире каяття та дав показання про те, що він, не з`явився до військової частини № НОМЕР_2 при переведені, оскільки злякався переслідування з боку збройних угрупувань, які захопили військову частину № НОМЕР_1 в якій він ніс строкову службу та переховувався за місцем свого мешкання.

В подальшому він без поважних причин не з являвся до місця дислокації військової частини в якій він мав би проходити службу. Обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті не оспорює, в скоєному щиро кається.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх, а також допитувати осіб, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дослідивши, співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що покази обвинуваченої мають характер логічних, послідовних, взаємозв`язаних та об`єктивних, що з урахуванням застосування при розгляді справи положень ст.349 КПК України дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч.3 ст. 407 КК України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем строкової служби.

При призначенні виду і розміру покарання суд керуючись ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та не був судимий, згідно ст. 12 КК України підлягає покаранню за вчинений ним злочин середньої тяжкості.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується задовільно, активно співпрацював з досудовим слідством та сприяв швидкому судовому розгляду справи.

Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Наведене, свідчить про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, обвинувачений ОСОБА_4 має бути засудженим за ч.3 ст.407 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах строку, передбаченого санкцією вказаної статі, але умовно, із застосуванням до призначеного покарання положень ст.ст.75,76 КК України.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі строком два роки з іспитовим терміном один рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 у відповідності до ч.1 п.2 ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_6 .