Справа № 461/6271/16-к
Провадження № 1-кс/461/4768/16
УХВАЛА
іменем України
29.09.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності слідчого
в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність слідчого ОВС 1-го слідчого відділу СУ Прокуратури Львівської області ОСОБА_8 щодо незабезпечення права затриманого ОСОБА_3 на захист ненадання останньому адвоката у встановленні законом строки при проведенні обшуків, які мали місце 23.09.2016 року.

В обґрунтування своїх доводів покликається на те, що 23.09.2016 року слідчим ОСОБА_8 затримано ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Зазначає, що затримання ОСОБА_3 проведено з грубим порушенням права особи на захист. Так, при затриманні підозрюваного слідчим ОСОБА_8 не забезпечено ОСОБА_3 право на захист. Просить скаргу задоволити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 скаргу підтримали, просили таку задоволити.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечили. Зазначили, що 23.09.2016 року слідчий ОСОБА_8 звернувся до Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області щодо призначення ОСОБА_3 захисника. У цей день захисником було призначено ОСОБА_9 .

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Слідчим суддею під час судового розгляду скарги встановлено, що 23.09.2016 року затримано ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Після затримання останнього слідчим проведено обшук ОСОБА_3 , обшук службового кабінету та обшук автомобіля.

Відповідно до ч.4 ст.213 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання, зобов`язана негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги. У разі неприбуття в установлений законодавством строк захисника, призначеного органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, уповноважена службова особа негайно повідомляє про це відповідний орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як вбачається із протоколу затримання від 23 вересня 2016 року ОСОБА_3 затримано 23.09.2016 року о 14:30 год. У свою чергу згідно листа Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області від 28.09.2016 року повідомлення про затримання ОСОБА_3 надійшло до центру від слідчого ОСОБА_8 23.09.2016 року о 16:26 год., тобто з порушенням вимог ч.4 ст.213 КПК України.

Тому, слідчий суддя погоджується з твердженнями захисника ОСОБА_4 про те, що вищевказані обшуки, проведені 23.09.2016 року з порушенням права ОСОБА_3 на захист, що гарантоване ст.ст. 59, 63 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, однак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення даної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
При цьому, згідно ч.1 ст.223 КПК України процесуальними (в тому числі слідчими та розшуковими) діями у кримінальному провадженні є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що визнання протиправною бездіяльності слідчого ОСОБА_8 щодо незабезпечення права затриманого ОСОБА_3 на захист, а саме ненадання останньому адвоката у встановлені законом строки при проведенні обшуків, які мали місце 23.09.2016 рокуне є процесуальними діями в розумінні ст.303 КПК України. Тому такі дії не можуть бути оскаржені до слідчого судді.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію, зобов`язання припинити дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, КПК України не передбачає можливість визнати дії чи бездіяльність слідчого протиправними.

Проаналізувавши вищевказані норми закону та обставини справи, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1