Справа № 307/1067/16-к
Провадження №1-кп/307/241/16
06 травня 2016 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 296 ч.2 КК України та клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 296 ч.2 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 11.03.2016 року обрано обвинуваченому запобіжний захід в виді тримання під вартою до 9 травня 2016 року.
У зв`язку з призначенням за клопотанням прокурора нового судового засідання прокурор заявив усне клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з тих підстав , що строк тримання його під вартою закінчується, а ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати і на думку прокурора обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки раніше перебував у розшуку.
Захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечили і підтримали письмове клопотання захисника ОСОБА_5 , за яким він просить змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою посилаючись на те, що обвинувачений і потерпілі вже допитані. При цьому обвинувачений свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, інкримінований йому злочин відноситься до середньої тяжкості, а тому, на думку захисника, є всі підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу , суд дійшов наступного висновку.
Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 296 ч.2 КК України, яке відноситься до середньої тяжкості.
Ухвалою слідчого судді від 11.03.2016 року обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід в виді тримання під вартою до 9 травня 2016 року.
В судовому засіданні при розгляді кримінального провадження по суті обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, а потерпілі заявили про відсутність жодних претензій до обвинуваченого і просять звільнити його з під варти.
За змістом ст.. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішення питання судом запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Статтею 199 глави 18 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, згідно до якого клопотання про продовження строку тримання під вартою і , крім відомостей, зазначених у ст.. 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
В заявленому усному клопотанні прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою прокурор посилається виключно на те, що обвинувачений раніше перебував у розшуку і при цьому не зазначив жодних обставин, які свідчили б про те, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою.
Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини визнав, що зі спливом певного часу наявність лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи рішення у справах: «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Кравченко проти України» від 23 лютого 2012 року, «Орловський проти України від 2 квітня 2015 року», Руслан Яковенко проти України» від 4 червня 2015 року, «Еререн проти Німеччини» від 6 листопада 2014 року.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою слід відмовити, а клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу задоволити.
А тому керуючись ст.ст. 177, 178,183,196, 199, 331,369 КПК України,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу задоволити.
Змінити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 296 ч.2 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Головуючий: ОСОБА_1