У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.11.2016 року м. Ужгород
ВСТАНОВИВ:
Клопотання було обгрунтовано тим, що з моменту вилучення належного ОСОБА_5 автомобіля марки «Ford Torento Connect», д.н.з Німеччини НОМЕР_1 , відповідного клопотання про накладення арешту на вилучений автомобіль не поступало, а тому такий автомобіль підлягає поверненню скаржнику на підставі п.3 ч.1 ст.169 КПК України.
Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги не заперечив.
Заслухавши пояснення представника скаржника, прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
28.06.2016 року слідчим СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 в ході огляду місця події було вилучено у ОСОБА_5 належний йому на праві власності автомобіль марки «Ford Torento Connect», д.н.з Німеччини НОМЕР_1 .
Положення ч. 2 і 3 ст. 170 КПК України вказують на те, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З наявної в матеріалах справи Постанови від 29.06.2016 року слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ст. лейт поліції ОСОБА_8 , вбачається, що вилучений у ОСОБА_9 автомобіль визнано доказом у кримінальному провадженні та залишено його на зберіганні на майданчику тимчасового утримання для вирішення провадження по суті.
Згідно з ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 168 КПК тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу. Тимчасове вилучення майна можливе також під час обшуку, огляду.
Разом з тим, згідно з вимогами ст.169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
Строки звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна чітко врегульовані в ст. 171 КПК України.
Так, відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що органом досудового розслідування дана вимога виконана не була, а саме клопотання про накладення арешту на вилучений у ОСОБА_5 автомобіль «Ford Torento Connect», д.н.з Німеччини НОМЕР_1 для його вирішення не поступало.
Окрім того, вказаний автомобіль по сьогоднішній день повернуто скаржнику не було, що підтверджується також наданими в судовому засіданні поясненнями прокурора.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до переконання, що дана скарга є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ч.1-2 ст. 40, ст.ст. 24, 94, 223, 243, 244, 303, 304,306, 307 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1