Справа № 286/2684/16-к
У Х В А Л А
21 жовтня 2016 року м. Овруч
Слідчий суддя Овруцького районного суду в Житомирській області ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю в.о. начальника слідчого відділення ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , про арешт майна , -
ВСТАНОВИВ :
Слідчий СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням та просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «ГАЗ 66» д/з НОМЕР_1 , а також на пожежні рукави в кількості 10 штук, два сачки, дві водонапірні помпи на базі автомобільного двигуна на основі колісного причепу до авто, алюмінієві трубки в кількості 10 штук, 1 ліхтар, які належать невстановленим особам, мотивуючи тим, що в ніч з 12.10.2016 на 13.10.2016, поблизу с. Селезівка Овруцького району, на території Олевського району, а саме 21 кварталу Копищанського лісництва ДП "Олевський лісгосп АПК" невстановлені особи намагались вчинити дії, пов`язані з незаконним добуванням корисних копалин - бурштину.
Під час проведення огляду місця події в 21 кварталі Копищанського лісництва ДП «Олевський лісгосп АПК» виявлено та вилучено автомобіль марки «ГАЗ-66», д.н. НОМЕР_1 , та обладнання для добування сирцю бурштину - 10 пожежних рукавів, 2 сачка, дві водонапірні помпи на базі автомобільного двигуна на основі колісного причепу до авто, 10 алюмінієвих трубок, 1 ліхтар.
На місці події були затримані:
ОСОБА_7 1983 р.н. жит. АДРЕСА_1 ; ОСОБА_8 1985 р.н. жит. АДРЕСА_2 ; ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 жит. АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_4 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 жит. АДРЕСА_5 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жит. АДРЕСА_6 , які від дачі будь-яких показів відмовились.
Вказаний автомобіль «ГАЗ-66», д.н. НОМЕР_1 , перебував у користуванні невстановленої особи, яка з місця події зникла, однак, є достатньо підстав вважати причетність вказаної особи до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним видобутком бурштину.
Досудове слідство встановило, що водонапірні помпи на базі автомобільного двигуна на основі колісних причепів з вищевказаним обладнанням до них використовувалися під час протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним добування сирцю бурштину, що підтверджує наявність в лісовому масиві заповнених водою лунок в поверхневому шарі землі, адже виявлена техніка (автомобіль, помпи з обладнанням) були на місцевості, де безпосередньо відбувалось добування корисних копалин, на місці зафіксовано обстановку, підтверджуючу протиправну діяльність, а саме використання техніки та обладнання, а також виявлення наслідків, характерних для добування природної копалини загальнодержавного значення бурштину. Виявлені на місці автомобіль, техніка та обладнання слугують для вчинення протиправної діяльності, є засобами скоєння кримінального правопорушення й зберігають на собі сліди кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, з метою належного зберігання речових доказів та можливої спеціальної конфіскації майна, яке використовувалося в злочинній діяльності, з врахуванням того, що все майно відповідає критеріям, визначеним ст. 170 КПК України, виникає необхідність у арешті майна, яке належить невстановленим особам.
В судовому засіданні в.о. начальника слідчого відділення ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Прокурор в судовому засіданні також клопотання підтримав.
Власник майна в судовому засіданні щодо задоволення клопотання покладається на погляд суду.
Заслухавши думки учасників та дослідивши надані докази, слідчий суддя встановив наступне.
При накладенні арешту повинні враховуватись одночасно його мета, завдання і підстави (ст.170 КПК України) та інші передбачені законом обставини (ст.173 КПК України).
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
В ст. 173 КПК України законодавець закріпив, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Оцінюючи наявність підстав для накладення арешту, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні доведено існування розумних підозр вважати, що зазначені автомобіль та обладнання є доказом злочину і лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне зберігання вказаного майна на час проведення досудового розслідування.
Обставини, за яких зазначене майно було вилучено, на думку слідчого судді, додатково підтверджують необхідність застосування арешту до нього для проведення розслідування. Зокрема було їх вилучено на місцевості, де здійснюється незаконне добування бурштину. На місці зафіксовано обстановку, підтверджуючу протиправну діяльність, а саме використання техніки та обладнання, а також виявлення наслідків, характерних для добування природної копалини загальнодержавного значення бурштину.
Таким чином, аналізуючи правові відносини, що склалися, норми права, що їх регулюють, слідчий суддя приходить до переконання, що наявні достатні підстави вважати, що майно, щодо якого ставиться питання про арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно про доведеність слідчим і прокурором необхідності такого арешту та задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «ГАЗ 66» д/з НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_13 і перебуває у володінні ОСОБА_5 , а також на пожежні рукави в кількості 10 штук, два сачки, дві водонапірні помпи на базі автомобільного двигуна на основі колісного причепу до авто, алюмінієві трубки в кількості 10 штук, 1 ліхтар, які належать невстановленим особам.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя

ОСОБА_1