УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1021/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.115 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
представника ОСОБА_10
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковалі, Коростенського району, Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не судимого, не одруженого, який проживає в АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою, але не довше ніж до 30.08.2016 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховано з 08.11.2015 року - з дня затримання.
Зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 08.11.2015 року до набрання вироком законної сили у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Вирішено питання по речових доказах.
Відповідно до вироку суду, в ніч з 07.11.2015 року на 08.11.2015 року у ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї домогосподарства АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник умисел на умисне вбивство останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_6 невстановленим предметом умисно наніс йому численних ударів в область голови, обличчя, правого плечового суглобу та потиличної ділянки голови, після чого, здавивши шию потерпілого своїми руками, навмисно вбив його. Смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї.
Також в ході навмисного вбивства ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: множинних субарахноїдальних крововиливів острівчастого типу в діаметрі 0,5 до 2см., майже на всьому просторі, за виключенням правої лобної та правої тім`яної ділянки, наявність набряку м`яких мозкових оболонок, наявність ліквору з домішками крові в субарахноїдальному просторі; крововиливу по задній поверхні обох долей лівої легені на ділянці розміром біля 11x8см, темно-червоного кольору; дефекту слизової оболонки верхньої губи в проекції 11 зуба розміром 0,8x0,4см, невизначеної форми, вкритого вологим відділяємим з наявністю крововиливу навколо дефекту; крововиливу з внутрішньої поверхні слизової нижньої губи в ділянці 33 зуба розміром 1,5x0,7см, блідо-фіолетового кольору; крововиливу під м`які покриви голови з внутрішньої сторони в лівій тім`яно-скроневій ділянці розміром 6x5см, з нечіткими межами, темно-червоного кольору; крововилив під м`які покриви голови з внутрішньої сторони в правій скроневій ділянці розміром 3,5x2см, з нечіткими межами, темно-червоного кольору; синця по правому крилу носа розміром 3x2см, овальної форми, блідо-фіолетового кольору; синця в ділянці лівої вилиці розміром 2x1,5см, овальної форми, блідо-фіолетового кольору; синця в ділянці лівого кута нижньої щелепи розміром 2,5x2см, невизначеної форми, блідо- фіолетового кольору; синця в ділянці підборіддя зліва розміром 1x1см, невизначеної форми, блідо-фіолетового кольору; 2-х синців в ділянці лівої гілки нижньої щелепи розміром 1,5x1см, які зливаються між собою, невизначеної форми, блідо-фіолетового кольору; садна по лівій половині нижньої губи, невизначеної форми, розміром 1x0,5см, вкрите темно- червоною коринкою, розташованою нижче рівня шкіри; синця в проекції зовнішньої половини лівої брови розміром 4x2см, невизначеної форми, блідо-фіолетового кольору; синця на нижній повіці лівого ока розміром 3x2см, невизначеної форми, блідо-фіолетового кольору; синця по передній поверхні правого плечового суглоба розміром 2x2см, невизначеної форми, блідо-фіолетового кольору; синця в лівій перед вушній ділянці розміром 4x3см, невизначеної форми, блідо-фіолетового кольору; синця по всій вогнутій поверхні лівої вушної раковини розміром 5x3,5см, невизначеної форми, блідо-фіолетового кольору; синця по всій вогнутій поверхні правої вушної раковини розміром 5x3см, невизначеної форми, блідо-фіолетового кольору; рани в правій потиличній ділянці неправильної прямокутної форми, розміром 0,7x0,5см, глибиною 0,8см, з нерівними краями, кровить; перелому кісток носу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, але не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті.
Умисними діями, що виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст.115 ч.1 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить цей вирок суду скасувати та постановити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Захисник вказав, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, а також через істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону. Вважає, що вина обвинуваченого взагалі не доведена належними доказами, а висновок суду грунтується на припущеннях.
При цьому апелянт зазначає, що факт перебування ОСОБА_6 в домоволодінні ОСОБА_11 у період часу з 22 год. 07.11.2015 року по 6 год. 08.11.2015 року і наявність будь-якого конфлікту між ними, не підтверджується ні показаннями потерпілої ОСОБА_9 , ні показами свідків, які допитувалися в судовому засіданні.
Захисник звертає увагу, що з показів свідка ОСОБА_12 та потерпілої вбачається, що коли ОСОБА_11 ще був живим, то у обвинуваченого вже не було телефону, тому він не міг його залишити на місці злочину.
Додатково захисник стверджує, що судом не взято до уваги та не надано оцінки висновкам експерта ОСОБА_13 за № 1183 та за № 1184 та висновку експерта ОСОБА_14 № 268/ц. Вважає, що ці докази могли істотно вплинути на висновки суду.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення використав докази, які, на його думку, є недопустимими.
При цьому сторона захисту вважає, що недопустимими доказами є:
-протокол огляду місця події - домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 від 08.11.2015 року, оскільки він складений з грубим порушенням порядку, встановленого ст.104 КПК України;
-протокол огляду місця події домоволодіння ОСОБА_6 від 08.11.2015 року, оскільки проведений всупереч вимог ст.234 ч.2 КПК України не на підставі ухвали слідчого судді;
-постанова про визнання предметів речовими доказами, які були вилучені в помешканні ОСОБА_6 від 08.11.2015 року, оскільки огляд помешкання проводився без ухвали слідчого судді;
-постанова про визнання речовими доказами вирізи з тканин, які були вилученні за адресою АДРЕСА_1 від 04.02.2016 року, оскільки вирізи з речей, які визнаються речовими доказами, були отримані з речей, які не були вилученні з дотриманням вимог ст.ст.237, 234 КПК України;
-висновок експерта № 1185 від 30.11.2015 року, оскільки проводився відносно предметів, які були отриманні з порушенням норм КПК України, що тягне за собою недопустимість, а висновок експерта, відповідно до ст.101 ч.5 КПК України, не може грунтуватись на недопустимих доказах.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення інших учасників судового провадження, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, повинно бути зазначено докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного судового рішення.
Однак, колегія суддів вважає, що даних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримано.
Зазначаючи у судовому рішенні, що винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині підтверджується показаннями потерпілої, свідків, суд цим доказам не дав оцінки, а лише обмежився викладенням відомостей, які ці особи надали суду.
Зокрема, суд не дав оцінки показанням потерпілої ОСОБА_9 , про те, що остання бачила свого чоловіка близько 21 години 07.11.2015 року вдома, який був сам і збирався спати, також суд не мотивував чому взяв до уваги, як докази вини обвинуваченого, показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Крім того, суд першої інстанції, визнавши протокол огляду місця події від 08.11.2015 року домоволодіння по АДРЕСА_2 , який проведено з порушенням вимог ст. 104 КПК України, допустимим доказом, також не мотивував свій висновок, а лише обмежився допитом свідків - слідчих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Аналогічно, суд належним чином не мотивував визнання ним допустимим доказом протоколу огляду місця події від 08.11.2015 року домоволодіння ОСОБА_6 , а обмежився лише загальними фразами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд допустив порушення кримінального процесуального закону, яке є істотним в розумінні положень ч.1 ст. 412 КПК України, що є підставою, для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції.
Разом з тим, апеляційний суд позбавлений можливості усунути дані порушення кримінального процесуального закону та ухвалити нове судове рішення, оскільки не може давати оцінку доказам, які не були оцінені судом першої інстанції. Тому, застосовуючи загальні засади кримінального провадження, які визначені ч.1 ст.7 КПК України, апеляційний суд скасовує оскаржуване судове рішення та призначає новий розгляд в суді першої інстанції.
При новому розгляді, місцевому суду необхідно врахувати вищезазначені порушення кримінального процесуального закону, а також перевірити всі доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, ризики передбачені ст. 177 КПК України не припинилися, колегія суддів вважає, що існує необхідність у продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 40 днів до 10 жовтня 2016 року, включно.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити ОСОБА_6 на 40 днів.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: