Провадження № 1-кп/742/95/16
Єдиний унікальний № 742/1261/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Прилуках кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецька, українця, громадянина України, пенсіонера, інваліда 3 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого (в силу ст.89 КК України),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
24.02.2016 року у вечірній час (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в належному йому нежитловому приміщенні, що за адресою: АДРЕСА_2 , у ході сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно цілеспрямовано з великою силою наніс один удар кулаком правої руки в життєво важливий орган голову (обличчя) ОСОБА_10 , від якого ОСОБА_10 впав з прискоренням та вдарився потиличною ділянкою голови об дерев`яні дошки, які лежали на підлозі та втратив свідомість. З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_10 25.02.2016 року було доставлено до Прилуцької центральної районної лікарні, де він 02.03.2016 року, не приходячи до свідомості, помер.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №73 від 13.04.2016 року ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння черепа, крововиливів над та під оболонкою головного мозку, забоїв головного мозку, синця в лівій виличній ділянці, синця правої вушної раковини, потиличної ділянки справа з переходом на верхню третину шиї, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 суду пояснив, що 24.02.2016 року ввечері до нього у майстерню завітали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які принесли з собою 1 л горілки. Трохи поговоривши та випиши ОСОБА_11 пішов, а вони залишилися вдвох з ОСОБА_10 та випили ще горілки. В ході спілкування нині покійний ОСОБА_10 обізвав ОСОБА_7 козлом, що його дуже сильно образило та розізлило, саме тому він вдарив потерпілого кулаком у щелепу, від чого той впав, вдарившись потилицею об складені біля печі дошки. Після цього падіння ОСОБА_10 вже не піднімався, однак шевелив ногами, оббивши ними кут пічки. Слідів крові на ОСОБА_10 не було, тому ОСОБА_7 вирішив, що він не встає через сильне алкогольне сп`яніння. Вважаючи, що з часом ОСОБА_10 відійде, ОСОБА_7 натопив піч аби зігріти потерпілого та зв`язав йому ноги, щоб той не обпікся та не виніс нічого з його майстерні, а сам пішов додому відпочивати. Коли вранці ОСОБА_7 повернувся до своєї майстерні, то побачив, що ОСОБА_10 досі не відійшов, тому він зупинив сусіда ОСОБА_12 , який проїжджав мимо, та попросив допомогти йому відправити ОСОБА_10 додому, а ОСОБА_12 , в свою чергу, вирішив покликати до майстерні ОСОБА_7 матір ОСОБА_10 .

У скоєному ОСОБА_7 щиро розкаявся, не прогоджуючись при цьому з кваліфікацією своїх дій за ч.2 ст.121 КК України та вважаючи, що вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.119 КК України, а саме: вбивство через необережність, повністю визнавши себе винним у цьому та не заперечуючи проти задоволення заявлених в межах даного кримінального провадження цивільних позовів.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, його вина у заподіянні саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, доводиться як показами самого обвинуваченого, так і показами потерпілої, свідків, експерта, а також дослідженими в судовому засіданні документами.
Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні розповіла, що 24.02.2016 року зранку її син був вдома, потім взяв велосипед, зняв з нього одне колесо та кудись з ним пішов. О 12 годині він ще відповідав на дзвінок батька, а о 13 годині та о 15 годині вже не брав слухавки. 25.02.2016 року близько 13 години 50 хвилин до неї на мотоциклі заїхав сусід ОСОБА_12 та повідомив, що її син ОСОБА_10 знаходиться у майстерні ОСОБА_7 . Коли вона потрапила туди, то побачила сина лежачим на підлозі на лівому боці, його воротник був у слюні, а ліва сторона голови - у крові, також мати помітила гематому над його правим ухом та синці нижче коліна, хоча на обличчі не було навіть і подряпини. ОСОБА_12 викликав швидку допомогу, по приїзду якої лікарі встановили, що ОСОБА_10 реагує на ношатир, а його зрачок на світло, зафіксований лікарями тиск становив 120/70.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що коли їхав 25.02.2016 року з с.Жовтневого, то зупинився біля майстерні ОСОБА_7 , який попросив його забрати ОСОБА_10 додому, однак коли ОСОБА_14 зайшов до майстерні ОСОБА_7 , де було досить прохолодно, то побачив, що потерпілий лежить там на підлозі, зі зв`язаними ногами, стогне та харчить. На питання ОСОБА_12 про те, чому у ОСОБА_10 були зв`язані ноги, ОСОБА_7 відповів, що той вибивав ними піч. Зважаючи на побачене, ОСОБА_14 вирішив, що буде краще покликати сюди матір ОСОБА_10 та поїхав за нею.

Свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що 25.02.2016 року до нього зателефонувала матір ОСОБА_10 та попросила, щоб допоміг забрати ОСОБА_16 від ОСОБА_7 . Погодившись допомогти, він приймав участь у перенесенні ОСОБА_10 з майстерні ОСОБА_7 до машини, тому спостерігав, що той був без свідомості та стогнав, але видимих слідів тілесних ушкоджень на його тілі свідок не бачив. На питання даного свідка про стан ОСОБА_10 . ОСОБА_7 йому відповів, що напередодні вони пили разом з ОСОБА_16 , тому до цього часу він ще був дуже п`яний.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що була запрошена понятою під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 , тому чула як він розповідав про те, що 24.02.2016 року вони з ОСОБА_10 разом випивали, потім останній образив обвинуваченого, а той наніс йому один удар по голові, від якого ОСОБА_16 впав та вдарився об дошки, втративши після цього свідомість, а ОСОБА_7 намагався привести його до тями, поливаючи водою, але безрезультатно, тому згодом зв`язав йому ноги, щоб той отямившись нічого не вкрав.

Свідок ОСОБА_18 суду підтвердила, що 24.02.2016 року бачила у дворі біля майстерні ОСОБА_7 хлопців ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з велосипедом, який вони пропонували купити обвинуваченому, про що вона знає, оскільки ОСОБА_7 просив у неї грошей на його придбання, однак вона їх ОСОБА_7 не дала.

Свідок ОСОБА_19 суду розповів, що вже певний час не проживає разом з матір`ю ОСОБА_18 та її співмешканцем ОСОБА_7 , тому про те, що 24.02.2016 року ОСОБА_10 привозив обвинуваченому велосипед для продажу, потім обізвав ОСОБА_7 , а той відповів ОСОБА_10 ударом, він дізнався лише зі слів рідних та знайомих.

Крім показів свідків, якими підтверджується факт нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень саме ОСОБА_7 , його вина у скоєному доводиться також дослідженими в судовому засіданні документами.

Зокрема, висновком експерта №73 від 13.04.2016 року (т.1 а.п.125-134), яким було підсумовано, що при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, синці м`яких тканин голови з крововиливом з внутрішньої поверхні шкірно-м`язового лоскута голови, перелом потиличної та правої скроневої кісток черепа, крововиливи над та під оболонкою головного мозку, забої головного мозку, термічні опіки тіла ІІ ст близько 7% площі тіла, що підтверджується наявністю синця в лівій виличній ділянці, синця правої вушної раковини, потиличної ділянки справа з переходом на верхню третину шиї, переломом потиличної кістки справа з відходженням розривних тріщин на луску правої скроневої кістки з їх роздвоєнням та потиличну кістку до потиличного бугра, епідурального крововиливу в скронево-потиличній ділянці справа (операція 25.02.2016 року з видалення гострої епідуральної гематоми), плямистими та дифузно-обмеженими субарахноїдальними крововиливами в лівій тім`яній долі, правої скроневої долі, на полюсі лівої скроневої долі, на полюсі правої лобної долі, в ділянці центральної та верхньої лобних звивин правої лобної долі, в орбітальних ділянках обох лобних доль, на полюсі лівої лобної долі, на обох долях мозочка, ділянками забоїв речовини головного мозку в правій скроневій долі, на полюсах обох лобних доль, в орбітальних ділянках обох лобних доль, множинними термічними опіками з пухирями заповненими прозорою рідиною голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, синцями лівої верхньої кінцівки та обох нижніх кінцівок.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння черепа, крововиливів над та під оболонкою головного мозку, забоїв головного мозку, синця в лівій виличній ділянці, синця правої вушної раковини, потиличної ділянки справа з переходом на верхню третину шиї, синців лівої верхньої кінцівки та обох нижніх кінцівок виникли від дії тупих предметів. Тілесні ушкодження у вигляді множинних термічних опіків ІІ-го ступеню виникли від дії тупих предметів з високою температурою.

По давності дані тілесні ушкодження можуть відповідати 24.02.2016 року.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння черепа, крововиливів над та під оболонкою головного мозку, забоїв головного мозку, синця в лівій виличній ділянці, синця правої вушної раковини, потиличної ділянки справа з переходом на верхню третину шиї мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Тілесні ушкодження у вигляді синців лівої верхньої кінцівки та обох нижніх кінцівок, множинних термічних опіків ІІ-го ступеню мають ознаки легких тілесних ушкоджень та не перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Причиною смерті, яка, на думку експерта, настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , явився набряк-набухання головного мозку внаслідок закритої черепно-мозкової травми, що підтверджується наявністю чіткого сліду втиснення на мозочку від країв великого потиличного отвору, також смуги вдавлення від крил основної кістки.

Разом з тим, на тілі трупа ОСОБА_10 були виявлені ознаки не менше 7-ми травматичних дій тупих предметів, з яких не менше 2-х в ділянці голови, визначити їх послідовність не представилося експерту можливим, так як всі вони могли бути нанесені за короткий проміжок часу.

Характер та об`єм черепно-мозкової травми, виявленої у ОСОБА_10 (відповідно до даних спеціальної медичної літератури) не суперечить можливості виконання деяких цілеспрямованих дій до втрати свідомості внаслідок черепно-мозкової травми.

Тож, враховуючи характер черепно-мозкової травми експерт вважає, що остання могла виникнути від удару тупим предметом з обмеженою поверхнею, яким могли бути як руки, так і ноги сторонньої особи в ліву виличну ділянку ОСОБА_10 , під час якого останній знаходився обличчям до обличчя з нападником, або в близькому до цього розташуванні, з наступним падінням з прискоренням ОСОБА_10 та ударом правою потиличною ділянкою голови об тупий предмет, в тому числі за обставин викладених підозрюваним ОСОБА_7 під час слідчого експерименту.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_20 поністю підтвердив результати зробленого ним 13.04.2016 року висновку №73, наголосивши на тому, що заподіяні ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних за ознакою небезпечних для життя, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті.

Відповідно до висновку експерта №164 від 20.03.2016 року (т.1 а.п.121-122) у ОСОБА_7 , мали місце наступні тілесні ушкодження: подряпина ділянки тильної поверхні ІІ-го п`ясно-фалангового суглобу правої кисті з набряком м`яких тканин.

Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності можуть відповідати 24-25.02.2016 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи характер даних тілесних ушкоджень, експерт вважає, що останні могли виникнути як при ударі тупим предметом в ділянку ІІ-го п`ястно-фалангового суглобу правої кисті, так і від удару даною ділянкою тіла об тупий предмет.

Під час проведення 26.02.2016 року слідчого експерименту (т.1 а.п.234-244) ОСОБА_7 надавав аналогічні пояснення з наданими ним у даному судовому засіданні, розповівши про події того дня, передумови його конфлікту з ОСОБА_10 , детально та послідовно продемонструвавши учасникам експерименту механізм нанесення ним ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Також вина ОСОБА_7 підтверджується рядом інших безпосередньо досліджених в судовому засіданні документів.

Витягом з кримінального провадження №0000382 (т.1 а.п.97, 99), з якого вбачається, що 25.02.2016 року від потерпілої ОСОБА_5 надійшла письмова заява з проханням встановити особу, яка нанесла тілесні ушкодження її сину ОСОБА_10 , якого було доставлено 25.02.2016 року до Прилуцької центральної районної лікарні без свідомості та з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку та внутрішньо-черепна гематома.

Протоколом огляду місця події від 25.02.2016 року з ілюстративною фототаблицею до нього (т.1 а.п.106-115), в ході проведення якого на підлозі у приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , були виявлені дерев`яні дошки різного розміру з явно вираженими плямами темно-бурого кольору на них.
Висновком експерта №42 від 10-22.03.2016 року (т.1 а.п.140-143), відповідно до якого в слідах на фрагментах деревини, вилучених при огляді місця події, знайдена кров людини, ймовірне походження якої, від ОСОБА_7 не виключається при наявності у нього джерела зовнішньої кровотечі.
Протоколом огляду місця події від 15.03.2016 року з ілюстративною фототаблицею до нього (т.1 а.п.189-195), з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 знайшла у підкладці куфайки, в яку був одягнений її син у ОСОБА_7 , мобільний телефон, що ймовірно належав ОСОБА_7 .
На підставі всього викладеного вище суд прийшов до твердого переконання у тому, що своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, чим вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.
Що стосується не визнання ОСОБА_7 своєї вини за ч.2 ст.121 КК України та визнання такої за ч.1 ст.119 КК України з посиланням на небажання заподіювати смерть ОСОБА_10 , а також заявленого у зв`язку з цим його захисником клопотання про зміну правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_7 діяння, то на підставі всіх встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, суд не знаходить жодних підстав для задоволення такого клопотання та перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ч.1 ст.119 КК України, виходячи з наступного.
Так, для суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, характерною є змішана форма вини: умисел щодо діяння та необережність щодо його наслідків у вигляді смерті потерпілого. Тож, суд погоджується з твердженням ОСОБА_7 про те, що він не мав наміру заподіювати ОСОБА_10 смерть, що також було беззаперечно встановлено в ході судового розгляду та дійсно свідчить про його необережність щодо такого наслідку. Однак зі встановлених у даному кримінальному провадженні обставин очевидною є наявність в його діях непрямого умислу на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, виникнення якого було спровоковано поведінкою нині покійного ОСОБА_10 шляхом нанесення ОСОБА_7 словесної образи, яка викликала у нього сильну агресію та миттєве бажання надати кривднику фізичну відповідь у вигляді заподіяння тілесного ушкодження, тяжкість якого на той час він ще не передбачав та не бажав настання якихось суспільно-небезпечних наслідків від нього, але свідомо припускав їхнє настання, що виразилося у байдужому ставленні до їх настання, при цьому знаючи про слабкий фізичний стан потерпілого внаслідок перебування його у стані сильного алкогольного сп`яніння, наносячи йому цілеспрямований удар у життєво важливий орган голову (обличчя), зважаючи на свою міцну статуру попри зрілий вік, а також враховуючи факт зайняття у дитинстві боксом, що було з`ясовано в ході судового розгляду.
Для суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, не є характерною умисна форма вини, тому суд впевнений у тому, що дії ОСОБА_7 були вірно кваліфіковані саме за ч.2 ст.121 КК України.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.п.201).

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_7 , суд враховує конкретні обставини справи, вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким, обставину, яка пом`якшує його покарання, та обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , а також особу самого обвинуваченого, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий (т.1 а.п.203-204), протягом 2015-2016 років до адміністративної відповідальності не притягувався (т.1 а.п.208), не працюючий (т.1 а.п.211), має позитивну характеристику за місцем проживання (т.1 а.п.210), а також його зрілий вік (т.1 а.п.202), сімейний стан (т.1 а.п.210, 211) та стан здоров`я, зокрема те, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.п.206) та згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №236 від 07.04.2016 року (т.2 а.п.6-9) примусові заходи медичного характеру йому не показані, однак перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога (т.1 а.п.207), але згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №237 від 07.04.2016 року (т.2 а.п.12-14) наркологічне лікування на даний час йому не показане, враховуючи також те, що потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні не наполягала на застосуванні до ОСОБА_7 суворого покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення йому мінімального покарання, передбаченого санкцією частини статті інкримінованого йому злочину.

В межах даного кримінального провадження прокурором було заявлено цивільний позов (т.1 а.п.12-13, т.2 а.п.28-29) в інтересах Прилуцької ЦРЛ про стягнення з ОСОБА_7 на користь бюджету Прилуцького району витрат, понесених даним закладом на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 в розмірі 1268 грн 44 коп., проти задоволення якого ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував.

Також в межах даного кримінального провадження було заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 (т.1 а.п.21-23) про стягнення з ОСОБА_7 на її користь витрат, понесених на лікування сина ОСОБА_10 в розмірі 8430 грн 68 коп., витрат на поховання сина в розмірі 5276 грн 00 коп., витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн 00 коп., а також заподіяної їй смертю сина моральної шкоди, яку вона оцінила в 200000 грн 00 коп., а всього просила стягнути з ОСОБА_7 216706 грн 68 коп. Розмір матеріальних витрат, понесених ОСОБА_5 , на лікування сина, на його поховання та на надання їй правової допомоги у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження, які вона нині просить стягнути з ОСОБА_7 , є належним чином документально підтвердженим (т.1 а.п.24-30) та не оспорюється останнім, тому такі її вимоги мають бути задоволені в повному обсязі. Розмір заподіяної їй смертю сина моральної шкоди ОСОБА_5 обґрунтовує тяжкою втратою дитини, глибокими душевними стражданнями з цього приводу та страшним болем у серці, які вже ніколи не припиняться, а син не повернеться до життя, тому оцінює свою моральну шкоду у 200000 грн 00 коп., розмір якої ОСОБА_7 також не оспорював, тому суд вважає його достатньою мірою обґрунтованим, співрозмірним з заподіяною потерпілій втратою та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з вимог розумності та справедливості.

Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів (т.1 а.п.196-198) необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст.121 КК України і призначити покаранняу виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 26.02.2016 року, тобто з моменту його затримання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув?язнення з 26.02.2016 року по день винесення вироку - 04.08.2016 року з розрахунку: один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов прокурора в інтересах Прилуцької центральної районної лікарні до ОСОБА_7 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь бюджету Прилуцького району в особі Прилуцької центральної районної лікарні (р/р 0379, МФО 853592, код 37984681) витрати, понесені даним закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_10 у розмірі 1268 (одна тисяча двісті шістдесят вісім) грн 44 коп.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення заподіяної злочинними діями матеріальної та моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 16706 (шістнадцять тисяч сімсот шість) грн 68 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200000 (двісті тисяч) грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 216706 (двісті шістнадцять тисяч сімсот шість) грн 68 коп.

Речові докази у даному кримінальному провадженні:
-три пляшки (скляна ємністю 0,5 л, пластикова ємністю 1,5 л, пластикова з написом «Рогань» ємністю 1,2 л), на яких при обробці їх поверхонь феромагнітним порошком «Рубін» слідів папілярних узорів пальців рук не виявлено;
-два фрагменти деревини з плямами речовини бурого кольору;

-мобільний телефон «Samsung» SGH-D880» імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, з акумуляторною батареєю с/н TH2Q198ES/5-G, в якому знаходиться сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 , номер НОМЕР_4 ;

-пошкоджений зарядний пристрій до мобільного телефону «Samsung» модель ETA3S30EBE чорного кольору зі слідами розділення на кінці проводу, частково обмотаний ізолюючою стрічкою білого кольору в місці розділення;

-мобільний телефон «Samsung» GT-E1200» імеі: НОМЕР_5 в корпусі чорного кольору, з акумуляторною батареєю с/н:BD2F107CS/1-B,

що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня проголошення данного вироку, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно вручити засудженому, його захиснику, прокурору, потерпілій та її представникові.

Суддя ОСОБА_1