Справа № 367/7437/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання старшого слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003299 від 01.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003299 від 01.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003299 від 01.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

До Ірпінського ВП надійшло повідомлення ОСОБА_5 про те, що 30.09.2016 близько 11:29 невідома особа, перебуваючи на території табору Гренада в м. Ірпінь, вул. Гайдамацька, 37 самовільно, всупереч установленому законом порядку здійснила порубку дерев.

В ході огляду місця події на території ділянки в Київській області, м. Ірпінь, вул. Гайдамацька, 37 було виявлено та вилучено транспортні засоби ЗИЛ-ММЗ 554 д.н.з. НОМЕР_1 та Mercedes Benz 410D д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_3 вантажний самоскид д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 , прож. Рівненська область, Березнівський район, с. Зірне. Згідно свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_4 вантажний фургон д.н.з. НОМЕР_5 , в якому наявні частини зрізаних дерев належить ОСОБА_7 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Враховуючи той факт, що вказані транспортні засоби містять сліди вчинення кримінального правопорушення та у звязку із цим з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення слідчий просив накласти арешт на вантажний фургон д.н. з. НОМЕР_5 , у якому наявні частини зрізаних дерев, що належить ОСОБА_7 , прож. АДРЕСА_1 ; накласти арешт на вантажний самоскид д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , прож. Рівненська область, Березнівський район, с. Зірне.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, надали суду письмові заяви про розгляд клопотання в їх відсутності, клопотання підтримують та просять задовольнити.

Власники вказаного майна в судове засідання не зявилися.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділу Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знаходиться кримінальне провадження, відомості відносно якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003299 від 01.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

У відповідності до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оскільки з клопотання та матеріалів доданих до нього не вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт можливо використати як доказ у кримінальному провадженні № 0003299 від 01.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170 173, 175, 395 КПК України слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003299 від 01.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області на протязі п`яти днів.
Суддя: ОСОБА_1