Справа № 345/2558/16-к
Провадження № 11-кп/779/483/2016
Категорія .2 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 авоката ОСОБА_10 , на вирок Калуського міськрайонного суду від 31 серпня 2016 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), прередбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Семидуби, Голованівського району, Кіровоградської області та мешканець АДРЕСА_1 , українець, з середньою спеціальною освітою, одружений, ніде не працює, раніше не судимий, невійськовозобов`язаний, громадянин України,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 286 КК із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу на 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередньо обраний особисте зобов`язання.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з дня прибуття і постановки ОСОБА_7 на облік у виправному центрі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1317, 48 грн. за проведення судових експертиз.

Цивільний позов прокурора в інтересах Калуської міської ради, Комунальний заклад Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано Франківської області до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину на суму 4 557,11 грн. залишено без розгляду. Стягнуто із ОСОБА_7 1 378,00 грн. судового збору. Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 01.01.2016 року близько 07 год. 30 хв. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався у с. Новиця по вул. Тараса Шевченка в напрямку с. Зелений Яр Калуського району Івано Франківської області. У цей час по ґрунтовому узбіччі дороги вказаної вулиці поблизу розташування будинку № 56, із правого боку відносно руху водія, у тому ж напрямку, одна за одною йшли пішоходи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . При наближенні до пішоходів, водій ОСОБА_14 проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно керувати ним, не вибрав безпечного інтервалу при випередженні пішоходів, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_11 . При цьому водій ОСОБА_7 порушив Правила дорожнього руху України, а саме: - п. 2.3. "б", який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

- п. 12.3., згідно якого водій в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 13.3. відповідно до якого, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. У результаті порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота та його органів з розривами брижі тонкого кишечника, травматичним розривом кисти лівого яйника, ускладнена внутрішньою кровотечею, з розвитком травматичного ти геморагічного шоку І ІІ ст., що викликало необхідність проведення операції (С/с лапаратомія, ревізія, ушивання розривів брижі тонкого кишечника, резекція лівої труби із яйником, видалення кисти лівого яйника. 01.01.2016 року), які згідно висновку експерта № 164 від 09.07.2016 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення. У своїй апеляційній скарзі (далі АС) прокурор не оспорюючи питання вирішення цивільного позову прокурора, доведеність вини, правильність кваліфікації, вважає вирок Калуського міськрайонного суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК - 3 (три) роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. В АС захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - -адвокат ОСОБА_10 вважає призначене його підзахисному покарання за своєю суворістю таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного, а тому в цій частині вирок на його думку підлягає зміні. Просить змінити вирок Калуського міськрайонного суду від 31.08.2016 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану прокурором АС та заперечив доводи АС захисника, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 суворіше покарання; пояснення обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали АС захисника та заперечили проти доводів АС прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження, та додані документи під час апеляційного розгляду; обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вони підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався. Згідно ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст. 286 КК відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється. Як вбачається із вироку Калуського міськрайонного суду від 31 серпня 2016 року, ОСОБА_7 , в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили. Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися. У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 у своїй АС на те, що суд першої інстанції призначив йому надто суворе покарання, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у виді 1(одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК, врахував тяжкість інкримінованого йому злочину, а також обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

До обставин, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно відніс те, що обвинувачений визнав свою вину у скоєному злочині, щиро покаявся, сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду потерпілій, позитивну характеристику з місця проживання, і те, що раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався.

Обставину, яку обтяжує ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції віднесено вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК у виді 1(одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, апеляційний суд також вважає достатнім і справедливим.

Тому, підстав для застосування до ОСОБА_7 , ще більш м`якого покарання, апеляційний суд не вбачає.

Покликання прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 дотримано зазначені вище вимоги кримінального закону, який застосований при призначенні покарання.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів з необережною формою вини.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому правильно застосував положення ст. 69 КК, і призначив йому реальне покарання, враховуючи дані про його особу і обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину.

Колегія суддів погоджується з встановленими даними про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, заяву потерпілої про повне відшкодування завданої шкоди, і що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, просить його суворо не карати і призначити покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі. Крім цього, обвинувачений на даний час працевлаштований, про що свідчить подана довідка з місця роботи, а також здійснює догляд за хворою матір`ю ОСОБА_15 , яка є інвалідом ІІ групи, одружився, на даний час дружина вагітна, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, повністю сплатив витрати за проведення експертиз в кримінальному провадженні, про що свідчать квитанції, які були подані під час апеляційного розгляду.

Крім цього, колегія суддів враховує і те, що обвинувачений доклав усіх можливих зусиль для відвернення шкідливих наслідків вчиненого ним злочину та відновлення здоров`я потерпілої і полегшення її становища, також здійснював догляд за нею в період лікування та оплатив всі матеріальні витрати за лікування.

Колегія суддів також відносить до обставин, які пом`якшують ОСОБА_7 , покарання, зокрема повне визнання ним своєї вини та щире каяття у вчиненому і активне сприяння у розкритті злочину.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що призначене покарання за ч. 2 ст. 286 КК, у виді 1(одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням встановленого, підстав для застосування до ОСОБА_7 ще більш суворого покарання, апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, покликання прокурора в АС на м`якість призначеного йому покарання, є безпідставними. Вирок щодо ОСОБА_7 колегія суддів визнає законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування та призначення більш суворого покарання, про що просить прокурор у своїй АС, немає.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Так, суд першої інстанції безпідставно стягнув із обвинуваченого ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 1378,00 грн., оскільки цивільний позов заявлений у справі прокурором, залишений без розгляду. З таких підстав, колегія суддів вважає за необхідне виключити посилання у вироку про стягнення з обвинуваченого судового збору в розмірі 1 378,00 грн.,змінивши вирок в цій частині.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду від 31.08.2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_7 1378,00 грн. судового збору.

Врешті вирок Калуського міськрайонного суду від 31.08.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4