Справа № 317/2094/16-к
Пров. № 1-кп/317/179/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Астраханка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 6 жовтня 2014 року з метою ухилення від військової служби, не з`явився з відпустки на службу, а саме на бригадний полігон « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований поблизу АДРЕСА_3 , де тимчасово дислокувалась військова частина польова пошта НОМЕР_1 , ухиляючись від військової служби до 8 лютого 2016 року.
Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині, які характеризують особу обвинуваченого.
Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.
Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину і пояснив, що дійсно в квітні 2014 року він був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією і зарахований до списку особового складу зазначеної частини та постановлено на всі види забезпечення. Після перебування в зоні антитерористичної операції восени 2014 року їх частину перевели на полігон " ІНФОРМАЦІЯ_2 " біля АДРЕСА_3 , провівши ротацію частин. Після цього в жовтні 2014 року його відпустили з частини у короткострокову відпустку, з якої він у військову частину не повернувся. Тільки 8 лютого 2016 року він з`явився до військової прокуратури.
Також він пояснив, що не з`явився до військової частини тому, що він не бажав продовжувати військову службу, необхідно було працювати, забезпечувати родину. При цьому пояснив, що був ознайомлений зі Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, та усвідомлював наслідки неявки на місце служби. В скоєному щиро розкаявся.
Згідно з наказом № 4 від 28.04.2014 року матроса запасу ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховано кулеметником стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки від 06.08.2014 року, виданої командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_4 приймав участь в антитерористичній операції з 01.06.2014 року.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 408 КК України за ознаками дезертирство, тобто нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 скоїв злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проходження служби та місце проживання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому злочині та з`явлення із зізнанням.
Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.
Враховуючи вказані вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що він приймав участь в антитерористичній операції, є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період та на цей час не звільнений, проживає з сім`єю, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає можливим призначити йому покарання з іспитовим строком.
Кримінальним правопорушенням шкоди матеріального характеру не завдано, тому цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз та речових доказів по даному кримінальному провадженню немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку один рік він не вчинить нового злочину.
На підставі ст.. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи виконання покарань про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1