Провадження №1/761/15/2016
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2016 року м. Київ
Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,
захисників адвокатів ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу, у якій
ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київа, громадянин України, українець, який перебуває у шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою - АДРЕСА_2 , не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.3, 4 ст. 28, ч.2 ст. 205; ч.5 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.3 ст. 212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.32, ч.3 ст.212; ч.5 ст.27, ч.4 ст. 28, ч.2 ст.15, ч.ч. 4, 5 ст.191; ч.5 ст.27, ч. 4 ст.28, ч. 1 ст.32, ч.3 ст. 212 КК України, -
встановив:
Органом досудового розслідування ОСОБА_25 обвинувачується в тому, що він за попередньою змовою з ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснював злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збагаченням, у складі організованої злочинної групи, а з травня 2007 року у складі створеної ОСОБА_26 та ОСОБА_27 злочинної організації, скоївши злочини різного ступеня тяжкості.
Зокрема, згідно з постановою про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_25 , діючи у складі керованої ним та ОСОБА_28 організованої злочинної групи, з метою прикриття незаконної діяльності шляхом придбання та створення суб`єктів підприємницької діяльності ПП «Стел», ПП «Драглайн», ТОВ «Промтехпостач»,ТОВ «Сафалта» повторно скоїв фіктивне підприємництво, тобто вчинив злочин, передбачений ч.ч. 3, 4 ст.28, ч.2 ст.205 КК України.

Крім того, ОСОБА_25 обвинувачується у тому, що він як активний член організованої злочинної групи під керівництвом ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , діючи через її членів спільно з генеральним директором Хмельницького ЗАТ «Втормет» ОСОБА_33 , шляхом документального оформлення безтоварних операцій у період з січня 2006 року по березень 2008 року сприяв останньому в умисному ухиленні від сплати податків у сумі 4 662 405 грн.
Отже, як вважає орган досудового розслідування, підсудний своїми діями з надання засобів та знарядь, порад та вказівок, а також через усунення перешкод сприяв умисному ухиленню від сплати податків у складі організованої злочинної групи, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, тобто, скоїв злочин, передбачений ч.5 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.3 212 КК України.
Орган досудового слідства також вважає, що у результаті сприяння умисному ухиленню від сплати податків директору ПП «Будмонтаж» ОСОБА_34 шляхом документального оформлення проведених безтоварних операцій від імені директора ПП «Арон-Трейд» ОСОБА_35 організованою злочинною групою осіб під керівництвом ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , до складу якої увійшов ОСОБА_25 , до бюджету фактично не надійшов ПДВ та податок на прибуток на загальну суму 1 074 007 грн.

Зазначені дії ОСОБА_25 кваліфіковані за ч.5 ст. 27,ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 32, ч.3 ст. 212 КК України як надання засобів та знарядь, а також порад та вказівок, усунення перешкод у складі організованої злочинної групи, якими він повторно сприяв умисному ухиленню від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.
Згідно з обвинувальним висновком ОСОБА_25 за подібних обставин шляхом надання засобів - підроблених первинних бухгалтерських документів щодо виконання робіт та надання послуг від ПП «Лугторг-Центр-Плюс» та ТОВ «ВК «Укрейнолімп», а також здійснення контролю за перерахуваннями грошових коштів, полегшивши досягнення злочинного результату, з 01.02.2008 по 01.10.2008 сприяв директору ТОВ «Дефендер» ОСОБА_36 в умисному ухиленні від сплати податків на загальну суму 1 868 775,00 грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Вказані дії підсудного отримали кримінально-правову оцінку як повторне сприяння умисному ухиленню від сплати податків, введених в систему оподаткування у встановленому законом порядку, вчиненому службовими особами підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.
Крім того, як вважає орган досудового слідства, ОСОБА_25 прийняв участь у злочинній організації та у злочинах, вчинюваних такою організацією, тобто скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.255 КК України, оскільки він, як член злочинної організації під керівництвом ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , разом з іншими її членами прийняв безпосередню участь у вчиненні тяжких і особливо тяжких злочинів, а саме: з вересня 2007 року - по березень 2008 року сприяв закінченому замаху на заволодіння чужим майном - незаконному відшкодуванню податку на додану вартість в особливо великих розмірах у сумі 212255 грн. директором ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» ОСОБА_37 ; у період з квітня по листопад 2008 року сприяв замаху на заволодіння чужим майном - незаконному відшкодуванню податку на додану вартість у великих розмірах директору ТОВ НВП «Елтехмаш» ОСОБА_38 у сумі 118 987,47 грн.; у період з березня по липень 2008 року сприяв директору ТОВ «Атлєкос-ВДМ» ОСОБА_39 в умисному ухиленні від сплати податків, що призвело до ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах на загальну суму 2 258 781 грн.; у період з лютого по жовтень 2008 року сприяв директору ТОВ «Дефендер» ОСОБА_40 в умисному ухиленні від сплати податків, що призвело до ненадходження в бюджет коштів в особливо великих розмірах на загальну суму 1 522 500,01 грн., а також повторно скоїв злочин середньої тяжкості - фіктивне підприємництво, створивши ТОВ «Сафалта».

ОСОБА_25 також обвинувачується у тому, що він як активний член злочинної організації під керівництвом ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , шляхом здійснення контролю за оформленням первинних документів, наданням вказівок щодо багаторазових перерахувань з подальшою конвертацією грошових коштів по «нібито» проведених операціях з придбання ТМЦ від ПП «Арон-Трейд», а також здійснення контролю за проведеними перерахуваннями, полегшив досягнення злочинного результату, сприявши протягом вересня 2007 березня 2008 років службовим особам ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» заволодінню чужим майном в особливо великих розмірах, які безпідставно заявили до відшкодування ПДВ з Державного бюджету на загальну суму 212 255 грн.

Однак вказані грошові кошти генеральний директор ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» ОСОБА_41 не зміг отримати з бюджету та розпорядитись ними з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_25 скоїв злочин передбачений ч. 5 ст. 27,ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 15, ч.5 ст. 191 КК України.
Крім того, ОСОБА_25 , виконуючи відведену йому роль, сприяв своїми діями директору з науки та виробництва ТОВ НВП «Елтехмаш» ОСОБА_38 у вчиненні замаху на заволодіння, шляхом зловживання службовим становищем, бюджетними коштами у великих розмірах у сумі 118 987,48 грн. Однак, останній не зміг скоєний злочин довести до кінця з причини, що не залежали від його волі, оскільки заявлений до відшкодування податок на додану вартість не був перерахований з Державного бюджету.

Отже ОСОБА_25 скоїв злочин, передбачений ч.5 ст. 27,ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 191 КК України.
Допитаний судом підсудний ОСОБА_25 своєї вини в інкримінованих йому злочинах не визнав та пояснив, що став засновником ТОВ «Промтехпостач» у 2005 році, дане підприємтво реально здійснювало господарську діяльність, проводило фактичні операції купівлі-продажу промислових товарів. Контролюючими органами неодноразово проводилися перевірки діяльності даного підприємства, при цьому порушень чинного законодавства не виявлено. Він був також директором та бухгалтером ТОВ «Промтехпостач», найманих працівників підприємство не мало, всю роботу ОСОБА_25 виконував самостійно, знаходячи замовників через мережу Інтернет. З такими особами як ОСОБА_26 та ОСОБА_27 він не знайомий, ТОВ «Дефендер» та гр. ОСОБА_42 йому невідомі.

Допитаний судом свідок ОСОБА_43 показав, що він до складу злочинної організації не входив, з підсудним ОСОБА_25 не знайомий, будь-якої спільної діяльності з ним не здійснював. Безпосередньо ОСОБА_44 пред`явлене обвинувачення в умисному ухиленні від сплати податків, однак обвинувачення він вважає безпідставним.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_26 , заперечивши своє знайомство з ОСОБА_25 , з яким його пов`язує лише те, що останній є свідком у кримінальній справі за обвинуваченням самого ОСОБА_26 .

Свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , даючи показання суду, також зазначили, що ОСОБА_25 їм відомий як лише свідок у кримінальній справі за їх обвинуваченням, свою участь у діяльності злочинної організації категорично заперечив.

Допитана свідок ОСОБА_28 повідомила, що з ОСОБА_25 знайома з 1999-2000 років. З підсудним спільно орендували офіс, однак вони очолювали різні підприємства. ОСОБА_25 був директором ТОВ «Промтехпостач». ОСОБА_46 заснувала ПП «Стел», а ОСОБА_28 з 2006 року працювала як його директор, ПП «Драглайн» вона переоформила на себе, а потім на Зайцеву. Вказані підприємства здійснювали реальну підприємницьку діяльність, займаючись операціями з металобрухтом, виконуючи експертні операції. ТОВ «Сафалта» ОСОБА_28 заснувала самостійно для здійснення діяльності у туристичній сфері. До мінімізації податкових платежів вона відношення не має. Отримувала від ОСОБА_26 консультації з приводу дотримання податкового законодавства. З ОСОБА_27 стосунків не підтримувала. Перші показання у справі за її обвинуваченням надані нею під психологічним тиском, тому є неправдивими.

Свідок ОСОБА_41 суду повідомив, що з підсудним ОСОБА_25 не знайомий, очолюване ним підприємство «Мотордеталь-Конотоп» господарських стосунків з ПП «Промтехпостач» не мало.

Аналогічні показання дала суду свідок ОСОБА_47 .

Захисником ОСОБА_23 заялене клопотання про повернення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства.

Зокрема, за твердженням захисника, у справі відсутні дані про порушення кримінальної справи за ч.3 ст.28, ч.2 ст.205 КК України відносно ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , у спільному вчиненні злочину з якими обвинувачується ОСОБА_25 . Також у справі не міститься даних про наявність щодо цих осіб обвинувальних висновків або ж обвинувальних вироків.

Дана обставина унеможливлює встановлення факту вчинення злочину у складі трьох та більше осіб, тобто організованою групою.

Як вважає захисник, органом досудного розслідування допущена суттєва неповнота, яка не може бути усунута під час судового розгляду.

Підсудний підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти направлення справи на додаткове розслідування, вважаючи недоведеними ті обставини, на які послався захисник.

Суд, допитавши підсудного та свідків, дослідивши матеріали кримінальної справи, заслухавши доводи учасників судового розгляду, дійшов такого висновку.

Статтею 281 КПК 1960 р., за нормами якого здійснювався судовий розгляд, передбачено, що повернення справи на додаткове розслідування можливе з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства за умови, що такі неповнота або неправильність не можуть бути усунуті у судовому засіданні.

Згідно з п.8 Постанови пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст.22, 64 КПК не були досліджені або поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Неправильним досудове слідство визнається у разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального або кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

На переконання суду, при розслідуванні даної справи допущені саме такі порушення, які не можуть бути усунуті під час судового розгляду, а їх наявність унеможливлює прийняття судом остаточного рішення.

У силу п.п. а) п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) особа має право бути детально проінформованою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї.

Дане положення вимагає, щоб кримінальне обвинувачення було чітко сформульоване, що давало б особі можливість сприйняти межі пред`явленого обвинувачення, оцінити зміст та обсяг тих діянь, які ставляться їй у провину.

Європейський суд з прав людини (далі- ЄСПЛ) у справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що за положеннями п.п. а) п.3 ст.6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення («Камасінскі проти Австрії»,19.12.1989, № 9783/82).
Крім того, ЄСПЛ вказав, що положення п.п. а) п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції.
У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. («Пелісьє та Сассі проти Франції», 25.03.1999 № 25444/94; «Матточіа проти Італії», 25.07.2000, № 23969/94; «І.Н. та інші проти Австрії», 20.04.2006, № 42780/98)
Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п.b) п.3 ст.6 Конвенції («Пелісьє та Сассі проти Франції», «Даллос проти Угорщини»).
Вказані положення Конвенції знайшли відображення і у національному законодавстві України.

Так, згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» забезпечення обвинуваченому, підсудному права на захист відповідно до положень ст. 59, ч.2 ст. 63 і п.6 ч.3 ст. 129 Конституції України, відповідних положень КПК 1960 р. є однією з основних засад судочинства, важливою гарантією об`єктивного розгляду справи та запобігання притягненню до кримінальної відповідальності невинуватих осіб.

У силу п.10 даної Постанови обвинувачений має право знати, в чому він обвинувачується. Постанова про притягнення як обвинуваченого має бути конкретною за змістом. Недодержання органами досудового слідства вимог, зокрема ст.132 КПК, може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

На переконання суду, при проведенні розслідування у даній кримінальній справі не забезпечене гарантоване Конституцією України, нормами Конвенції з прав людини та основоположних свобод, вимогами КПК 1960 р. право обвинуваченого на захист, що знайшло свій вияв у відсутності конкретно сформульованого обвинувачення.

Всупереч вказаним вимогам, виклад у постанові про притягнення як обвинуваченого та в обвинувальному висновку фактичних обставин вчинення ОСОБА_25 інкримінованих злочинів є неконкретним, оскільки описаний в загальних формулюваннях, без зазначення змісту певних злочинних дій ОСОБА_25 , чим порушене право обвинуваченого на захист.
Так, не дивлячись на значну за обсягом постанову про притягнення ОСОБА_25 як обвинуваченого від 06.06.2012 (т.58, а.с.28-116), остання не відповідає вищенаведеним положенням, оскільки не містить у собі чітко сформульованих діянь, вчиненням яких ОСОБА_25 скоїв злочин.

Зокрема, підсудний обвинувачується за ч.2 ст.205 КК України у повторному придбанні та створенні СПД ПП «Стел», ПП «Драглайн», ТОВ «Промтехпостач», ТОВ «Сафалта» з метою прикриття незаконної діяльності.

На думку слідства, така діяльність полягала у тому, що підсудний у складі організоівної групи надавав послуги з переводу безготівкових коштів у готівку, переказу безготівкових коштів, застосування вексельних схем під час розрахунків з реальними суб`єктами господарювання.

Крім того, ОСОБА_25 за допомогою зазначених вище підприємств здійснював документальне оформлення безтоварних операцій, чим сприяв реально діючим суб`єктам господарювання у мінімізації належних до сплати податків.

У той же час, згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під незаконними слід розуміти такі види діяльності, які особа не має права здійснювати взагалі, або ж, маючи право на це за певних умов чи з дотриманням певного порядку, здійснює їх з порушенням.

Таким чином, злочинним є не сам факт створення або придбання СПД, склад даного злочину утворюють такі дії лише у разі переслідування причетною до них особою мети здійснення саме незаконної діяльності або ж її прикриття.

Отже постанова про притягнення ОСОБА_25 як обвинуваченого, яка б дозволяла здійснювати повноцінний захист, мала би містити відомості про те, прикриттю якої незаконної діяльності служили ПП «Стел», ПП «Драглайн», ТОВ «Промтехпостач», ТОВ «Сафалта», у чому безпосередньо полягала вказана незаконна діяльність.

Однак, наводячи обставини створення гр. ОСОБА_46 Приватного підприємства «Стел», відкриття нею рахунків у банківських установах, слідчим не зазначено, які ж злочинні дії вчинені саме підсудним ОСОБА_25 .

Постанова про притягнення ОСОБА_25 як обвинуваченого, у якій детально описаний процес створення, державної реєстрації, взяття на облік у податкових органах, відкриття банківських рахунків тощо зазначених підприємств, у той же час не містить конкретних, тобто необхідних для здійснення захисту даних, як про незаконну діяльність вказаних СПД, так і про прикриття ними протиправних оборудок інших підприємств.

Судом також прийнято до уваги, що постанова про притягнення ОСОБА_25 як обвинуваченого містить загальний опис певних дій ОСОБА_28 , ОСОБА_46 , ОСОБА_49 та інших у процесі створення або придбання суб`єктів господарської діяльності, разом з тим в ній не наведений зміст злочинних дій самого підсудного, що також свідчить про неконкретність обвинувачення.

Враховуючи, що «мінімізація належних до сплати податків» не є тотожною «умисному ухиленню від сплати податків», суд зазначає, що у вказаних процесуальних документах не наведені відомості про ухилення конкретних підприємств від сплати податків.

Аналогічні порушення вбачаються також при формулюванні обвинувачення ОСОБА_25 за ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч. 3 ст.212 КК України щодо співучасті в ухиленні від сплати податків генерального директора Хмельницького ЗАТ «Втормет» ОСОБА_50 .

У постанові про притягнення ОСОБА_25 як обвинуваченого переважно викладені дії інших осіб - ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , ОСОБА_35 , ОСОБА_51 , ОСОБА_29 та інших осіб щодо організації та забезпечення діяльності ПП «Арон-Трейд», ТОВ «Мастерхолд», ТОВ «Капітал-Інвест Групп», ТОВ «Гранд Технолоджі», ТОВ «Енерго-Менеджмент» тощо. Також наведені обставини укладання та підписання договорів між гендиректором Хмельницького ЗАТ «Втормет» ОСОБА_33 та директором ТОВ «Голд Трейд Інвест» та ПП «Арон-Трейд» ОСОБА_52 .

У той же час, не зазначений конкретний зміст злочинних дій ОСОБА_25 , вчиненням яких він сприяв ОСОБА_53 в ухиленні від сплати податків на суму 4 662 405 грн.

Такі ж суттєві вади викладення загальними фразами, без зазначення конкретних, вчинених безпосередньо ОСОБА_25 дій - має пред`явлене останньому обвинувачення у частині співучасті в ухиленні від сплати податків директорів ПП «Будмонтаж» ОСОБА_54 на суму 1 074 007, 00 грн., ТОВ «Дефендер» ОСОБА_55 на суму 1 868 775, 00 грн., ТОВ «Атлєкос-ВДМ» ОСОБА_56 на суму 2 339 626 грн.

Постанова про притягнення ОСОБА_25 в якості обвинуваченого за ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України за епізодом, пов`язаним з діями генерального директора ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» ОСОБА_57 , містить викладення дій останнього та директорів МТП «Світлана» - ОСОБА_58 , ПП «Арон-Трейд» - ОСОБА_35 , при цьому перерахуванням отриманих грошових коштів займався ОСОБА_59 за вказівками ОСОБА_29 .

Однак не вказано, які ж злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, вчинив безпосередньо ОСОБА_25 .

Вищенаведене виключає можливість обвинуваченому скористатися гарантованим законом правом на здійснення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до п.п.b) п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення надано право мати можливості, необхідні для підготовки до свого захисту.

Дане положення вимагає забезпечення обвинуваченому не лише права, а також реальної можливості до початку судового розгляду ознайомитися з усіма доказами, зібраними під час досудового слідства. Даний чинник дозволяє забезпечити належний захист від висунутого обвинувачення шляхом збирання доказів на спростування доводів обвинувачення, аргументованого доведення перед судом власної позиції.

Не в останню чергу така можливість забезпечується обізнаністю щодо показань свідків, допитаних під час розслідування, ознайомлення з іншими матеріалами справи, які мають доказове значення.

Реалізація вказаного права закріплена у ст. 218 КПК, якою на слідчого покладений обов`язок надати обвинуваченому всі матеріали справи для ознайомлення.

Разом з тим, під час ознайомлення з матеріалами ОСОБА_25 фактично був позбавлений такого права, оскільки значний обсяг долучених до справи копій документів, протоколів слічих дій, у т.ч. протоколів допиту свідків, вкрай низької якості, що фактично виключало сприйняття зазначених в них даних.

Зокрема, з протоколу виїмки від 16.04.2009 (т.45 а.с.182) неможливо встановити, де поводилася вказана слідча дія, чи дотримано слідчим вимогу ст.127 КПК про залучення до її проведення понятих, які документи вилучені, чи у відповідності з постановою слідчого проведена вказана слідча дія.

Тобто відсутня можливість з`ясувати, яку обставину доводить або спростовує вказаний документ, яке доказове значення він має.

У протоколі обшуку від 13.07.2009 (т.46 а.с.87) наведений перелік вилучених документів, який не піддається прочитанню. У силу даної причини не є можливим встановити допустимість доказів, які отримані у результаті проведення вказаної слідчої дії.

Згідно з ст.ст. 84, 85 КПК при провадженні досудового слідства ведуться протоколи, в яких, з-поміж іншого, мають зазначатися місце і дата його складання, прізвища осіб, які брали участь у проведенні слідчої дії, адреси цих осіб, зміст проведеної слідчої дії.

Разом з цим протокол виїмки (т.46 а.с.156-157) вказаним вимогам не відповідає - з`ясування дати проведення виїмки, посади та прізвища слідчого можливі лише на рівні припущення, дані щодо понятих, розуміння змісту слідчої дії та її результатів виключається повністю у зв`язку з низькою якістю долученої до справи копії.

Аналогічні недоліки має і протокол огляду речових доказів від 11.07.2009. (т.46 а.с.159-160)

Переконливим підтвердженням порушення права обвинуваченого на захист є копія протоколу допиту свідка ОСОБА_49 , який за матеріалами кримінальної справи мав безпосереднє відношення до інкримінованих підсудному ОСОБА_25 дій. Разом з тим, ознайомитися зі змістом даного протоколу здебільшого неможливо через низьку якість його копії. (т.24 а.с.49-54)

З таких же причин унеможливлюється ознайомлення з копією протоколу відтворення обстановки та обставин події, проведеного з обвинуваченим ОСОБА_31 (т.24 а.с.138-141)

Свідченням недотримання права обвинуваченого на захист є протокол допиту свідка ОСОБА_60 , який до матеріалів справи долучений не у повному обсязі відсутні сторінки протоколу, на яких зафіксований початок допиту, безпосередньо за аркушами з анкетними даними та роз`ясненням прав свідка одразу міститься лише окремий фрагмент протоколу. (т.24 а.с. 167-175)

Долучену до кримінальної справи копію протоколу допиту свідка ОСОБА_61 від 29.04.2009 прочитати неможливо. (т.39 а.с.107-110)

Як порушення права на забезпечення належної підготовки до судового розгляду, тобто здійснення свого захисту суд розцінює також матеріали справи з копіями протоколів обшуку, виїмки документів у ЗАТ «Втормет», оскільки останні виконані рукописним текстом та нерозбірливим почерком, що виключає можливість з`ясування їх змісту як підсудним та його захисниками, так і судом. (т.32 а.с.62-65, 76-85, 86-91)

Не забезпеченням обвинуваченому права на захист суд вважає неможливість ознайомлення ОСОБА_25 зі змістом протоколів допиту значної кількості свідків.

Зокрема, показання свідків ОСОБА_62 (т.31 а.с.41), ОСОБА_63 (т.31 а.с.34-36), ОСОБА_64 (т.31 а.с.53-55), ОСОБА_65 (т.33 а.с.16-20), ОСОБА_66 (т.33 а.с.29-33), ОСОБА_67 (т.32 а.с.34-36), ОСОБА_68 (т.33 а.с.37-41), ОСОБА_69 (т.34 а.с.76-79), ОСОБА_70 (т.34 а.с.22-25), Пастуха (т.34 а.с. 26-29), ОСОБА_71 ( т.34 а.с. 69-73), ОСОБА_72 ( т.34 а.с.74-75), ОСОБА_73 (т. 34 а.с.55-57), ОСОБА_74 (т..34 а.с.43-46), ОСОБА_75 (т.34 а.с.35-38), ОСОБА_76 (т.47 а.с.17) та інших прочитати неможливо.

У той же час вказані особи зазначені у додатку до обвинувального висновку як такі, що підлягають виклику у судове засідання, тобто їх показаннями, на думку обвинувачення, доводиться вина ОСОБА_25 .

Не дивлячись на те, що ОСОБА_77 , згідно з пред`явленим ОСОБА_25 обвинуваченням, приймав активну роль у протиправній діяльності, до справи долучений лише перший аркуш копії протоколу його допиту з анкетними даними, безпосередньо показання вказаного свідка, які він дав під час допиту 15.04.2009, відсутні. (т.31 а.с.79)

Також взагалі є нечитабельним текст протоколу допиту свідка ОСОБА_78 (т.31 а.с.81), не долучені до справи усі наступні після першого аркуші протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_78 від 24.06.2009 (т.31 а.с.132).

Усунення вказаних порушень шляхом допиту зазначених, а також переважної більшості інших свідків виявилося неможливим через систематичне, протягом тривалого часу невиконання органом досудового розслідування постанов суду про їх привід та вичерпанням судом інших, передбачених законом можливостей, виклику свідків.

Подібні вищенаведеним порушення є поширеними у даній справі.

Зокрема, зміст протоколу обшуку від 24.06.2009 у квартирі за місцем мешкання ОСОБА_62 (т.31 а.с.118-119), протоколу обшуку у приміщеннях Хмельницького ЗАТ «Втормет» 14.07.2009 (т.32 а.с.62-65), протоколу виїмки ЗАТ «Втормет» (т.32 а.с. 86-90) неможливо встановити з вищенаведених причин.

Не читається протокол виїмки від 10.07.2009 (т.46 а.с.156), внаслідок цього з нього неможливо встановити, де саме проводилася дана слідча дія, її зміст та результати, аналогічні вади має і протокол виїмки від 24.04.2009 (т.47 а.с.59-60), протоколи виїмки від 24.04.2009, 14.05.2009 містять лише їх перші аркуші. (т.47 а.с.12, 28)

Слідчим 11.07.2009 оглянуті речові докази, однак, які документи піддані огляду встановити неможливо через нечитабельність копії протоколу (т.46 а.с.159-160)

Як неправильність слідства суд розцінює те, що матеріали кримінальної справи містять лише фрагменти окремих процесуальних документів.

Так, до справи долучені лише перші сторінки протоколів допиту свідків ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , що повністю виключає можливість встановлення змісту їх показань, і як наслідок неможливість підготовки до захисту. (т.47 а.с. 46-49)

Крім того, на стадії досудового слідства судом розглядалось клопотання слідчого про розкриття банківської таємниці щодо ТОВ «Атлєкос-ВДМ», у той же час до справи долучений лише перший аркуш постанови суду від 27.05.2009, однак яке рішення прийняте судом невідомо. (т.51, а.с.127)

Зазначене не дозволяє зробити висновок щодо допустимості доказів, які отримані у результаті даної слідчої дії та долучені до справи. (т.51 а.с.129-256)

Долучені до справи матеріали почеркознавчої експертизи від 26.09.2009 № 118 не містять повного, підписаного експертом висновку. (т.53 а.с.5-16)

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» судовий розгляд кримінальної справи є неможливим у разі, коли розслідування кримінальної справи провадила не уповноважена особа.

Відповідно до ч. 3 ст.114 КПК слідчий по розслідуваних ним справах вправі давати органам дізнання доручення і вказівки про провадження розшукових та слідчих дій.

Таким чином, орган дізнання має діяти виключно в межах наданого доручення та у суворій відповідності з ним.

Проведення слідчих дій, які органу дізнання не доручались, свідчить про вихід за межі наданих повноважень, тобто ці слідчі дії є такими, що вчинені не уповноваженою особою.

Попри зазначене, допит свідка ОСОБА_83 19.01.2009, посилання на показання якої як на доказ винуватості підсудного міститься в обвинувальному висновку, проведений оперуповноваженим ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ОСОБА_84 (т.19 а.с.8-9), тоді як оперативному підрозділу надавалося доручення лише на проведення виїмки (т.19 а.с.1-2)

Допит свідка ОСОБА_85 21.01.2009 (т.17 а.с.21-22), на показання якої посилається слідчий в обвинувальному висновку, проведений оперуповноваженим ГВПМ ДПІ у Дніпровському районі ОСОБА_86 , повноваження якого обмежувались лише проведенням виїмки документів ПП «Драглайн». (т.17 а.с.1-2)

Крім того, допит свідка ОСОБА_87 (т.24 а.с.167-175) проведений не слідчим, а начальником відділення ГУПП ДПА України ОСОБА_88 , тобто працівником органу дізнання, при цьому у справі відсутнє доручення слідчого, у провадженні якого на той час перебувала справа, на проведення працівником органу дізнання вказаної слідчої дії.

У контексті забезпечення обвинуваченому права на захист суд надає оцінку іншим фактам неправильності досудового слідства.

У силу ст. 254 КПК не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи підсудному має бути вручений обвинувальний висновок у справі.

Дана вимога покликана забезпечити можливість підсудному здійснювати свій захист, будучи обізнаним щодо зібраних досудовим слідством доказів та їх оцінки слідчим.

Разом з тим, частина доказів вини підсудного, на які посилається слідчий в обвинувальному висновку, до матеріалів кримінальної справи не долучена.

Так, слідчий в обвинувальному висновку як на докази вини ОСОБА_25 посилається на висновок комп`ютерно-технічної експертизи від 18.05.2009 № 85, який міститься у томі № 614, протокол допиту свідка ОСОБА_89 том № 446.

У той же час, на момент надходження справи до суду вона налічувала лише 59 томів, з якими і був ознайомлений обвинувачений.

Отже докази, які, на думку слідчого викривають злочинність дій ОСОБА_25 , для ознайомлення останньому не надавались.

Судом при прийнятті рішення також приймається до уваги суттєва неповнота розслідування.

Згідно з вимогами ст. 64 КПК при провадженні досудового слідства і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню, серед іншого, подія злочину, що включає час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення.

Зокрема, ОСОБА_25 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.28, ч.2 ст.205 КК України щодо створення фіктивного підприємства ТОВ «Промтехпостач».

У той же час, згідно з обвинувальним висновком грошові кошти на рахунок вказаного підприємства № НОМЕР_1 , відкритий у ВАТ КБ «Експобанк», надходили від фактично діючих суб`єктів господарювання - ТОВ «Західпроресурс» за труби, ПП «Адамс» за ємності молочні, ТОВ «Віт-Ан» за музичне обладнання, ТОВ «Південьхліб» за дошку соснову тощо.

Однак службові особи зазначених підприємств слідчим не допитані, реальність придбання вказаними СПД наведених товарів не з`ясовувалась.

Аналогічна неповнота допущена також при дослідженні питання реальності придбання ПП «Стел» шкір великої рогатої худоби у ТОВ «Глорія», ПП «Юкка», ПП «Антіріум», ПП «Аграф», листа у ТОВ «Сяйвомаркет», запасних частин у ТОВ «Укртехенергоком» тощо.

Службові особи зазначених підприємств не допитані, підстави перерахування ним грошових коштів на рахунок ПП «Стел» не встановлені.

Згідно з п.п. d) п.3 ст. 6 Конвенції обвинувачений має право допитувати свідків обвинувачення. Такий допит є невід`ємною складовою права на захист, оскільки має розглядатись як можливість стороні захисту спростувати перед судом звинувачувальні показання свідків.

Реалізація вказаного права повинна відбуватися під час судового розгляду, оскільки саме це забезпечує безпосереднє сприйняття судом показань свідків та подальше їх врахування при прийнятті судового рішення.

Попри зазначене, через систематичне, протягом невиправдано тривалого часу невиконання органом досудового слідства постанов суду про привід та відсутність у суду інших важелів забезпечити прибуття свідків обвинувачення у судове засідання підсудний фактично був позбавлений можливості скористатися гарантованим Конвенцією правом, що ставить під сумнів законність будь-якого остаточного судового рішення.

Сукупність вищенаведеного свідчить про порушення під час досудового слідства права обвинуваченого на захист, відновлення якого неможливе під час судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.281 КПК України 1960 р., суд -
п о с т а н о в и в :
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_25 ч.ч.3, 4 ст. 28, ч.2 ст. 205; ч.5 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.3 ст. 212; ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.32, ч.3 ст.212; ч.5 ст.27, ч.4 ст. 28, ч.2 ст.15, ч.ч. 4, 5 ст.191; ч.5 ст.27, ч. 4 ст.28, ч. 1 ст.32, ч.3 ст. 212 КК України повернути прокурору м. Києва для проведення додаткового розслідування.
Запобіжний захід ОСОБА_25 у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін.
На постанову протягом семи діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1