Справа № 183/2157/16
№ 1-кп/183/510/16
В И Р О К
іменем України
27 травня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000518 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Лебединського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, солдата військової частини НОМЕР_1 , не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
Відповідно до Указу Президента України №607/2014 від 21.07.2014 року «Про Часткову мобілізацію» ОСОБА_4 призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройні Сили України від 09.08.2014 року.
В подальшому, 09.08.2014 року на підставі наказу №164 ТВО начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду курсант.
22.08.2014 року на підставі наказу №176 ТВО начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_4 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та переведено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
24.08.2014 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 179 (по стройовій частині) від 26 серпня 2014 року, військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду номера обслуги гранатометного відділення 2 парашутно-десантного взводу 1 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
З 26.08.2014 по 01.10.2014 року, солдат ОСОБА_4 перебував у зоні проведення АТО.
Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Однак, 06 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту своєї Вітчизни, її незалежності, територіальної цілісності та недоторканності, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд.
12 квітня 2016 року, солдат ОСОБА_4 , самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе, внаслідок чого злочин було припинено.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини, в період з 06.10.2014 року по 12.04.2016 року, тобто понад один місяць.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, за місцем мешкання та служби характеризується задовільно, раніше не судимий, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1