Справа № 278/2305/15-к
В И Р О К
Іменем України
07 квітня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000698 відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КК України,
в с т а н о в и в:

31 травня 2015 року близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння на березі річки на відстані близько 200 метрів від будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник конфлікт з ОСОБА_12 , під час якого у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_12 , котра сиділа на землі, та своєю правою ногою умисно наніс їй один удар по лівому плечі, внаслідок чого ОСОБА_12 втратила свідомість та отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому плечовому суглобі та косого перелому середньої третини тіла лівої ключиці, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на шиї, обох верхніх кінцівках, які відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я.
В той же день близько 24 години ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_3 , де в цей час знаходився ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який почав плакати. Після цього ОСОБА_9 спробував заспокоїти ОСОБА_14 , однак останній продовжував плакати, внаслідок чого у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_14 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 підійшов до ліжка, на якому знаходився ОСОБА_14 , та кулаками наніс останньому декілька ударів в область ніг, спини. В цей момент ОСОБА_13 , побачивши те, що ОСОБА_9 наносить тілесні ушкодження її сину ОСОБА_14 , підбігла до ліжка та, взявши останнього на руки, притулила його обличчям до своїх грудей, руками прикрила спину та ноги ОСОБА_14 . Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_13 та умисно кулаком правої руки наніс один удар по голові ОСОБА_14 , який знаходився на руках ОСОБА_13 .
Своїми злочинними діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої виличної ділянки, саден в ділянці тазу праворуч, тильної поверхні лівої кисті, переломів кісток склепіння черепу, субдуральної гематоми, субарахноідальних крововиливів, крововиливів в м`які тканини голови, які по критерію загрози для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких ОСОБА_14 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , 3 червня 2015 року близько 13 години помер.
Обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованих діянь визнав частково та показав, що 31.05.2015 він, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, разом із своєю співмешканкою ОСОБА_13 та її дитиною ОСОБА_14 перебували на березі річки в с. Рудня-Городище, де побачили знайомих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , в яких було півпляшки горілки. Обвинувачений послав ОСОБА_17 до ОСОБА_15 із ОСОБА_16 за цигарками, бачив, як ОСОБА_17 спілкувалась із ОСОБА_15 . Тоді обвинувачений підійшов до ОСОБА_16 та попросив цигарки, той відповів, що цигарки лежать в пакеті. Тоді ОСОБА_15 схопила обвинуваченого за шию, він розвернувся та наніс їй один удар кулаком, від якого ОСОБА_15 впала. Лащевська почала поливати ОСОБА_15 водою, а обвинувачений, вивернувши на землю вміст поліетиленового пакету, якій належав ОСОБА_15 з ОСОБА_16 , взяв дві цигарки. В цей час ОСОБА_16 висловився на адресу обвинуваченого нецензурною лайкою, і той наніс ОСОБА_16 два удари кулаком в плече та ногою по сідницях. Після цього обвинувачений із ОСОБА_17 та її дитиною ОСОБА_17 пішли додому.
Коли він з ОСОБА_17 прийшли додому ( АДРЕСА_3 ), то ОСОБА_17 дістала з пакетів два мобільних телефони, які, як вона пояснила обвинуваченому, вийняла з пакету, що належав ОСОБА_15 з ОСОБА_16 під час конфлікту з останніми. Одразу виявили, що згубили сітку для рибальства, у зв`язку з чим з ОСОБА_17 пішли її шукати, а малолітнього ОСОБА_17 залишили вдома. Коли знайшли сітку, в той же вечір, повернулися додому, в цей час малолітній ОСОБА_17 почав плакати та кричати, він лежав у колясці. З метою заспокоєння дитини обвинувачений наніс їй два удари рукою по руках, хотів вдарити її ременем по сідницях, однак наніс удар по колінах. Після цього ОСОБА_17 намагалась заспокоїти дитину та підняла її з коляски на руки, і в цей момент обвинувачений, бажаючи вдарити ОСОБА_17 долонею, випадково наніс малолітньому ОСОБА_17 один удар кулаком в потилицю. Після цього дитина продовжила кричати, ОСОБА_17 перевдягла її та перенесла у колясці в комору, щоб дитина не заважала криками їй із обвинуваченим. До цього випадку обвинувачений двічі бив дитину ОСОБА_17 по сідницях.
Протягом 1-2 червня 2015 року дитина почувала себе звичайно, їла та гралася.
3 червня 2015 року обвинувачений близько 6 години на початку 7 години ранку бачив, що дитина встала, гралася. Обвинувачений в це час пішов до діда, повернувся близько 11 години додому та пішов з ОСОБА_17 працювати на городі. Близько 12-13 години він пішов на перекур, побачив, що дитина спить та повідомив про це ОСОБА_17 . Та побігла до дитини, намагалася її розбуркати, та повідомила, що дитина хропить. Обвинувачений побіг до найближчого сусіда ОСОБА_18 та повідомив йому, що малолітній ОСОБА_17 задихається. Сусіди викликали фельдшера. Після цього разом з ОСОБА_18 повернувся до хати. Лащевська викликала швидку. Бачив, що приїжджала швидка допомога. Обвинувачений вважає себе невинним у заподіянні смерті малолітньому ОСОБА_17 .
Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_9 вини в інкримінованих діяннях, його винуватість у вчиненні цих діянь підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.
Потерпіла ОСОБА_12 показала, що 31 травня 2015 року близько 21 години вона разом із ОСОБА_19 перебували біля річки в с. Рудня-Городище. В цей час до них підійшли ОСОБА_13 із ОСОБА_9 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. У ОСОБА_17 була коляска, в якій плакало дитя. ОСОБА_20 почав конфліктувати з ОСОБА_16 та намагався нанести йому удар кулаком в голову, і наніс один удар кулаком в плече. Після цього ОСОБА_20 , погрожуючи, підійшов до потерпілої та наніс їй один удар ногою в ліве плече, від якого потерпіла втратила свідомість. Коли потерпіла прийшла до тями, їй надавав допомогу ОСОБА_16 .
У зв`язку з цими подіями потерпіла викликала міліцію. Також проходила амбулаторне лікування з приводу нанесених їй ОСОБА_20 тілесних ушкоджень.
Свої показання потерпіла деталізувала під час слідчого експерименту від 15.06.2015 (а.п. 99-100).
Потерпіла ОСОБА_13 показала, що вона співмешкала із ОСОБА_9 у будинку АДРЕСА_3 , разом з ними проживала її дитина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
31 травня 2015 року вони із ОСОБА_20 та малолітнім ОСОБА_17 перебували на березі річки в с. Рудня-Городище, побачили там знайомих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Ковалевський підбіг до них, попросив у ОСОБА_16 цигарки, той відповів, що цигарки в пакеті. Тоді ОСОБА_20 наніс один удар ногою ОСОБА_15 в ліве плече, та впала та втратила свідомість, у зв`язку з чим ОСОБА_17 почала відливати її водою. В цей час у ОСОБА_9 тривав конфлікт із ОСОБА_16 , під час якого ОСОБА_20 наносив йому удари кулаком. Вона, ОСОБА_17 , під час цього конфлікту підібрала із землі мобільні телефони, які витрусив з пакету ОСОБА_20 , також знайшла ключі, які віддала ОСОБА_16 .
Після цього вони із ОСОБА_20 пішли додому. Під час зазначеного конфлікту її син ОСОБА_17 перебував у колясці.
Коли вони із ОСОБА_20 та сином повернулися додому, вона вийняла дитину з коляски та положила на ліжко. Дитина почала кричати, що дратувало ОСОБА_9 . Останній наніс декілька ударів кулаком ОСОБА_17 по ніжках. Тоді ОСОБА_17 взяла дитину на руки і притулила до себе обличчям, в цей час ОСОБА_20 наніс дитині один удар кулаком по потилиці. Від удару дитина почала кричати сильніше, ОСОБА_17 намагалась її заспокоїти. Для того, щоб ОСОБА_20 не чув криків дитини, ОСОБА_17 поставила коляску із дитиною у коридор.
Потерпіла уточнила, що починаючи з 6 травня 2015 року, коли в неї стався викидень, ОСОБА_20 почав погано ставитись до малолітнього ОСОБА_17 до такого ступеню, що був готовий її вбити. Під час розповіді про нанесення ОСОБА_20 удару по потилиці ОСОБА_17 потерпіла виявила здивування версією ОСОБА_9 про те, що той ніби бажав вдарити її, а випадково вдарив дитину. Під час нанесення ударів ОСОБА_15 та ОСОБА_21 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
1 та 2 червня 2015 року дитина поводила себе звичайно, нормально їла та гралася.
3 червня 2015 року дитина зранку прокинулась, поїла, погралася, однак потерла очі та ніби лягла спати. Близько 11 години повернувся ОСОБА_20 та вони разом пішли на город працювати. Близько 12 години після перекуру на город повернувся ОСОБА_20 та повідомив, що дитина важко дихає. Побігла до дитина, та була дуже квола. Тоді побігла викликати фельдшера та викликала швидку. В той же день в обід приїхали лікарі зі швидкої та констатували зупинку серця дитини та її смерть.
Свої показання потерпіла ОСОБА_13 деталізувала під час слідчого експерименту 5.06.2015 (а.п. 58-70).
Свідок ОСОБА_19 показав, що 31 травня 2015 року близько 21 години він перебував із ОСОБА_12 на березі річки в с. Рудня-Городище. В цей час до них підійшли ОСОБА_9 з ОСОБА_13 та попросили цигарок. Останні перебували у стані алкогольного сп`яніння, в них була коляска. ОСОБА_20 почав чіплятись до свідка і хотів його вдарити рукою по голові, однак не попав, а після цього наніс один удар ОСОБА_15 в плече, від якого та втратила свідомість.
Після цього ОСОБА_20 із ОСОБА_17 пішли, забравши коляску, а свідок почав допомагати ОСОБА_15 прийти до тями.
Свідок ОСОБА_22 показала, що працює завідувачем фельдшерсько-акушерським пунктом с. Рудня-Городище. На обліку під особливим наглядом з народження перебував ОСОБА_14 , 2014 року народження, оскільки мав порок серця, періодично з цього приводу проходив обстеження в лікарнях ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . На 10 червня 2015 року було заплановане чергове обстеження ОСОБА_14 .
В кінці травня 2015 року в п`ятницю свідок навідувалась до будинку ОСОБА_17 та оглядала ОСОБА_14 , стан здоров`я останнього був звичайний, дитина була жвава. Через 3 дні в понеділок намагалась знов оглянути дитину, однак потрапити до будинку не вдалося, двері ніхто не відчинив, зі слів сусідів ОСОБА_17 із ОСОБА_20 та малолітнім ОСОБА_17 пішли на рибалку.
Того ж тижня в середу їй зателефонувала сусідка ОСОБА_17 та повідомила, що дитина ніби вмерла, у зв`язку з чим ОСОБА_17 викликала швидку. В той же день свідок заходила в будинок ОСОБА_17 , оглядала труп ОСОБА_17 , в якого був синець на щоці, з приводу якого ОСОБА_17 пояснила, що синець у дитини виник, коли та каталась у повзунках. Лащевська пояснювала, що в той день дитина почала задихатись, ОСОБА_17 почала її трясти, однак нічого не допомогло. ОСОБА_9 в той день в будинку не бачила. Наступного дня районний педіатр повідомив, що смерть ОСОБА_17 наступила внаслідок крововиливу в мозок.
Свідок ОСОБА_25 показав, що являється сусідом ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . В 2015 році (точної дати не пам`ятає) до нього додому прибіг наляканий ОСОБА_20 та повідомив, що в них задихається дитина. Разом із ОСОБА_20 свідок зайшов додому до ОСОБА_17 , де перебувала остання, та бачив дитину, яка вже була мертвою. Лащевська пояснювала, що дитина хворіла на порок серця. Ані ОСОБА_17 , ані ОСОБА_20 причин смерті дитини не пояснювали. До цього бачив Лащевську за 2-3 дні з коляскою на вулиці.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_9 також підтверджується:
- даними протоколу огляду місця події від 3.06.2015 з фототаблицею до нього, під час якого о 16 годині 20 хвилин в будинку АДРЕСА_3 в приміщенні жилої кімнати на ліжку виявлено труп ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зафіксовано положення трупа, наявність трупних плям та відсутність будь-яких видимих тілесних ушкоджень на трупі (а.п. 9-13);
- даними висновку судово-медичної експертизи від 23.06.2015 № 545, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: переломів кісток склепіння черепу, субдуральної гематоми, субарахноідальних крововиливів, крововиливів в м`які тканини голови. Дані тілесні ушкодження за своїм механізмом утворились від контакту з твердим тупим предметом, який не залишив специфічних ознак, за якими б його можна було б ідентифікувати, не виключено, від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, по критерію загрози для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_14 настала від набряку, набубнявіння речовини головного мозку, які розвинулись внаслідок гнійного лептоменінгіту, до якого призвела закрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток склепіння черепу, субдуральної гематоми, субарахноідальних крововиливів, крововиливів в м`які тканини голови. Смерть ОСОБА_17 могла настати в межах приблизно 16-24 години від часу розтину трупа в морзі (4.06.2015 о 9 годині 30 хвилин) (а.п. 16-18);
- даними висновку судово-медичної експертизи від 25.06.2015 № 1264/25, відповідно до якого дитині ОСОБА_14 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці виличної ділянки, саден в ділянці тазу праворуч, тильної поверхні лівої кисті, крововиливів під м`які покрови голови в лівій тім`яно-скроневій ділянці, лінійних переломів в ділянці правої та лівої тім`яних кісток (склепіння черепу), крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки. Вищевказані тілесні ушкодження в ділянці голови виникли від дії тупого (их) предмета (ів), не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних ознак, дозволяючих ідентифікувати їх контактуючу слідоутворюючу частину, зі значною силою прикладення (силою, необхідною для їх утворення) і могли виникнути при нанесені удару (ударів) натуральною зброєю чоловіка (кулаком) по голові дитини за обставин та в термін (близько 24 години 31.05.2015) за обставин, на які вказали ОСОБА_13 та ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту. Враховуючи значну еластичність кісток дитячого черепу, утворення перелому кісток склепіння черепа у дитини внаслідок падіння з коляски на траву з висоти 60 см неможливе (а.п. 104-107);
- показаннями судово-медичних експертів ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які заперечили можливість заподіяння травми голови, яка була виявлена у ОСОБА_14 , через падіння з коляски;
- даними висновку судово-медичної експертизи від 3.06.2015 № 1092, відповідно до якого у ОСОБА_12 виявлено: синець на лівому плечовому суглобі та косий перелом середньої третини тіла лівої ключиці, які утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, синець та садна на шиї, обох верхніх кінцівках, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися в термін та за обставин, вказаних ОСОБА_12 , тобто 31.05.2015 близько 21 години 30 хвилин внаслідок нанесення особою на ім`я ОСОБА_28 удару ногою в грудну клітку (а.п. 96).
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_9 з приводу того, що він ніби не бажав спричинити тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_14 , а удар в потилицю останньому наніс випадково, бажаючи насправді нанести удар ОСОБА_13 . Суд розцінює такі показання обвинуваченого як його захисну позицію з метою уникнення кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин. Зокрема, ці показання обвинуваченого суперечать показанням потерпілої ОСОБА_13 про те, що обвинувачений удари наносив лише дитині, відсутності в момент нанесення ударів ОСОБА_14 конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Показання обвинуваченого також містять неузгодженості між собою, оскільки він показав, що ходів заспокоїти дитину і удари наносив саме їй, а потім раптово, коли дитина продовжила кричати, і ОСОБА_13 взяла її на руки, хотів нанести удар саме ОСОБА_13 . При цьому обвинувачений не зазначив причину, чому він хотів вдарити саме ОСОБА_13 в той час, коли в неї на руках була дитина. Нелогічними є й показання обвинуваченого в тій частині, що він нібито бажав нанести удар ОСОБА_13 долонею, однак наніс удар дитині в потилицю кулаком. Те, що обвинувачений послідовно в короткий проміжок часу наніс удари малолітньому ОСОБА_14 , в тому числі й удар кулаком по потилиці, а також те, що обвинуваченого дратував саме крик дитини, свідчить про цілеспрямований характер дій обвинуваченого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . За таких обставин суд приходить до висновку про наявність умислу у ОСОБА_9 на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , а враховуючи невизначеність цього умислу на спричинення тілесних ушкоджень певного ступеню тяжкості, суд кваліфікує діяння обвинуваченого за наслідками, які фактично настали. Суд погоджується із тим, що характер діяння обвинуваченого свідчить про відсутність у нього умислу на заподіяння смерті ОСОБА_14 , однак оскільки обвинувачений, наносячи удар десятимісячній дитині в голову, міг і повинен був передбачити можливість настання її смерті від таких дій, вина обвинуваченого до цього наслідку є необережною.
Суд відкидає довід сторони захисту про те, що відсутній прямий причинний зв`язок між нанесенням удару ОСОБА_9 малолітньому ОСОБА_14 та його смертю, оскільки за умови своєчасного надання останньому медичної допомоги його життя можливо було б врятувати. Цей довід спростовується як висновками судово-медичної експертизи від 23.06.2015 № 545 та від 25.06.2015 № 1264/25 щодо розвитку причинного зв`язку між нанесенням удару та наслідками у вигляді смерті дитини, так і показаннями експерта ОСОБА_27 , який роз`яснюючи останній висновок, показав, що за вищевказаних обставин за умови своєчасного надання медичної допомоги врятувати життя дитині було можливо з вірогідністю 1/10, тобто малоймовірно.
Суд відкидає доводи сторони захисту про те, що обвинуваченням невірно встановлено час смерті ОСОБА_14 , оскільки такі доводи суперечать даним висновку судово-медичної експертизи від 23.06.2015 № 545, відповідно до якого смерть ОСОБА_14 настала в проміжок часу приблизно 16-24 години від часу розтину трупа в морзі. Розтин трупа проведено 4.06.2015 о 9 годині 30 хвилин. Таким чином, смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в проміжок часу з 9 години 30 хвилин по 17 годину 30 хвилин. З показань обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_25 смерть ОСОБА_14 настала близько 13 години 3 червня 2015 року.
Також суд відкидає довід сторони захисту про те, що малолітній ОСОБА_14 після спричинення йому вищевказаних тілесних ушкоджень «впав у кому», а тому не міг самостійно вживати їжу та пересуватись, оскільки такий довід не підтверджений об`єктивно ані висновками судово-медичних експертиз, ані показаннями експертів, та суперечить показанням обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_13 .
Суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчинені злочинів доведена, і кваліфікує його діяння за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого; за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, є умисним тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України умисним злочином проти здоров`я особи середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_9 не судимий, неодружений, офіційно не працюючий, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_9 за обома злочинами, суд визнає їх вчинення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України, суд визнає вчинення злочину повторно та вчинення злочину щодо малолітнього.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 121 КК України, відсутність пом`якшуючих та наявність трьох обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого в умовах без ізоляції від суспільства неможливе і призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи позицію потерпілої ОСОБА_12 , яка наполягала на суворості покарання, відсутність пом`якшуючих та наявність однієї обтяжуючої покарання обставини, суд також призначає обвинуваченому за ч. 1 ст. 122 КК України покарання у виді позбавлення волі. Остаточне покарання за сукупністю злочинів суд вважає за доцільне призначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань.
У проваджені потерпілою ОСОБА_12 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 9000 грн. витрат на її лікування та 3000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином. При вирішені цивільного позову суд виходить з наступного. Оскільки суду не надано жодного доказу про витрати потерпілої на її лікування, суд відмовляє у задоволені позову в цій частині за безпідставністю. Вирішуючи позовні вимоги стосовно стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, заподіяної злочином, суд вважає ці вимоги обґрунтованими, та враховуючи характер тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілій, їх тривалість, а також керуючись принципами справедливості й розумності, задовольняє їх частково.
Даних про процесуальні витрати матеріали кримінального провадження не містять.
Приймаючи до уваги призначене покарання, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризику переховування від відбування покарання та вчинення нових корисливих злочинів, а застосування менш суворого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу не зможе відвернути ці ризики, тому суд вважає за необхідне продовжити його дію до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 121 КК України у виді дев`яти років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 122 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_9 визначити остаточне покарання у виді дев`яти років шести місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обраний раніше відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити в силі.
Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 червня 2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілої задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_12 2 000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином. В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1