Кримінальне провадження 1-кп/760/52/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2016 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

представників потерпілого: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000785 від 29 серпня 2013 року по обвинуваченню:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого,маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сербичани, Сокирянського району, Чернівецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження Солом`янського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України (Т. 1, а.с. 1-13). Під час судового розгляду прокурор змінив обвинувачення та подав новий обвинувальний акт, що міститься в матеріалах справи (Т. 3, а.с. 133-149).

Згідно пред`явленого обвинувачення (розділ "Формулювання обвинувачення" зміненого обвинувального акту), ОСОБА_15 та ОСОБА_14 обвинувачуються в тому, що вони, будучи працівниками правоохоронного органу, вчинили перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходили за межі наданих їм прав чи повноважень, супроводжувалися насильством та застосуванням спеціальних засобів та службове підроблення, тобто внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та складання завідомо неправдивих документів.

Так, наказом начальника ГУ МВС України в м. Києві від 30.04.13 № 316 ОСОБА_16 , який має спеціальне звання - капітан міліції, призначено на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку 2-го відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Наказом Міністерства внутрішніх справ № 264 від 21.02.13 оперуповноваженого сектору карного розшуку 2-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16 відряджено до ДКР МВС України до особливого розпорядження.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міліцію" від 20.12.90 основними завданнями міліції є:

-забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів;

-запобігання правопорушенням та їх припинення;

-охорона і забезпечення громадського порядку;

-виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили;

-забезпечення безпеки дорожнього руху;

-захист власності від злочинних посягань;

-виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень;

-участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону міліція відповідно до своїх завдань зобов`язана виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" від 23.12.93 органи внутрішніх справ віднесено до правоохоронних органів.

Таким чином, оперуповноважений сектору карного розшуку 2-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_17 являвся працівником правоохоронного органу, службовою особою та представником влади.

Відповідно до вимог ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КПК України затримання особи або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Частиною 2 ст. 41 КПК України передбачено, що під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатись з клопотанням до слідчого судді чи прокурора.

Відповідно до вимог ст. 233 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України.

Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу:

1. при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;

2. безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Так, слідчим відділом Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві 15.03.2013 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000453 від 15.03.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, 12.06.13 старшим слідчим слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 , у порядку ст. 40 КПК України, до ДКР МВС України направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій співробітникам УБТЛПМ ДКР МВС України, а саме вручення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 повістки про виклик для допиту, встановлення інших осіб, які займаються наданням сексуальних послуг.

Виконання доручення виконував оперуповноважений сектору карного розшуку 2-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_17 та оперуповноважений СБТЛПМ ВКР Печерського РУГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_22 .

На виконання зазначеного доручення, 03.07.2013, приблизно о 09.00 годині, ОСОБА_17 , разом з оперуповноваженим сектору боротьби з торгівлею людьми та злочинами проти моральності відділу карного розшуку Печерського РУ ГУ МВС України ОСОБА_23 прибули в приміщення арт-кафе «Мокка», яке розташоване в будівлі ТЦ «Європорт» за адресою: м. Київ, вул. Лукашевича, 15-А, та під приводом виконання доручення слідчого, не маючи на те законних підстав, будучи працівниками правоохоронного органу, службовими особами та представниками влади, умисно, явно перевищуючи владу та межі наданих їм повноважень, якими вони були наділені у зв`язку із посадами, які обіймали, незаконно, спричинили ОСОБА_11 тілесні ушкодження при наступних обставинах: Так, ОСОБА_17 схватив правою рукою ОСОБА_11 за шию та почав душити, а лівою рукою вибив мобільний телефон останнього, в цей же час до ОСОБА_11 підбіг ОСОБА_24 та рукою ударив ОСОБА_11 в область носа, а правою ногою ударив останнього в гомілкову частину лівої ноги, тобто, застосували до ОСОБА_11 фізичне насильство, після чого, із застосуванням спеціальних засобів (наручників) затримали ОСОБА_11 та примусово доставили до СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Після доставки до СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві до слідчої ОСОБА_18 , цього ж дня, ОСОБА_11 був відпущений, за відсутності будь-яких підстав до затримання в порядку ст. 208 КПК України. В подальшому відносно ОСОБА_11 підозра не повідомлялась.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1695/е від 25.11.2013 у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох синців невизначеної форми червоно-багрового відтінку - на лівій боковій поверхні шиї у середній третині, подовжені садна вкриті бурими переривчастими кірками, вище рівня неушкодженої шкіри - на тільній поверхні лівого зап`ястку, на передній поверхні лівої гомілки у нижній третині. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_15 вчинив перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, з застосуванням спеціальних засобів за відсутності ознак катування, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 365 Кримінального кодексу України.
Крім того, ОСОБА_16 наказом начальника РУ ГУ МВС України в м. Києві 30.04.13 №316 о/с, який має спеціальне звання - капітан міліції, призначено на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку 2-го " відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Наказом Міністерства внутрішніх справ № 264 від 21.02.13 оперуповноваженого сектору карного розшуку 2-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16 відряджено до ДКР МВС України до особливого розпорядження.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міліцію" від 20.12.90 основними завданнями міліції є:

-забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів;

-запобігання правопорушенням та їх припинення;

-охорона і забезпечення громадського порядку;

-виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили;

-забезпечення безпеки дорожнього руху;

-захист власності від злочинних посягань;

-виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень;

-участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону міліція відповідно до своїх завдань зобов`язана виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" від 23.12.93 органи внутрішніх справ віднесено до правоохоронних органів.

Таким чином, оперуповноважений сектору карного розшуку 2-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_17 являвся працівником правоохоронного органу, службовою особою та представником влади.

Так, слідчим відділом Шевченківського РУ ГУ МВС України, в м. Києві 15.03.2013 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000453 від 15.03.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, 12.06.13 старшим слідчим слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 , у порядку ст. 40 КПК України, до ДКР МВС України направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій співробітникам УБТЛПМ ДКР МВС України а саме вручення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 повістки про виклик для допиту, встановлення інших осіб, які займаються наданням сексуальних послуг.

Виконання вказаного доручення було покладене на оперуповноваженому сектору карного розшуку 2-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_25 та оперуповноваженому СБТЛПМ ВКР Печерського РУГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_26 .

На виконання зазначеного доручення, 03.07.2013, приблизно о 09.00 годині, ОСОБА_17 , разом з оперуповноваженим сектору боротьби з торгівлею людьми та злочинами проти моральності відділу карного розшуку Печерського РУ ГУ МВС України ОСОБА_23 прибули в приміщення арт-кафе «Мокка», яке розташоване в будівлі ТЦ «Європорт» за адресою: м. Київ, вул. Лукашевича, 15-А, та під приводом виконання доручення слідчого, не маючи на те законних підстав, будучи працівниками правоохоронного органу, службовими особами та представниками влади, умисно, явно перевищуючи владу та межі наданих їм повноважень, якими вони були наділені у зв`язку із посадами, які обіймали, незаконно із застосуванням спеціальних засобів (наручників) затримали ОСОБА_11 .

В подальшому, того ж дня приблизно о 12 год. 00 хв. з метою здійснення тиску на потерпілого ОСОБА_11 та приховування своєї злочинної діяльності, 03.07.2013 ОСОБА_27 та ОСОБА_23 складено рапорт на ім`я начальника ДКР МВС України генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_28 в якому останні викликали неправдиві відомості щодо вчинення опору ОСОБА_11 під час затримання останнього, а в подальшому, на підставі вказаних рапортів оперуповноваженим СБТЛПМ ВКР Печерського РУГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_23 складено адміністративний протокол КИ № 0062839 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП куди ОСОБА_29 вніс завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_11 «вчинив злісну непокору працівникам міліції».

Вказані матеріали скеровано до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

За результатами розгляду зазначеного адміністративного протоколу суддею Солом`янського районного суду м. Києва, 04.07.2014 винесено постанову відповідно до якої, ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто у суму 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

В свою чергу ОСОБА_11 вищевказане рішення Солом`янського районного суду оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційним судом міста Києва 12.09.13 скасовано постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2013 року про притягнення ОСОБА_11 до адміністративного відповідальності за ч. 1 ст. 185 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_15 вчинив службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання завідомо неправдивих документів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.
Крім того, згідно пред`явленого обвинувачення, обвинуваченого ОСОБА_14 , який має спеціальне звання - капітан міліції наказом начальника ГУ МВС України в м. Києві від 30.04.13 № 315 о/с призначено на посаду оперуповноваженого сектору боротьби з торгівлею людьми та злочинами проти моралі ВКР Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Наказом Міністерства внутрішніх справ № 264 від 21.02.13 до ДК МВС України до особливого розпорядження відряджено оперуповноваженого сектору боротьби з торгівлею людьми та злочинам проти моралі ВКР Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві призначено ОСОБА_30 .

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міліцію" від 20.12.90 основними завданнями міліції є:

-забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів;

-запобігання правопорушенням та їх припинення;

-охорона і забезпечення громадського порядку;

-виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили;

-забезпечення безпеки дорожнього руху;

-захист власності від злочинних посягань;

-виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень;

-участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону міліція відповідно до своїх завдань зобов`язана виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заході передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомлення про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, як вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це найближчий підрозділ міліції.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" від 23.12.93 органи внутрішніх справ віднесено до правоохоронних органів.

Таким, чином оперуповноважений сектору боротьби з торгівлею людьми та злочинами проти моралі ВКР Печерського РУ ГУ МВС України і м. Києві ОСОБА_14 , являвся працівником правоохоронного органу службовою особою та представником влади.

Відповідно до вимог ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, інакше як на підставах та в порядку, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КПК України затримання особи або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Частиною 2 ст. 41 КПК України передбачено, що під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатись з клопотанням до слідчого судді чи прокурора.

Відповідно до вимог ст. 233 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України.

Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу:

1. при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;

2. безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Так, слідчим відділом Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві 15.03.2013 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №000453 від 15.03.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, 12.06.13 старшим слідчим слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 , у порядку ст. 40 КПК України, до ДКР МВС України направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій співробітникам УБТЛПМ ДКР МВС України, а саме: вручення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 повістки про виклик для допиту, встановлення інших осіб, які займаються наданням сексуальних послуг.

Виконання доручення виконував оперуповноваженому СБТЛПМ ВКР Печерського РУГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_31 та оперуповноваженому сектору карного розшуку 2-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_32 .

На виконання зазначеного доручення, 03.07.2013, приблизно о 09 годині, ОСОБА_29 разом з оперуповноваженим сектору карного розшуку 2-го відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_27 прибули в приміщення арт-кафе «Мокка», яке розташоване в будівлі ТЦ «Європорт» за адресою: м. Київ, вул. Лукашевича, 15-А, та під приводом виконання доручення слідчого, не маючи на те законних підстав, будучи працівниками правоохоронного органу, службовими особами та представниками влади, умисно, явно перевищуючи владу та межі наданих їм повноважень, якими вони були наділені у зв`язку із посадами, які обіймали, незаконно, спричинили ОСОБА_11 тілесні ушкодження при наступних обставинах: Так, ОСОБА_17 схватив правою рукою ОСОБА_11 за шию та почав душити, а лівою рукою вибив мобільний телефон останнього, в цей же час до ОСОБА_11 підбіг ОСОБА_24 та рукою ударив ОСОБА_11 в область носа, а правою ногою ударив останнього в гомілкову частину лівої ноги, тобто, застосували до ОСОБА_11 фізичне насильство, після чого, із застосуванням спеціальних засобів (наручників) затримали ОСОБА_11 та примусово доставили до СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Після доставки до СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві до слідчої ОСОБА_18 , цього ж дня, ОСОБА_11 був відпущений, за відсутності будь-яких підстав до затримання в порядку ст. 208 КПК України. В подальшому відносно ОСОБА_11 підозра не повідомлялась.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1695/е від 25.11.2013 у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох синців невизначеної форми червоно-багрового відтінку - на лівій боковій поверхні шиї у середній третині, подовжені садна вкриті бурими переривчастими кірками, вище рівня неушкодженої шкіри - на тільній поверхні лівого зап`ястку, на передній поверхні лівої гомілки у нижній третині. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_14 вчинив перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувались насильством, застосуванням спеціальних засобів за відсутності ознак катування, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України.
Крім того, як зазначено в обвинувальному акті, наказом начальника ГУ МВС України в м. Києві в 30.04.13 № 315 о/с на посаду оперуповноваженого сектору боротьби торгівлею людьми та злочинами проти моралі ВКР Печерського РУ ГУ MB України в м. Києві призначено ОСОБА_33 , який має спеціальне звання капітан міліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ № 264 від 21.02.13 до ДК МВС України до особливого розпорядження відряджено оперуповноваженого сектору боротьби з торгівлею людьми та злочинам проти моралі ВКР Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві призначено ОСОБА_30 .

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міліцію" від 20.12.90 основними завданнями міліції є:

-забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод законних інтересів;

-запобігання правопорушенням та їх припинення;

-охорона і забезпечення громадського порядку;

-виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили;

-забезпечення безпеки дорожнього руху;

-захист власності від злочинних посягань;

-виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень;

-участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону міліція відповідно до своїх завдань зобов`язана виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" від 23.12.93 органи внутрішніх справ віднесено до правоохоронних органів.

Таким, чином оперуповноважений сектору боротьби з торгівлею людьми та злочинами проти моралі ВКР Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_29 , являвся працівником правоохоронного органу, службовою особою та представником влади.

Так, слідчим відділом Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві 15.03.2013 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000453 від 15.03.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, 12.06.13 старшим слідчим слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 , у порядку ст. 40 КПК України, до ДКР МВС України направлено доручення про проведення слідчих (розшукових) дій співробітникам УБТЛПМ ДКР МВС України а саме вручення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 повістки про виклик для допиту, встановлення інших осіб, які займаються наданням сексуальних послуг.

Виконання вказаного доручення було покладено на оперуповноваженому сектору карного розшуку 2-го територіального відділу міліції Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_25 та оперуповноваженому СБТЛПМ ВКР Печерського РУГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_26 .

На виконання зазначеного доручення, 03.07.2013, приблизно о 09 годині, ОСОБА_17 , разом з оперуповноваженим сектору боротьби з торгівлею людьми та злочинами проти моральності відділу карного розшуку Печерського РУ ГУ МВС України ОСОБА_23 прибули в приміщення арт-кафе «Мокка», яке розташоване в будівлі ТЦ «Європорт» за адресою: м. Київ, вул. Лукашевича, 15-А, та, під приводом виконання доручення слідчого, не маючи на те законних підстав, будучи працівниками правоохоронного органу, службовими особами та представниками влади, умисно, явно перевищуючи владу та межі наданих їм повноважень, якими вони були наділені у зв`язку із посадами, які обіймали, незаконно із застосуванням спеціальних засобів (наручників) затримали ОСОБА_11 .

В подальшому, того ж дня приблизно о 12 год. 00 хв. з метою здійснення тиску на потерпілого ОСОБА_11 та приховування своєї злочинної діяльності, 03.07.2013 ОСОБА_27 та ОСОБА_23 складено рапорт на ім`я начальника ДКР МВС України генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_28 в якому останні виклали неправдиві відомості щодо вчинення опору ОСОБА_11 під час затримання останнього, а в подальшому, на підставі вказаних рапортів оперуповноваженим СБТЛПМ ВКР Печерського РУГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_23 складено адміністративний протокол КИ № 0062839 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП куди ОСОБА_29 вніс завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_11 «вчинив злісну непокору працівникам міліції».

Вказані матеріали скеровано до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

За результатами розгляду зазначеного адміністративного протоколу суддею Солом`янського районного суду м. Києва, 04.07.2014 винесено постанову відповідно до якої, ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто у суму 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

В свою чергу ОСОБА_11 вищевказане рішення Солом`янського районного суду оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційним судом міста Києва 12.09.13 скасовано постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2013 року про притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_14 вчинив службове підроблення, а саме внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання завідомо неправдивих документів, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що з літа 2012 року він працював в кафе «Арт-кафе Мокка», паралельно працював адміністратором в масажному салоні «Багіра». Того дня, 03.07.2013, він приїхав в кафе, щоб підготувати баристів. Близько 09.20 год. в холі кафе він побачив ОСОБА_34 та ОСОБА_35 та вирішив віддалитися від них, щоб зателефонувати своєму адвокату. Він остерігався погроз, незаконних дій з їхньої сторони, а тому вибіг із-за барної стійки. Обвинувачені побігли на ним. Його наздогнав ОСОБА_36 і збив з ніг, він упав, але він піднявся і побіг далі. Його наздогнав ОСОБА_37 . Вони його схватили вдвох. Мазур ударив його рукою в область обличчя в губу, а потім ногою наніс удар в ліву частину гомілки. ОСОБА_36 почав його душити, в результаті чого утворився синяк. Він не чинив опору, дістав телефон, із його руки ОСОБА_36 телефон вибив. В подальшому ОСОБА_36 одягнув йому кайданки, в результаті чого утворилися садна. Потім його намагалися повалити на підлогу, через що утворилася пахова грижа. Під час його затримання обвинувачення службові посвідчення та рішення суду про його затримання не пред`являли. В подальшому на автомобілі за кермом, якого був ОСОБА_37 , поїхали до Шевченківського РУГУ. ОСОБА_36 знаходився поряд на сидінні. В автомобілі ОСОБА_36 погрожував йому побиттям, а ОСОБА_37 вбивством. В автомобілі показали йому повістку про виклик, в якій він розписався. Перебуваючи в кабінеті № 7 по АДРЕСА_3 , ОСОБА_37 незаконно його обшукав у присутності ОСОБА_34 . При цьому навіть попросили його зняти взуття. Ніяких документів йому не пред`являли, дозволу в нього не запитувати. В службовому кабінеті №7 йому повідомили, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за непокору працівнику міліції. Під примусом обвинувачених він писав пояснення, що в приміщенні торгового центру, він побачив обвинувачених, злякався і побіг. Мазур йому повідомив, що він повинен написати, що чинив опір. Він написав, що штовхнув випадково. Протокол про адмінправопорушення складали близько двох годин. 04 липня відбулося судове засідання в приміщенні Солом`янського районного суду м. Києва. Вранці 05 липня він поїхав на експертизу, без відповідного направлення. 04 числа він відчув біль в області паху. Коли він спілкувався із хірургом, той у нього запитав, чи були у нього перевантаження останнім часом. У відповідь він повідомив, що так. Тому він вирішив, що дана проблема виникла через дії обвинувачених. В жовтні місяці він був прооперований. Рішенням Апеляційного суду м. Києва провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП було закрите за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На питання прокурора, потерпілий відповів: від обвинувачених він втікав, тому що раніше вони йому погрожували. Для себе він вирішив, що є небезпека для його життя. Повідомлення про підозру йому не складалося. Під час надання пояснень в слідчого, він відмовився їх надавати на підставі ст. 63 Конституції України.

На питання захисника, потерпілий вказав, що в той момент в нього була ціль втекти та дістати телефон із барсетки, щоб зателефонувати адвокату. Відео запис з камер скопіювати не зміг, оскільки він стерся.

Крім того, потерпілий заявив цивільний позов до обвинувачених на загальну суму 64654,14 грн., з яких 4654,14 грн. матеріальної шкоди та 60000,00 моральної.

Разом з тим, показання потерпілого не підтверджуються показаннями обвинувачених та лише частково підтверджуються показаннями свідків.

Так, обвинувачений ОСОБА_15 вини в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав та суду показав,що з грудня 2005 року він перебув на посаді о/у Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві. В березні 2012 року був переведений на посаду о/у сектору КР Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві. З 25.02.2013 року його було відряджено до ДКР МВС України до особливого розпорядження. 20.03.2013 року надійшло доручення слідчого Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві по матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ч.1 ст. 302 КК України по факту утримання місць розпусти під виглядом масажного салону, який знаходився за адресою АДРЕСА_4 , власником якого був ОСОБА_38 . Було встановлено, що ОСОБА_38 разом із дружиною та братом дружини під виглядом масажного салону створили та утримують місце розпусти, де надавали послуги інтимного характеру за грошові кошти. В рамках даного кримінального провадження слідча ОСОБА_39 Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві надала письмове доручення про вручення повісток ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 . Крім того, потрібно було встановити інших осіб, які за даною адресою надавали сексуальні послуги за гроші. Було встановлено, що ОСОБА_38 працює в кафе «Мокка».

03.07.2013 вони прийшли до кафе «Мокка», щоб встановити чи є там ОСОБА_38 . Зайшовши в кафе побачили, що за стійкою перебуває ОСОБА_38 . Коли вони наблизилися до нього, ОСОБА_38 побіг їм на зустріч, штовхнув та почав тікати. Він у відповідь штовхнув його також, ОСОБА_38 вдарився об вітрину. Тримав його. Рудой видирався, одну ногу висмикнув іншою ногою намагався вдарити, неодноразово намагався бити ОСОБА_34 руками. У відповідь він вимагав від ОСОБА_43 припинити супротив. На допомогу прийшов ОСОБА_37 та допомагав утримувати ОСОБА_43 . Рудой не реагував на неодноразові вимоги ОСОБА_34 , щоб той перестав пручатися. Рудому потрібно треба було вручити повістку.

Рудой знав, що він із ОСОБА_44 являються працівниками міліції. Після того до ОСОБА_43 були застосовані спецзасоби. В подальшому до них підійшов охоронець ТЦ, якому ОСОБА_37 показав службове посвідчення. Всі разом повернулися до приміщення кафе. Рудому було пред`явлено доручення, потім запропоновано проїхати на АДРЕСА_3 для складання адміністративного протоколу за ст. 185 КУпАП. Після того, була винесена постанова про притягнення ОСОБА_43 до адміністративної відповідальності.

На питання прокурора, обвинувачений зазначив: ОСОБА_38 раніше до нього приїжджав, щоб вирішити питання щодо подальшого функціонування місць розпусти та пропонував хабар 10 тис. доларів США, але він відмовив. Також зазначив, що ОСОБА_38 намагався бити ОСОБА_34 . Мазур хапав його за руки, щоб той не бив ОСОБА_34 . Щоб припинити супротив ОСОБА_36 заламав руку ОСОБА_40 і схопив його за шию, щоб той не пручався, але ОСОБА_38 не заспокоювався.

Як працівник міліції ОСОБА_36 повинен був припинити правопорушення, оскільки ОСОБА_38 вів себе агресивно. Наручники із нього не знімали, щоб ОСОБА_38 не намагався втекти. Кайданки із нього зняли в машині.

На питання захисника, обвинувачений пояснив, що під час боротьби ОСОБА_38 почав кричати, що його б`ють та кликав на допомогу. Рудой намагався бити його ногою та руками. ОСОБА_36 йому ударів не наносив, він тільки ухилявся від його ударів. Телефон у ОСОБА_43 випав під час боротьби. Мазур підняв телефон та повернув йому назад. Він та ОСОБА_37 не заважали здійснювати дзвінки ОСОБА_40 . Він телефонував спокійно та неодноразово. На вулицю Бориспільську поїхали, щоб скласти на ОСОБА_43 адміністративний протокол за ст. 185 КУпАП.

Розповів, що під час заходу до кафе, він йшов попереду, ззаду йшов ОСОБА_37 . Ширина проходу становила близько 1,5 метрів. Він йшов правіше. ОСОБА_37 йшов лівіше. Прохід був зайнятий. Від входу до барної стійки близько 3 метрів. Обвинувачені своїми тілами перекрили прохід, а тому вибігаючи, ОСОБА_38 штовхнув ОСОБА_34 , обидва впали, ОСОБА_36 вдарився головою. Як співробітники міліції ОСОБА_36 та ОСОБА_37 мали право на складання протоколу. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про міліцію», він мав право застосувати кайданки з метою припинити правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_14 вини в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав та суду пояснив, що 03.07.2013 року виконував доручення слідчого. Окрім вручення повістки стояло завдання щодо встановлення інших осіб причетних до злочину, пов`язаного із надання сексуальних послуг, а саме це стосувалося дружини ОСОБА_43 та брата дружини ОСОБА_43 . Вказав, що діяв відповідно до п. 9 ст. 11 Закону України «Про міліцію» та ч. 5 ст. 40 КПК України, які встановлюють обов`язок виконання законних вимог слідчого.

Рудой достовірно знав, що він являвся співробітником міліції, а саме те, що вони з ОСОБА_45 забезпечують оперативне супроводження.

Коли він із ОСОБА_45 з`явилися в приміщенні кафе «Мокка» ОСОБА_38 знав, що до нього прийшли працівники міліції, оскільки ОСОБА_38 був раніше у ОСОБА_35 в робочому кабінеті. Мета поїздки ОСОБА_43 до ОСОБА_35 було вручення хабара, про що він повідомив керівництво. Коли зайшли до приміщення кафе в руках ОСОБА_37 тримав службове посвідчення. Рудой, побачивши їх, почав тікати, при цьому штовхнув ОСОБА_34 . Він знав, що ОСОБА_38 є колишнім десантником, перебуває в гарній фізичній формі, а тому намагався його зупинити застосувавши силу.

Він та ОСОБА_36 неодноразово наполягали, щоб ОСОБА_38 перестав здійснювати злісну непокору працівнику правоохоронному органу, але той не реагував. Таким чином, ОСОБА_38 не виконав законне розпорядження вимозі працівника міліції, а тому дії ОСОБА_43 були розцінені, як злісна непокора законному розпорядженню працівника міліції, а відповідно до Закону України «Про міліцію» вони мали право в цьому випадку затримати ОСОБА_43 та застосувати до нього спецзасоби.

Після застосування кайданок до ОСОБА_43 , останній заспокоївся. В подальшому всі зайшли до приміщення кафе, де ОСОБА_40 дали можливість здійснити дзвінок адвокату. В їхній присутності ОСОБА_38 спілкувався із адвокатом. Про інцидент із ОСОБА_46 було повідомлено керівництво. В подальшому всі поїхали на вул. Бориспільску 19, де був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. Потім ОСОБА_38 був доставлений до слідчого в приміщення Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві.

На питання прокурора, обвинувачений зазначив, що дії ОСОБА_43 були розцінені ним, як непокора або як напад. Рудой наносив удари ОСОБА_47 , при цьому ОСОБА_36 намагався уникнути ударів. Кайданки ОСОБА_40 одягав ОСОБА_36 .

На питання представника потерпілого зазначив, що крикнув ОСОБА_40 : "Це міліція", а службове посвідчення він тримав в руках. Метою затримання була перешкода ОСОБА_40 у нанесенні тілесних ушкоджень працівникам міліції та запобігання його втечі. Рудому вручили повістку про виклик в приміщенні кафе.

На питання адвоката ОСОБА_48 , обвинувачений відповів, що рапорт про затримання ОСОБА_43 та застосування до нього спеціальних засобів розглядав генерал лейтенант Паскал. Він і дав письмову вказівку скласти протокол. Далі обвинувачений зазначив, що відповідно до статуту він зобов`язаний виконувати розпорядження керівництва. Якщо б він не виконав розпорядження керівництва, то його могли б притягнути до дисциплінарної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП в суд був направлений від ОСОБА_49 карного розшуку МВС. Копія міститься в матеріалах справи. Він застосував спецзасоби, оскільки сприйняв загрозу своєму життю, як це передбачено ст. 14 Закону України «Про міліцію» та Постановою КМУ «Про затвердження Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку», зазначив, що не зобов`язаний попереджувати про застосування до особи спецзасобів. Зобов`язаний повідомляти особі тільки в тому випадку, коли застосовується вогнепальна зброя.

На питання адвоката ОСОБА_50 , обвинувачений зазначив, що зі сторони ОСОБА_43 була злісна непокора. Рудой не реагував на законні вимоги працівника міліції, чинив опір працівникам міліції. Якщо б ОСОБА_38 не чинив опору, то до нього не застосували спецзасоби.

Обидва обвинувачених цивільний позов не визнали, вказавши на його безпідставність.

Свідок ОСОБА_51 , який працював начальником служби безпеки ТЦ "Європорт", суду показав, що під час подій, які сталися із ОСОБА_46 , він перебував на робочому місці. До нього підійшли працівники міліції пред`явивши при цьому службові посвідчення і запитали чи є на робочому місці ОСОБА_38 . По рації він передав інформацію, що щось відбувається. В подальшому він бачив, як ОСОБА_38 йшов в кайданках у присутності обвинувачених. Телефону він не бачив. Потерпілий кричав: «Допоможіть» та зателефонуйте до ОСОБА_52 (завідувачці ТЦ).

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що вона займалася розслідуванням кримінального провадження за ст. 302 КК України. Була інформація, що ОСОБА_38 був власником салону з надання сексуальних послуг. Було доручення про вручення повістки ОСОБА_40 , постанови про привід не було. Повістки були вручені громадянину ОСОБА_40 співробітниками міліції ОСОБА_44 та ОСОБА_45 . Перед початком допиту ОСОБА_38 повідомив, що хоче, щоб на допиті був присутній його адвокат. Нею була вручена повістка ОСОБА_40 на іншу дату. На обличчі в ОСОБА_43 був синець чи ссадина. На її запитання що це, він повідомив, що невдало впав. До неї він із скаргами не звертався. Також зазначила, що до кабінету зайшли всі в троє. Рудой в кабінеті був без спецзасобів.

Свідок ОСОБА_53 суду показав, що 03.07.2013 року він працював адміністратором на стійці «Експрес маникюр» в ТЦ «Європорт» та був раніше знайомий з потерпілим, оскільки вони працювали поруч. Близько 09.00 години до ОСОБА_43 прийшли обвинувачені. Потім він бачив, як всі троє вибігли із кафе. ОСОБА_36 підрізав ногою ОСОБА_43 , той впав на руки, потім піднявся пробіг 2-3 метри та обвинувачені його догнали. ОСОБА_36 його душив, а ОСОБА_37 наносив удари ногами та руками. Було чути крики на допомогу. Рудой хотів зателефонувати до адвоката, а ОСОБА_36 вибив його телефон, який впав та розбився. Рудой кликав охорону, яка не хотіла підходити. Мазур охороні повідомив, що вони із міліції. ОСОБА_36 одягнув на ОСОБА_43 кайданки і всі разом зайшли назад до кафе. Всі присутні були налякані. Близько 20.00 год. він бачив знов ОСОБА_43 на роботі, на шиї він бачив слід та він кульгав.

На запитання потерпілого, свідок повідомив, що ОСОБА_36 тримав ОСОБА_43 за руку і душив, а ОСОБА_37 наносив удари. Рудой обвинувачених не відштовхував та за одяг не чіплявся. Коли одягали на ОСОБА_43 кайданки, обличчя у нього було червоне, на шиї був слід. Коли всі троє вибігли із приміщення кафе у ОСОБА_43 не було на шиї слідів. Обвинувачені порядок у ТЦ не порушували, небезпеки для оточуючих не представляли.

На питання захисника, свідок повідомив, що після підсічки ОСОБА_38 упав. Коли його били він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що 03.07.2013 року від свого брата ОСОБА_54 вона дізналася, що її чоловік просив її повідомити, що вранці у кафе прийшло двоє працівників міліції, які його побили одягнули кайданки і кудись повели. Близько 14.00 год. до неї зателефонував ОСОБА_38 , який повідомив, що його заарештували і ведуть до слідчого в Шевченківський райвідділ. Рудой на вигляд був подавлений, губа була тріснута, на лівій частині шиї була гематома, на зап`ястях рук були сліди від кайданок, нога була в синяках. В паховій зоні на нозі побачила пухлину. Лікар повідомив, що в ОСОБА_43 пахова грижа, яка виникла від перенавантаження. В жовтні місяці була зроблена операція. Вона переглядала відео, на якому вона бачила як двоє співробітників міліції зайшли до приміщення кафе, а її чоловік вибіг звідти. Через деякий час зайшли в кафе, її чоловік був одягнений в кайданки. Вранці до всіх подій, у ОСОБА_43 не було тілесних ушкоджень. Відео не збереглося.

Свідок ОСОБА_55 суду показав, що 03.07.2013 року близько з 08 по 10 год. він працював охоронником в ТЦ «Європорт». Перебуваючи на робочому місці він почув крики «Охорона». Він бачив, як ОСОБА_37 та ОСОБА_36 тримали ОСОБА_43 за руку і за шию і намагалися положити на землю Хтось один із обвинувачених показав службове посвідчення. Один із обвинувачених одягнув на руку ОСОБА_43 браслет кайданок, а інший браслет собі на руку і вони повернулися в кафе «Мокка». Коли ОСОБА_43 тримали за шию, було червона пляма, від того, що шию взяли в «замок».

На питання потерпілого, свідок зазначив, що мобільний телефон лежав на землі. Чув крики ОСОБА_43 « ОСОБА_56 телефон, зателефонувати адвокату». Також зазначив, що ОСОБА_38 чинив опір, щоб на нього не одягнули наручники.

Свідок ОСОБА_57 суду показала, що 03.07.2013 року вона прийшла на стажування в кафе «Мокка» близько 09.00 год. Обвинуваченні зайшли в кафе мовчки. Потім ОСОБА_38 вибіг із кафе, обвинувачені побігли за ним, і наздогнали його. Вона чула як ОСОБА_38 кликав на допомогу. Бачила як до ОСОБА_43 підійшов свідок ОСОБА_58 , а в подальшому охоронець ОСОБА_59 . Рудой повернувся назад до кафе в одягнених кайданках. На шиї була пляма.

На питання потерпілого, свідок повідомила, що перед інцидентом плям на шиї в потерпілого не було. Обвинувачені кричали, що « ОСОБА_60 ти догрався». Коли вона виглянула із кафе то вона побачила, як ОСОБА_43 тримали та одягали на нього наручники. У приміщені кафе ОСОБА_38 був в кайданках. Ввечері того ж дня ОСОБА_38 прийшов на роботу кульгаючи. Йому зробили операцію, після якої ОСОБА_40 не можна було піднімати важкого. Свідок також зазначила, що в наручниках була закована одна рука ОСОБА_43 , а обличчя було червоне, на шиї був кров`яний підтік.

Спеціаліст ОСОБА_61 суду показав, що тілесне ушкодження на шиї могло утворитися від удару і від стиснення. Садна були покриті переривчастою шкіркою.

Допитаний в суді експерт ОСОБА_62 суду показав, що експертизу він проводив без огляду ОСОБА_43 , оскільки використовувалися дані огляду від 05.07.2013 року. Мінімальний поріг тілесних ушкоджень 12 годин, а тому такі тілесні ушкодження могли утворилися як 03.07.2013 року так і 04.07.2013 року. Способом нанесення тілесних ушкоджень міг бути як удар, так і стискання.

Доводи пред`явлених ОСОБА_63 та ОСОБА_64 обвинувачень прокурор доводить також поданими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- Даними заяви ОСОБА_11 від 27.08.2013 року, згідно якої ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в приміщенні торгівельного центру «Європорт» за адресою м. Київ вул. Лукашевича 15а, безпідставно затримали ОСОБА_11 та спричинили йому тілесні ушкодження ( т.1 а.с 20);

-Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 05.07.2013 року № 1161/ж, згідно якої ушкодження у вигляді синців та саден, спричинені тупими предметами, могли утворитися у вказаний термін, тобто 03.07.2013 та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я ( т.1 а.с. 40-41);

-Даними копії протоколу про адміністративне правопорушення КИ № 0062839 за ч. 1 ст. 185 КупАП України, складеним ОСОБА_14 стосовно ОСОБА_11 , виходячи із змісту якого останній вчинив злісну непокору працівникам міліції (Т.1, а.с. 43, 161);

-Даними постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2013 року, згідно якої ОСОБА_11 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 255 грн. Виходячи із змісту постанови, ОСОБА_11 під час судового розгляду визнавав себе винуватим у вчиненні злісної непокори працівникам міліції (т.1 а.с. 75-76).;

-Даними постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2013 року, якою постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2013 року скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_11 складу адміністративного правопорушення (т.1 а.с 84-85);

-Даними заяви ОСОБА_11 від 15.10.2013 року, згідно якої ОСОБА_11 03.07.2013 року незаконно затримали в кафе ТЦ «Європорт». В процесі затримання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 нанесли тілесні ушкодження та застосовували спецзасоби - кайданки (т. 1 а.с. 126-127);

-Даними рапорту о/у СБЕЛПМ ВКР Печерського РУ ГУ МВС України ОСОБА_65 , капітана міліції Мазура від 03.07.2013 р., яким він доповів начальнику ДКР МВС України генерал-лейтенанту міліції ОСОБА_28 про обставини події в кафе "Мокка" (т. 1 а.с 163);

-Даними рапорту о/у КР 2-го відділу міліції (з обслуговування мікрорайону "Шулявка") Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, капітана міліції ОСОБА_15 від 03.07.2013 р., яким він доповів начальнику ДКР МВС України генерал-лейтенанту міліції ОСОБА_28 про обставини події в кафе "Мокка" (т. 1 а.с 164);

-Висновком експерта № 1695/е від 25.11.2013 згідно якого під час проведення 05.07.2013 судово-медичного огляду у ОСОБА_66 були виявлені такі тілесні ушкодження: три синця невизначеної форми червоно-багрового відтінку - на лівій боковій поверхні шиї у середній третині (від 0,5х0,3(см) до 1,5x1(см)); подовжені садна вкриті бурими переривчастими кірками, вище рівня неушкодженої шкіри на тильній поверхні лівого зап`ястку (0,5х0,2(см)); на передній поверхні лівої гомілки у нижній третині (4х0,5(см)).

Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від щонайменш, трикратної дії (синці - внаслідок ударів-співударяння; садна - за рахунок ковзання, тертя або ударів під кутам) тупих предметів. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень не є небезпечним для життя.

Відновлення анатомічної цілісності та функції травмованих ділянок по місцю утворення саден та синців, у звичайному перебігу, спостерігається у строк до 6 діб, тобто, цей строк визначає тривалість розладу здоров`я. Саме тому, кожне з виявлених тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил».

Утворення виявлених тілесних ушкоджень за рахунок падіння на площині виключається.

Виявлені 05.07.2013 у ОСОБА_11 тілесні ушкодження могли утворитися, у тому числі, у строк вказаний у описовій частині Постанови, тобто, 03.07.2013 (т.1 а.с. 205-212).

Сторона захисту, мотивуючи це тим, що місце події оглянуте не було, подала суду відповідні фотографії (Т. 4 а.с 138-144);

Разом з тим, надані стороною захисту, на думку суду не підтверджують та не спростовують суть пред`явленого обвинувачення, оскільки просто відображають приміщення в ТЦ "Європорт", а тому суд не може покладасти їх в основу вироку.

Вислухавши в судовому засіданні показання потерпілого, обвинувачених, свідків, експертів та дослідивши надані прокурором докази, якими він обґрунтовує суть пред`явленого обвинувачення, суд встановив, що прокурор не довів під час судового розгляду обсягу обвинувачення, який був би достатнім для визнання ОСОБА_67 та ОСОБА_68 винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Так, обвинуваченим інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме: в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачені вчинили "перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, з застосуванням спеціальних засобів за відсутності ознак катування, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 365 Кримінального кодексу України".

Разом з тим, диспозиція норми ч. 2 ст. 365 КК України відрізняється від складу об`єктивної сторони кримінального правопорушення, що було кваліфіковано обвинуваченим за даною статтею.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 365 КК України, кримінально караними визнаються дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Таким чином, диспозиція норми ч. 2 ст. 365 КК України є відсилочною до ч. 1 ст. 365 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 365 КК України, кримінальна відповідальність наступає за дії, що кваліфікуються як: "перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Тобто обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян.
Згідно із ч. 3 Примітки до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно пункту 5 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України: "Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року"

Відповідно до п.п. 169.1.1. Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга встановлена у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року для будь-якого платника податку;

Згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2013 р.", у 2013 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня встановлений - 1108 гривень.

Виходячи із вищевикладеного, станом на 2013 рік, в розумінні ч. 2 ст. 365 КК України, істотною вважалась шкода від 1108/2х100 = 55400,00 грн.

Здійснивши аналіз поточної та колишніх редакцій ст. 364 КК України, суд з`ясував, що в редакції ст. 364 КК України до 07.04.2011 р. розмежовувалися види істотної шкоди і не виключалося, що істотна шкода може полягати і в інших видах діянь, крім заподіяння матеріальних збитків, що підтверджувалося також і п. 7,8 Постанови Пленуму ВСУ № 15 від 26.12.2003 р.

Однак, Законом України від 07.04.2011 р. № 3207-VI , редакція ст. 364 КК України (в тому числі і примітки) була змінена і було однозначно встановлено, що істотна шкода може полягати виключно в грошовому еквіваленті яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Дана норма є імперативною і розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, на даний час, обов`язковою кваліфікаційною ознакою складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб в розмірі від 55400,00 грн. і більше (якщо брати розмір на момент вчинення інкримінованого злочину, тобто на 03.07.2013).

Разом з тим, зазначений розмір істотної шкоди не підтверджується жодним поданим прокурором доказом. Більш того, розмір матеріальних збитків, який зазначає в позові потерпілий та підтверджує відповідними доказами, становить 4654,14 коп., що явно нижче розміру збитків, починаючи з якого, настає кримінальна відповідальність за ст. 365 КК України. Розмір моральної шкоди в сумі 60000,00 грн., про який зазначає в цивільному позові потерпілий, також жодним доказом не підтверджений, взятий з чисто суб`єктивних міркувань потерпілого про глибину душевних страждань, а тому не може бути критерієм для юридичної кваліфікації кримінального правопорушення.

Крім того, прокурором при пред`явленні обвинувачення, порушено фундаментальні принципи кримінальної науки, що закріплені в ст. 2 КК України, а саме: "підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом". Об`єктивна сторона злочину, як відомо, є обов`язковим елементом складу злочину, а завдання "істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб" є обов`язковою ознакою складу об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Про це також зазначив ВСУ в своїй Постанові Пленуму "Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень" № 15 від 26.12.2003. Так, згідно п.7 Постанови відповідальність за кваліфіковані види перевищення влади або службових повноважень настає лише за наявності всіх ознак злочину, передбачених ч. 1 ст. 365 КК і хоча б однієї кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч. 2 або ч. 3 зазначеної статті.

Разом з тим, як випливає із змісту обвинувального акту, така ознака, як: "завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб " обвинуваченим навіть не інкримінується. Прокурором просто опущена дана ознака, а їх діяння кваліфікується за ч. 2 ст. 365 КК України без врахування істотної шкоди, що не має бути кримінально караним.

Отже така позиція є грубим порушенням ст. 2 КК України, п. 7 зазначеної постанови Пленуму, а також ст. 7 Конвенції держав членів Ради Європи "Про захист прав людини і основоположних свобод", згідно якої: "Нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом".

Враховуючи те, що діяння, передбачені ч. 2 ст. 365 КК України, в яких обвинувачуються ОСОБА_69 та ОСОБА_70 інкриміновані їм без кваліфікуючої ознаки: "завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб", яка є обов`язковою для настання відповідальності за даною нормою, суд, здійснюючи провадження в межах пред`явленого обвинувачення, вважає не доведеним що в діянні ОСОБА_68 і ОСОБА_67 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Враховуючи те, що докази сторони обвинувачення, що надані на підтвердження винуватості ОСОБА_68 та ОСОБА_67 , за ч. 2 ст. 365 КК України, не спростовують вищезазначених висновків суду, суд не може покласти їх в основу вироку.

Стосовно притягнення обвинувачених ОСОБА_68 та ОСОБА_67 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, суд виходить з наступного.

Як випливає із суті пред`явленого ОСОБА_64 та ОСОБА_63 обвинувачення, зазначені особи обвинувачуються в тому, що склали рапорт на ім`я начальника ДКР МВС України генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_28 , в якому виклали неправдиві відомості щодо опору ОСОБА_11 . Разом з тим, прокурор не надав суду доказів того, що відомості щодо опору були завідомо неправдивими.

Про чітку відсутність опору з боку ОСОБА_11 діям ОСОБА_68 та ОСОБА_67 прямо не зазначив майже жоден із свідків. Лише свідок ОСОБА_53 зазначив, що ОСОБА_38 обвинувачених не відштовхував та за одяг не чіплявся. Всі свідки зазначали про застосування силових прийомів та спецзасобів до потерпілого. А свідок ОСОБА_55 , навпаки, прямо зазначив, що під час затримання потерпілого було таке, що він чинив опір, щоб на нього не наділи кайданки. (Аудіозапис: дата 2015-09-16, час 10:35:59).

Суд не довіряє показанням свідка ОСОБА_53 в цій частині (які прямо суперечать показанням свідка ОСОБА_71 ), оскільки свідок ОСОБА_53 працював поруч з потерпілим і був з ним знайомим, а свідок ОСОБА_55 працював начальником охорони, мав з потерпілим суто робочі відносини, а тому його показання є більш об`єктивними.

Крім того, в обвинувальному акті не зазначено, які конкретно внесені в рапорт дані щодо опору прокурор вважає неправдивими. Прокурор обмежився лише загальним формулюванням, про те, що обвинувачені: "виклали неправдиві відомості щодо вчинення опору ОСОБА_11 під час затримання останнього" (Т. 3, а.с 142, 147).

Враховуючи те, що обвинувачення ОСОБА_64 та ОСОБА_63 щодо внесення неправдивих відомостей до рапорту, пред`являється лише в частині внесення неправдивих даних "щодо вчинення опору ОСОБА_43 під час затримання останнього" без конкретизації цих дій, суд, здійснюючи провадження в межах пред`явленого обвинувачення, під час дослідження рапортів, не перевіряв правдивість кожних конкретних даних, що були внесені до рапорту, обмежившись з`ясуванням питання щодо вчинення загального опору ОСОБА_11 діям ОСОБА_68 та ОСОБА_67 під час його затримання. Як вже зазначалось вище, свідок ОСОБА_55 підтвердив факт вчинення опору з боку потерпілого під час його затримання.

Виходячи із зазначеного, суд вважає недоведеним факт того, що опору не було і те, що дані, внесені до рапортів про опір є однозначно завідомо не правдивими, оскільки це є припущенням сторони обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як випливає із змісту протоколу про адміністративне правопорушення КИ № 0062839 за ч. 1 ст. 185 КК України, копія якого міститься в матеріалах справи, даний протокол був складеним ОСОБА_72 стосовно ОСОБА_11 , оскільки останній, на думку особи, що його складала, вчинив злісну непокору працівникам міліції (Т.1, а.с. 43).

ОСОБА_70 даного протоколу не складав, факт чого підтверджують обвинувачені і не заперечують учасники кримінального провадження. А тому ОСОБА_70 не може нести відповідальність за внесення завідомо неправдивих відомостей до протоколу. Співучасть у вчиненні даного кримінального правопорушення йому також не інкримінується.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_73 , то складення протоколу не було його власною ініціативою. Він склав протокол за наказом свого безпосереднього керівника Начальника ДКР МВС України, генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_28 , що підтверджується візою даної особи на примірнику рапорту, що наявний в матеріалах справи (Т.1, а.с 163). Як зазначив в судовому засіданні обвинувачений, відмова від виконання наказу тягне за собою притягнення винного до дисциплінарної відповідальності згідно до статуту, а тому обвинувачений зобов`язаний був виконувати цей наказ.

Виходячи із вищезазначеного, суд не вбачає в діях обвинуваченого ОСОБА_68 ознак внесення до протоколу завідомо неправдивих відомостей, а також складання завідомо неправдивого протоколу, оскільки він був складений за наказом керівника на підставі реальних подій, які також підтвердив свідок ОСОБА_59 . Причому в протоколі не було зазначено про те, що розпорядження чи вимоги працівників міліції були законні. В протоколі лише зазначений факт непокори, як його тоді сприймали обвинувачені, що підтверджується їх показаннями та показаннями свідка.

Дані висновки суду не суперечать постанові Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2013 року, оскільки суд апеляційної інстанції не досліджував всіх обставин події, що досліджується в межах даного кримінального провадження, обмежившись лише висновком щодо того, що відмова від отримання повістки не дає підстав розцінювати це як злісну непокору працівникам міліції, з чим абсолютно погоджується суд першої інстанції.

Крім того, обвинувачені, як вони самі зазначили в ході судового розгляду, розцінювали втечу, пручання та невиконання законних вимог про зупинку та припинення супротиву як злісну непокору працівникам міліції, а тому на думку суду у них в жодному випадку не було умислу на внесення завідомо неправдивих відомостей чи на складення завідомо неправдивих документів.

В будь-якому разі закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення не може автоматично тягнути за собою наслідок у вигляді притягнення до кримінальної відповідальності особи, що складала даний протокол, оскільки кінцеве рішення про винуватість чи невинуватість особи приймає суд.

Таким чином, суд вважає недоведеним, що в діяннях ОСОБА_68 і ОСОБА_67 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Доля речових доказів по даному провадженню визначається виходячи з положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України. Запобіжний захід припинив свою дію.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 2, 365, 366 Кримінального кодексу України, ст.62 Конституції України, ст. 7 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_15 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України та виправдати.

ОСОБА_14 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України та виправдати.

ОСОБА_15 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України та виправдати.

ОСОБА_14 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України та виправдати.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_15 та ОСОБА_14 залишити без розгляду.

Речові докази: світлокопії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, приєднані до матеріалів кримінального провадження постановою від 28.11.2013 р. слідчого з ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_74 , - залишити зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1