ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Житомирській області, гр-н України, українець, освіта середня, не працює, не одружений, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , не судимий, -

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
01 жовтня 2016 року приблизно о 13 год 10 хв ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 у стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_6 , яка сиділа на лавочці та відкрито викрав належне їй майно, а саме жіночу сумочку вартістю 60 грн, в якій знаходився гаманець зі шкірозамінника вартістю 40 грн з грошима у сумі 40 грн та інші речі, які не мали цінності для потерпілої (ключі, упаковка печива та дисконтні картки). Після цього ОСОБА_5 з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину втік, завдавши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 140 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно 01 жовтня 2016 року приблизно о 13 год 00 хв знаходячись біля буд. № 5 по вул. Гната Юри в м. Києві, розпивав спиртні напої. Помітивши раніше незнайому ОСОБА_6 , яка сиділа на лавочці, вирішив заволодіти її сумочкою, що лежала поруч. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, він підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_6 , схопив належну їй сумочку з речами, сукупну вартість яких на суму 140 грн не оспорював, і зник з місця злочину, проте невдовзі був затриманий перехожими.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 , 01 жовтня 2016 року приблизно о 13 год 10 хв, умисно відкрито викрав чуже майно на загальну суму 140 грн, яке належало потерпілій ОСОБА_6 , а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що його обтяжує, суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд в даному конкретному випадку вважає за можливе виправлення ОСОБА_8 в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання за вчинений ним злочин в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину, при цьому правових підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 179, 368, 373-376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
На підстави ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази після набрання вироком законної сили: особисті речі потерпілої використовувати за належністю.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 особисте зобов`язання скасувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: ОСОБА_9