В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2016 року 284/391/16-к
Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного 06 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянки України; освіта середня; неодруженої; уродженки м.Житомира; жительки АДРЕСА_1 ; непрацюючої; раніше не судимої,

за частиною 1 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
25 березня 2016 року близько 07 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, непомітно від власника будинку з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон «Nokia 6131», вартістю 177 гривень, із SIM-картою «ПРАТ Київстар» для доступу до послуг оператора мобільного зв`язку, вартістю 25 гривень, після чого залишила місце вчинення злочину.

В результаті зазначених дій ОСОБА_4 заподіяла потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 202 гривні.

Таким чином, своїми умисними діями, вираженими у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 КК України.

29 червня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог статті 471 КПК України, згідно якої обвинувачена та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за частиною 1 статті 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин; також сторони домовились про призначення Лісовській покарання за частиною 1 статті 185 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину визнала повністю, просила суд затвердити угоду про примирення та призначити їй узгоджену міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 просив суд затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченою та просив призначити Лісовській узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченою суд виходив з наступного.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

У відповідності до частини 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , за правилами статті 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції частина 1 статті 185 КК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 5 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої, відповідає вимогам й загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, в ході досудового розслідування встановлено не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 й призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 червня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, і призначити їй покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок до апеляційного суду Житомирської області через Народицький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з моменту його проголошення. При цьому вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченою, її захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 Кримінального процесуального Кодексу України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 Кримінального процесуального Кодексу України угода не може бути укладена.

Суддя: