Справа № 635/8300/15-к
Провадження № 1-кп/635/288/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000325 від 02.09.2015 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України,

УСТАНОВИВ:

до Харківського районного суду Харківської області надійшли матеріали зазначеного кримінального провадження з обвинувальним актом, яким ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона не бажаючи отримати дозволи ДСЕК України при здійсненні міжнародної передачі товару подвійного використання та військового призначення, діючи умисно, з прямим умислом, вирішила порушити встановлений порядок здійснення міжнародних передач товарів військового призначення, міжнародна передача яких підлягає державному експортному контролю.

Так, 28.08.2015 року, ОСОБА_5 , перемістила з території Російської Федерації на територію України поза межами пункту пропуску та без митного контролю, на ділянці державного кордону на території Харківського району Харківської області, поблизу інформаційного покажчика 1213, коробки, змістом яких були наступні вироби (товари): мікросхеми серії ТТЛ із маркуваннями «133ТМ2», «1ЗЗЛАЗ», «133ЛА4», «133ЛП5» та «533ЛАЗ».

У відповідності до довідки Харківського університету повітряних сил імені Івана Кожедуба Міністерства оборони України від 02.09.2015 року вказані вище мікросхеми відносяться до товарів військового призначення.

Крім того, у відповідності до наявних матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 не зареєстрована у Державній службі експортного контролю в якості суб`єкта міжнародних передач товарів та не має дозволів Державної служби експортного контролю на здійснення міжнародних передач товарів.

На підставі зазначеного, обвинувальний акт містить висновок про те, що своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїла порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів подвійного використання, міжнародна передача яких підлягає державному експортному контролю, тобто кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 1 ст. 333 КК України.

Крім того, 22 жовтня 2015 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та прикордонної служби України прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони домовились про призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Перед ухваленням рішення про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, виконуючи приписи ст. 474 КПК України судом встановлено наступне.

Обвинувачена ОСОБА_5 до проведення підготовчого судового засідання, а значить і при підписання угоди про визнання винуватості, не розуміла наслідків укладення угоди про визнання винуватості. Крім того, обвинувачена не змогла пояснити суті подій вчиненого злочину та не змогла навіть загально пояснити суть пред`явленого до неї обвинувачення. З наведеного суд приходить до висновку, що обвинувачена не розуміє суті пред`явленого обвинувачення, що порушує її право на захист.

Такі події стали наслідком того, що диспозиція ч. 1 ст. 333 КК України є бланкетною нормою, яка містить посилання на невизначені за обсягом нормативні акти, які є діючими в сфері регулювання порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, але обвинувальний акт не містить жодного посилання на конкретні правові норми, які були порушені обвинуваченою при здійсненні імпорту товарів, що підлягають державному експортному контролю, що свідчить на порушення вимог ст. 291 КПК України щодо форми обвинувального акту, оскільки в такому вигляді обвинувачення є неконкретним і недостатнім для ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості у підготовчому судовому засіданні.

Крім того, обвинувальний акт та угода про визнання винуватості не містить посилання на кількість переміщеного товару та його вартість, не зазначено розмір шкоди, завданої злочином, в справі не проведені судові експертизи, а той факт, що переміщені товари підлягають державному експертному контролю та відносіться до товарів військового призначення згідно обвинувального акту підтверджений тільки довідкою юридичної особи, що не входить до переліку юридичних осіб, які мають повноваження на здійснення діяльності щодо попередньої ідентифікації товарів у галузі державного експертного контролю, опублікованому на офіційному сайті Державної служби експертного контролю.

Також судом встановлено, що міра покарання, визначена угодою сторін не містить визначення розміру штрафу у кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому така міра покарання не відповідає вимогам закону, оскільки санкція ч. 1 ст. 333 КК України передбачає призначення штрафу не у конкретній сумі, а визначає його як штраф від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, обвинувачення є неконкретним без посилання на норми закону, до яких відсилає диспозиція ч. 1 ст. 333 КК України, тому суд не має сумніву в тому, що обвинувачена не розуміє суті пред`явленого обвинувачення, а суд позбавлений можливості роз`яснити суть обвинувачення, оскільки стороною обвинувачення не зазначені норми права, що регулюють правовідносини у сфері державного експертного контролю, в порушенні яких обвинувачується ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, суд вважає, що укладення угоди про визнання винуватості за відсутності конкретно сформульованого обвинувачення порушує право на захист обвинуваченої, міра покарання, визначена угодою не відповідає змісту санкції ч. 1 ст. 333 КК України, тому суд повинен відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості та відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України відмовляючи в затвердженні угоди - повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Керуючись ч. 7 ст. 474, п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 22 жовтня 2015 року, що укладена між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та прикордонної служби України прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 .

Повернути кримінальне провадження № 0000325 від 02.09.2015 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя: ОСОБА_1