Справа № 127/5998/16-к
Провадження № 1-кп/127/699/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2016 рокуВінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої: ОСОБА_5 ,
представника потерпілої: ОСОБА_6 ,
обвинуваченої: ОСОБА_7 ,
розглянувши в судовому засіданні, залі №32 в м. Вінниця кримінальне провадження №0008916 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.12.2015 року по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гущинці, Калинівського району, Вінницької області, українки, громадянки України, не заміжньої, не працюючої, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 15.07.2003 року Літинським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 186 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 11.08.2004 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.2, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі;
- 27.01.2010 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 12.05.2010 року Літинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 29.09.2010 року Хмільницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 190, ч.2 ст.15 ст. 190, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 14.03.2016 року Літинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
11.12.2015 року приблизно о 23:30 год. ОСОБА_7 перебуваючи спільно з ОСОБА_5 в приміщенні кафе «Садочок», що розташований неподалік центрального автовокзалу по вул. Київській, 8, в м. Вінниці, де у неї виник умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном марки «Nokia 215» в корпусі білого кольору, IMEIl: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою матеріального збагачення та переслідуючи мету легкої наживи з корисливих спонукань ОСОБА_7 шляхом обману, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, попросила ОСОБА_5 , тимчасово надати їй вказаний мобільний телефон, переконавши останню в тому, що 12.12.2015 року вона його поверне під час обумовленої зустрічі.
Будучи переконаною в порядності та чесності ОСОБА_7 , а також враховуючи те, що вони були знайомі, ОСОБА_5 надала їй свій мобільний телефон марки «Nokia 215» в корпусі білого кольору, ІМЕІl: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_7 вийшла з приміщення кафе та розпорядилась мобільним телефоном на свій власний розсуд.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 56/16-21 від 12.01.2016 року ринкова вартість телефону марки «Nokia 215» в корпусі білого кольору, ІМЕІl: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто на 11.12.2015 року складала 604, 80 гривень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, суду пояснила, що 11.12.2015 року близько 23:30 год. вона зустріла свою знайому ОСОБА_5 з якою вони вирішили піти в кафе «Садочок», яке розташоване неподалік центрального автовокзалу по вул. Київській в м. Вінниці. Так як у неї були гроші в сумі 250 грн. вона зробила замовлення та пригостила потерпілу. Коли у неї закінчились гроші, вона вирішила здати в ломбард телефон потерпілої, в зв`язку з чим попросила у ОСОБА_5 її мобільний телефон під приводом того, що їй необхідно зателефонувати, на що остання погодилась та передала їй телефон. Після цього, вона витягнула з телефону карточки, вийшла з приміщення кафе та продала телефон таксисту за 100 гривень. Після цього вона повернулась в кафе, де вони разом з потерпілою продовжили відпочивати. Оскільки вона пообіцяла ОСОБА_5 , що наступного дня поверне її мобільний телефон, вони домовились про зустріч. Однак, у неї не було наміру повертати телефон, тому на зустріч з потерпілою 12.12.2015 року вона не прийшла.
Цивільний позов заявлений потерпілою про стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 604,80 гривень визнала в повному обсязі, у вчиненому розкаялася, просила суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснила, що 11.12.2015 року близько 23:30 год. вона зустріла обвинувачену, з якою вони були раніше знайомі. ОСОБА_7 запропонувала їй піти в кафе, вона погодилась і вони пішли в кафе «Садочок», що по вул. Київській в м. Вінниці. Перебуваючи в приміщенні кафе обвинувачена сказала, що їй необхідно подзвонити та попросила у неї її мобільний телефон, на що вона погодилась та передала ОСОБА_7 свій телефон, після чого остання витягнула з нього картки та сказала, що поверне телефон наступного дня. Вони домовились про зустріч на 12.12.2015 року, однак обвинувачена не прийшла та не повернула мобільний телефон, після чого вона звернулась в поліцію.
Заявлений нею цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 604,80 гривень підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Щодо міри покарання обвинуваченій просила її суворо покарати.
Крім показань потерпілої, вина обвинуваченої підтверджується також і іншими доказами, зібраними та дослідженими судом у справі, а саме:
- протоколом прийняття заяви від 12.12.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 звернулася з заявою про вчинення злочину, в якій просила прийняти міри до малознайомої дівчини, на ім`я ОСОБА_8 , якій 11.12.2015 року в період часу з 21:30 год. до 24:00 год., в приміщенні кафе «Садочок», що за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 8, під час сумісного відпочинку, на її прохання вона передала свій мобільний телефон, марки «Nokia 215», який остання мала повернути 12.12.2015 року о 09:00 год. біля будинку офіцерів у м. Вінниці, однак в зазначений час та місце вона не з`явилась, телефон не повернула. Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку, що підтверджується витягом з ЄРДР від 26.12.2015 року;
- висновком експерта № 56/16-21 від 12.01.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia» моделі «215» серії «Dual SIM» в корпусі білого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто 11.12.2015 року при умові робочого стану складала 604,80 гривень;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2016 року за участю ОСОБА_7 , в присутності двох понятих було встановлено, що учасники слідчої дії зібралися поблизу центрального автовокзалу, за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 8, де ОСОБА_7 повідомила та показала на місці події обставини, за яких вона вчинила кримінальне правопорушення.
Відеозапис із слідчим експериментом був переглянутий у судовому засіданні, де зафіксовано як обвинувачена ОСОБА_7 розповідає та показує обставини події вчиненого нею злочину, що відповідають її показанням, наданим нею в судовому засіданні.
Заслухавши показання обвинуваченої, потерпілої, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження обвинувачена визнала свою винуватість у вчиненні злочину, надала показання та повідомила про обставини вчинення нею злочину, зазначивши, що вона дійсно шляхом обману, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка попросила потерпілу надати їй телефон та пообіцяла повернути його на наступний день, хоча такого наміру вона не мала.
Аналіз досліджених доказів, а саме показань обвинуваченої, потерпілої, висновку експерта свідчить, що винуватість обвинуваченої у вчиненні злочину є доведеною в судовому засіданні, оскільки підтверджена достатніми належними та допустимими доказами у справі. Так, суд приймає до уваги та кладе в основу вироку показання обвинуваченої, яка добровільно повідомила суду всі обставини вчинення нею злочину, та вважає їх такими, що узгоджуються з показаннями потерпілої та іншими доказами у справі. ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила спосіб заволодіння чужим майном, як зловживання довірою потерпілої та корисливий мотив вказаного. Вказані показання узгоджуються з показаннями потерпілої, яка підтвердила, що з обвинуваченою вона була раніше знайома та саме це стало причиною їй довіряти та передати телефон. Крім того, корисливий мотив дій ОСОБА_7 та розмір заподіяної потерпілій шкоди підтверджує висновок експерта, який приймається судом до уваги.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, зізнавальні показання обвинуваченої, показання потерпілої, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому її дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як вчинення шахрайства, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_7 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченої, а саме: те, що вона раніше неодноразово судима, за місцем проживання характеризується негативно, схильна до вчинення правопорушень, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди завданої злочином на суму 604,80 гривень підлягає задоволенню, оскільки підтверджується матеріалами кримінального провадження та визнаний самою обвинуваченою ОСОБА_7 .
Суд, згідно ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 184,50 гривень.
На підставі викладеного, з урахуванням конкретних обставин справи, ступеня тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, визнала свою вину та щиро розкаялась у вчиненому, але шкоду потерпілій не відшкодувала, тривалий час переховувалась від суду у зв`язку з чим була оголошена в розшук, крім того враховуючи думку потерпілої та її представника, які наполягали на суворій мірі покарання, суд приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, з урахуванням вироку Літинського районного суду Вінницької області від 14.03.2016 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишити попередній.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту її затримання, тобто з 22.06.2016 року .
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання перебування в установі попереднього ув`язнення з 22.06.2016 року до вступу вироку у законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 604 (шістсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 184 (сто вісімдесят чотири) гривні 50 (п`ятдесят) копійок.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженою, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вручити копію вироку обвинуваченій та прокурору негайно, а іншим учасникам судового провадження, що не були присутні у судовому засіданні надіслати копію вироку поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.
Суддя: