Справа №489/12/16-к 25.03.2016

У Х В А Л А
25 березня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5
на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2016 року про повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в зв`язку із чим судом невірно його повернуто прокурору.
Зазначає, що у обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, та при викладені фабули прокурором обрано хронологічний метод, тобто обставини викладені в тій послідовності, у якій вони розвивались у процесі вчинення кримінального правопорушення, із зазначенням часу його вчинення та місця.
На думку апелянта, під час підготовчого судового провадження суд допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, оскільки суд надав оцінку даним, зібраним органами досудового слідства.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки досудовим слідством не сформульоване обвинувачення відносно ОСОБА_8 .
Суд зазначив, що в обвинувальному акті викладено зміст підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.
Посилаючись на те, що чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати, у чому він обвинувачується, а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом, суд дійшов висновку, що неконкретність обвинувачення порушує право ОСОБА_8 на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, як вбачається з обвинувального акту, прокурор відділу прокуратури Миколаївської області, складаючи обвинувальний акт, зазначив, що досудовим розслідуванням ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України, та, викладаючи правову кваліфікацію цих кримінальних правопорушення, теж зазначає про підозру ОСОБА_8 у їх вчиненні.
В зв`язку із цим судом першої інстанції зроблений правильний висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки прокурором не сформульовано обвинувачення.
Що стосується наведених прокурором доводів з посиланням на допущені судом істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону через надання судом оцінку даним, зібраним органами досудового слідства, то ці доводи є неприйнятними, оскільки у рішенні суду таке будь-яка оцінка доказам відсутня.
У поданій апеляційній скарзі прокурор не наводить жодних доводів на спростування висновків суду.
Отже, з наведених підстав апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2016 року про повернення обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_8 , прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3