Справа № 369/2801/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1032/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 26.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 липня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горностаївка Горностаївського району Херсонської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Горностаївського районного суду Херсонської області від 25.02.1997 року за ч.1 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 45 КК України звільненого з іспитовим строком 1 рік; вироком Горностаївського районного суду Херсонської області від 16.05.1997 року за ч.2 ст.140, ч.3 ст.42 КК України до покарання у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільненого 24.03.1998 року умовно-достроково з невідбутим строком 5 місяців 9 днів; вироком Залізничного районного суду м. Києва від 17.08.2000 року за ч.1 ст.229-6 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого 11.08.2001 року відповідно до ЗУ «Про амністію» від 05.07.2001 року; вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.04.2003 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 23.12.2003 року за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільненого 29.06.2005 року умовно-достроково з не відбутим строком 2 місяці 13 днів; вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.12.2006 року за ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 13.09.2010 року ухвалою Бердичівського районного суду Житомирської області від 03.09.2010 року, не відбуту частину покарання замінено на громадські роботи строком на 240 годин; вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.08.2014 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік; вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.09.2014 року за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.2015 року невідбуту частину покарання замінено більш м`яким - громадськими роботами строком на 240 годин,
засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту ОСОБА_7 частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.09.2014 року, з урахуванням ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.2015 року, у виді 80 годин громадських робіт, що відповідно до вимог ч.1 ст. 72 КК України становить 10 днів позбавлення волі та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 4 роки 10 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з моменту проголошення вироку 03.06.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 08.04.2016 року по 03.06.2016 року.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін, продовживши його дію на 60 діб до 01.08.2016 року, але не більше ніж до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 1980 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальні правопорушення обвинуваченим були вчинені за наступних обставин.

26.09.2015 року ОСОБА_7 , маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб поблизу, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перелізши через паркан проник на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де через незачинені двері проник до гаражного приміщення за вищевказаною адресою, звідки таємно викрав болгарку марки «Bosсh» вартістю 1431,00 гривень, яка належить ОСОБА_9 . Після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вищевказану суму.
Крім того, в ніч з 23.10.2015 на 24.10.2015 року ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб поблизу, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перелізши через паркан проник на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження навісного замка, за допомогою знайденого на місці металевого прута, проник до гаражного приміщення за вищевказаною адресою, звідки повторно таємно викрав майно, належне ОСОБА_8 , на загальну суму 1989,00 гривень. Після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 збитку на вищевказану суму.
Крім того, 10.01.2016 року ОСОБА_7 , маючи прямий умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна. корисливий мотив та мету незаконного збагачення, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб поблизу, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на неогороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де із автомобіля марки «ВАЗ 2104» д.н. НОМЕР_1 синього кольору, який був припаркований поблизу будинку, шляхом пошкодження замка кришки багажника повторно таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 на загальну суму 654,00 гривень. Після чого з місця вчинення злочину зник. Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на вищевказану суму.
Крім того 07.04.2016 року ОСОБА_7 , маючи прямий умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб поблизу, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинену хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , де через незачинені двері, проник до гаражного приміщення за вищевказаною адресою, звідки повторно таємно викрав майно на загальну суму 6521 гривень, яке належить ОСОБА_11 . Після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене йому покарання. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим та не відповідає його особі, оскільки судом при призначені йому покарання не було враховано того, що він визнав свою вину та щиро розкаявся, а також те, що він хворіє на тяжкі хвороби і у місцях позбавлення волі не зможе отримувати відповідну медичну допомогу.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

прокурора, який проти апеляційної скарги обвинуваченого заперечував та просив залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та кваліфікація кримінального правопорушення учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України не оскаржується учасниками процесу.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості і тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, згідно відповіді з Київського СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області від 23.05.2016 року № 15-11822 обвинувачений має діагноз: ВІЛ-інфекція, 4 клінічна стадія ІТБ (19.05.2016) легень (дисемінований), хворіє на заразну хворобу туберкульозу, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів та прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів без ізоляції його від суспільства та правомірно призначив йому покарання за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України у виді 4 років 10 днів позбавлення волі.

На думку колегії суддів указаний строк покарання відповідає ступеню вчинених кримінальних правопорушень із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Посилання апелянта на необхідність пом`якшення призначеного йому покарання не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, вчинив чотири епізоди тяжких та середньої тяжкості кримінальних правопорушень, шкоду заподіяну потерпілим внаслідок злочинів в повному обсязі не відшкодував, за місцем проживання характеризується негативно.

Доводи, на які обвинувачений ОСОБА_7 посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме те, що судом першої інстанції не врахованого, що він свою вину у скоєному визнав в повному обсязі і щиро розкаюється, а також має ряд тяжких хвороб є безпідставними, оскільки зазначені в апеляції обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Також, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, колегія суддів вважає необхідним зарахувати відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення, застосованого до ОСОБА_7 в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 03 червня 2016 року по 26 липня 2016 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4