АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1151/16 Справа № 205/2028/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6
розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року про залишення без задоволення заяви
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новий Булатець Лубенського району Полтавської області, громадянина України, засудженого вироком Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року за ст.ст. 190 ч.1, 187 ч.4, 223 ч.2, 263 ч.1 КК України, ст.42 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі, -

про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року було залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді довічного позбавлення волі, призначеного йому вироком Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року. Суд першої інстанції, обґрунтовуючи своє рішення, вказав що ОСОБА_7 засуджений до покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а не до позбавлення волі на певний строк, а тому суд не знайшов підстав для зарахування в строк відбутого покарання засудженому часу його попереднього ув`язнення.

Не погодившись з цією ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про зарахування строку його попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Свої апеляційні вимоги він обгрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність і припустив неправильне тлумачення положень ст. 72 ч.5 ККУкраїни в редакції Закону України від 26.11.2015 року.

Засуджений ОСОБА_7 в судове засідання не викликався, так як про його участь в судовому засіданні при розгляді судом апеляційної інстанції його апеляційної скарги не просив.

Вислухавши: суддю доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який просив у задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, так як для задоволення скарги відсутні законні підстави, - дослідивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, - колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 повинна бути залишена без задоволення, а ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року без змін, виходячи з наступних підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктами 11 та 12 статті 51 КК України та статтями 63 та 64 КК України визначається, що покарання у виді позбавлення волі на певний строк та покарання у виді довічного позбавлення волі, - це різні види покарань.

При цьому у статті 63 КК України говориться: «Покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, а стаття 64 КК України визначає, що: «Довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк», - що ще раз підтверджує, що позбавлення волі та довічне позбавлення волі це різні види покарань.
У наведеній вище ч.5 статті 72 КК України йде мова про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі тобто до позбавлення волі на певний строк, а не до довічного позбавлення волі.
Тому колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки ухвалена компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу і у ній наведені належні і достатні мотиви та підстави її ухвалення.
В силу ст.409 ч.1 п.4 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно зі ст. 413 ч.1 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є:1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
У даному випадку суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, застосував саме той закон про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, і правильно тлумачив положення ст. 72 ч.5 КК України, а значить правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, і підстав для скасування або зміни цієї ухвали у суду апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. 72 ч.5 КК України та ст.ст. 405,407,419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ст. 532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Згідно зі ст. 426 КПК України на рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана сторонами касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення.

Судді:

--------------- ------------------ --------------

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4