01.07.2016 Справа № 756/2754/15-к
Унікальний № 756/2754/15-к
Порядковий № 1-кп/756/50/16
В И Р О К
іменем України

01 липня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників адвокатів Юсупової , ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого :

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 14.08.2007 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки;

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 06.08.2009 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців, звільнений від відбування покарання 27.06.2014 року на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_3 , раніше судимого :

- вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.05.2011 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, вироком Апеляційного суду м. Києва від 26.03.2015 року вирок Деснянського районного суду м. Києва скасований у частині призначення покарання, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29.12.2014 року, близько 21 години 20 хвилин, ОСОБА_18 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, та ОСОБА_17 , який мав непогашені судимості за злочини проти власності, перебуваючи на вулиці Виборзькій у м. Києві побачили раніше незнайомого ОСОБА_14 . У цей час у них виник спільний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном потерпілого, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_14 . Реалізуючи який, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 пройшли за потерпілим до території будівництва на АДРЕСА_4 , обігнали його, та зайшовши за кут паркану почали чекати на ОСОБА_14 . Коли останній порівнявся із ними, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 підійшли до нього з двох боків, притиснули його до паркану, та, тримаючи в руках спеціально пристосовані предмети, які потерпілий сприймав як ножі, приклали їх до тулуба потерпілого, почали вимагати віддати їм цінні предмети. Після чого змусили ОСОБА_14 присісти. Коли він присів, ОСОБА_18 заволодів належним ОСОБА_14 мобільним телефон марки «Нокіа 1280» вартістю 150 гривень, а ОСОБА_17 притиснувши до шиї потерпілого спеціально пристосований предмет, який ОСОБА_14 сприймав як ніж, заліз рукою під комір светра та зірвав з шиї потерпілого срібний ланцюг, вартістю 250 гривень. Після чого, забравши у потерпілого пачку сигарет «ЛМ», вартістю 12 гривень 50 копійок, обвинувачені залишили місце злочину, завдавши ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 412 гривень 50 копійок.

Того ж дня, близько 21 години 45 хвилин знаходячись неподалік від будинку № 37 на проспекті Перемоги у м. Києві ОСОБА_17 та ОСОБА_18 побачили раніше не знайомого ОСОБА_15 , у зв`язку із чим у них виник спільний злочинний умисел направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_15 поєднаного із насильством небезпечним для життя чи здоров`я останнього. Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи спільно за попередньою змовою, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підійшли до ОСОБА_15 та нанесли йому декілька ударів в область голови та тулубу. Після чого, один з них дістав предмет, який потерпілий сприймав як ніж, та демонструючи його почав погрожувати ОСОБА_15 застосувати насильство. Внаслідок таких дій увага ОСОБА_15 була відвернута від другого нападника, який у цей момент наніс потерпілому удар у скроню, від якого ОСОБА_15 впав на землю та втратив свідомість на деякий час.

Скориставшись станом потерпілого ОСОБА_17 та ОСОБА_18 заволоділи майном ОСОБА_15 , а саме : мобільним телефоном марки «Леново с 650», вартістю 2 500 гривень, мобільним телефоном марки «LG GD330», вартістю 500 гривень, ноутбуком марки «Леново», вартістю 10 000 гривень, зарядним пристроєм до мобільного телефону «Леново с650», вартістю 200 гривень, електронним носієм інформації, вартістю 120 гривень, комп`ютерною мишкою, вартістю 100 гривень.

Після заволодіння майном ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 місце вчинення злочину залишили, завдавши потерпілому шкоду у розмірі 13 540 гривень.

06 січня 2015 року, близько 12 години, ОСОБА_18 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, перебуваючи біля будинку № 13-А по проспекту Героїв Сталінграду у м. Києві, побачив неповнолітню ОСОБА_12 . У цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_12 , поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_18 підійшов впритул до ОСОБА_12 , продемонстрував їй свій ніж, який дістав до цього з кишені та пригрозив застосувати його у разі, якщо потерпіла не віддасть йому цінній речі. ОСОБА_12 сприйнявши погрозу ОСОБА_18 як реальну, побоюючись за своє життя та здоров`я, віддала ОСОБА_18 мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі» білого кольору, вартістю 4 840 гривень, та дві золоті сережки вагою 2 грами, вартістю 1 200 гривень.

Після чого ОСОБА_18 місце вчинення злочину залишив, майном ОСОБА_12 розпорядився на власний розсуд, завдавши останній матеріальну шкоду на загальну суму 6 040 гривень.

Того ж дня, близько 18 години, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , проходячи повз будинок № 5-А по вулиці Лайоша Гавра у м. Києві, побачили раніше незнайомих ОСОБА_13 , та ОСОБА_19 . У цей час у ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , виник спільний злочинний умисел, направлений на здійснення нападу на ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , з метою заволодіння їх майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я осіб, які зазнали такого нападу.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_18 підбіг з правого боку до ОСОБА_13 , взяв своєю лівою рукою за її талію, ніж, який тримав у правій руці, приставив до обличчя потерпілої та почав вимагати віддати йому цінні речі, закриваючи при цьому рота потерпілої, яка намагалася кликати на допомогу. Погрожуючи таким чином ОСОБА_13 застосувати до неї ніж, ОСОБА_18 заволодів сумкою потерпілої, вартістю 300 гривень, у якій знаходився мобільний телефон марки «Айфон 5», вартістю 5 799 гривень, грошові кошти у сумі 900 гривень, жіноча косметика, загальною вартістю 200 гривень, ключ від квартири.

У цей час ОСОБА_17 підбіг до ОСОБА_19 впритул, взяв своєю правою рукою її ліву руку, приставив до її обличчя ніж, який тримав у лівій руці, та, погрожуючи його застосувати, почав вимагати у потерпілої віддати йому цінній речі. ОСОБА_19 , яка сприймала погрозу застосування до неї ножа як реальну, не чинила опір ОСОБА_17 , внаслідок чого він заволодів сумкою потерпілої вартістю 500 гривень, у якій знаходився мобільний телефон марки «Айфон 5С», вартістю 6 699 гривень, у чохлі, вартістю 360 гривень, гроші у сумі 350 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг», який для потерпілої матеріальної цінності не представляє.

Заволодівши таким чином майном ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 залишили місце злочину, завдавши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 7 199 гривень, потерпілій ОСОБА_19 7 909 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 дав наступні показання.

Свою вину по епізоду з потерпілою ОСОБА_12 визнав. Повідомив, що дійсно за вказаних в обвинувальному акті обставин, він підійшов до двох дівчат, які сиділи на лавочці, та тримаючи в руках ніж, сказав віддати телефон та решту цінних речей. Дівчина віддала йому телефон, після чого на його вимогу зняла сережки і також віддала. Про те, що ОСОБА_12 є неповнолітньою ОСОБА_18 зрозумів пізніше.

Щодо епізоду з потерпілою ОСОБА_13 повідомив, що разом із ОСОБА_17 вони підійшли до двох дівчин. Будь-якого ножа у нього при собі не було, а тому відповідно він його і не застосовував. Мовчки забрав у дівчини сумку, у якій був мобільний телефон. Аналогічні дії вчинив і ОСОБА_17 . У подальшому цей телефон продав. Вартість телефону ОСОБА_13 . ОСОБА_18 не оспорює.

З приводу епізоду з ОСОБА_15 повідомив, що потерпілий поводив себе неадекватно, з незначного приводу між потерпілим та ОСОБА_17 відбувся спонтанний конфлікт, майже бійка, що мало місце у якомусь парку. ОСОБА_18 прийняв у ній участь, наносив потерпілому удари, при цьому ніж не застосовував. Речі, що лежали на землі біля ОСОБА_15 , вони із ОСОБА_17 забрали та вирішили здати їх до ломбарду.

По епізоду з потерпілим ОСОБА_14 . ОСОБА_18 показав, що маючи намір заволодіти його майном, вони із ОСОБА_17 підійшли до нього, взяли його під боки. Ніж був у кишені обвинуваченого, він його не виймав, оскільки на їх вимогу цей хлопець віддав сам мобільний телефон марки «Нокіа» чорно-білий. Ланцюжка у ОСОБА_14 обвинувачений не бачив і не забирав, припускає, що його забрав ОСОБА_17 . Вказує про те, що ОСОБА_17 до потерпілого ніж не застосовував.

Пояснив, що епізоди з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 мали місце в одному районі м. Києва, між ними пройшов незначний проміжок часу приблизно хвилин 20.

Обвинувачений ОСОБА_17 дав суду наступні показання.

Неподалік від зупинки громадського транспорту у Солом`янському районі вони разом із ОСОБА_18 підійшли до хлопця, до шиї ззаду він приставив свій годинник, зняв з нього ланцюжок. Ножа при собі не мав, а тому і не застосовував. Після чого пішли далі. Як він розпорядився із ланцюжком не пам`ятає. Того ж дня, вони йшли у бік парку, по дорозі між ОСОБА_17 та незнайомим хлопцем виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої він нічим хлопцю не погрожував. Бив його лише руками. Після бійки вони зі ОСОБА_18 забрали речі хлопця. Повідомляє, що умислу на заволодіння речами хлопця спочатку не було, після бійки вони скориставшись його безпорадним станом забрали речі.

По епізоду з ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , ОСОБА_17 вказує, що вони разом із ОСОБА_18 підбігли до дівчин ззаду, зірвали з плечей їх сумочки. При цьому вони ножами не погрожували, просто сказали не кричати. Після чого забрали сумки і залишили місце злочину. У сумках були телефони, які вони у подальшому продали.

ОСОБА_17 вказує про те, що вчиняв злочини перебуваючи у скрутному становищі, оскільки після смерті дружини на його утриманні залишилася тяжко хвора дитина.

Про те, що у ОСОБА_18 під час нападів із собою був ніж, ОСОБА_17 не знав.

Допитана у судовому засіданні у присутності законного представника неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 повідомила, що 06.01.2015 року вона перебувала біля будинку № 13-А на проспекті Героїв Сталінграду у м. Києві. Разом із подругою сиділи на лавочці, та, тримаючи у руках свій мобільний телефон «Самсунг Гелексі», намагалася увійти у мережу Інтернет. До них підійшов незнайомий чоловік, який почав із нею розмову, а потім дістав ніж і, демонструючи його, наказав віддавати йому цінні речі. При цьому погрожував «розмалювати ножем їм обличчя» у випадку, якщо вони не виконають його вимогу. ОСОБА_12 , вимкнувши свій мобільний телефон, як він сказав, передала його чоловіку. Після чого він спитав чи є у них при собі гроші, і почувши негативну відповідь, виявив бажання перевірити їх сумки. ОСОБА_12 , прикриваючи сумку своєї подруги, де знаходився належний їй планшет, показала йому зміст своєї, де цінних речей не було. Далі чоловік сказав їй зняти з себе золоті сережки і віддати йому, що вона і зробила. Забравши телефон і сережки, чоловік наказав рахувати до десяти потім до ста не рушити з місця, і пішов. Побачивши, що подруга ОСОБА_12 обернулася, чоловік повернувся і пригрозив вдарити її, якщо вона ще раз поворухнеться.

Через секунд двадцять ОСОБА_12 з подругою звернулися до стороннього чоловіка, по телефону якого зателефонували мамі потерпілої.

У судовому засіданні ОСОБА_12 упевнено стверджувала, що чоловік, який напав на неї з ножем це обвинувачений ОСОБА_18 .

Відповідаючи на запитання потерпіла стверджує, що відстань між нападником та нею була незначною, а тому вона детально роздивилася його обличчя.

Потерпіла ОСОБА_13 показала суду, що 06.01.2015 року близько 18 18.30 разом із подругою ОСОБА_19 поверталися з вечірньої служби з церкви, що знаходиться на Оболонській набережній, йшли до дому на АДРЕСА_5 , за місцем її проживання. Коли вони пройшли повз озеро та наближалися до дому, зі спини до них підійшли двоє незнайомців. Один з них обійняв ОСОБА_13 за талію, приставив ніж до її обличчя та сказав віддати йому її мобільний телефон. Потерпіла повідомила, що не має телефону, проте він притиснув ніж до обличчя і почав нахиляти її вниз, намагаючись знайти телефон. ОСОБА_13 спробувала чинити опір, намагалася з ним поспілкуватись, проте чоловік закрив її рот рукою в рукавиці, та притиснув ніж до її перенісся, завдавши їй ушкодження у виді подряпини. Потім чоловік силою зірвав сумку, яка висіла на у неї через плече. З силою розстебнув її одяг та почав шукати прикраси на її шиї. Після чого він розвернувся та утримуючи сумку потерпілої пішов у двори. У сумці був її телефон марки «Айфон 5» білого кольору, гроші у сумі приблизно 900 гривень, косметика та ключі від її квартири.

У судовому засіданні в обвинуваченому ОСОБА_18 . Ларіна упізнала нападника.

Крім того, потерпіла стверджує, що одночасно аналогічні дії з її подругою ОСОБА_19 проводив ОСОБА_20 , якому остання сама віддала свою сумку.

Відповідаючи на запитання, ОСОБА_13 повідомила, що обличчя ОСОБА_18 запам`ятала дуже добре, а ОСОБА_17 бачила мельком. Пояснила, що під час впізнання ОСОБА_17 вона попросила, щоб він повернувся саме тим боком, яким до неї був повернутий нападник на ОСОБА_19 і завдяки цьому упізнала його. Запам`ятала його по тілобудові.

Потерпілий ОСОБА_15 повідомив суду наступне.

29.12.2014 року ввечері він йшов додому від станції метро «КПІ». Коли він проходив повз двох чоловіків, один з них підійшовши до потерпілого, спитав про час. Повідомивши, про те, що зараз 21 година 45 хвилин, ОСОБА_21 пішов далі, проте майже одразу вони його наздогнали та почали знімати його сумку. Коли потерпілий намагався відбиватися, один з них дістав ніж і сказав, що поріже, в той час другий підійшов збоку та невідомим предметом вдарив ОСОБА_15 у скроню, від чого він впав та втратив свідомість. Коли прийшов до тями, побачив, що з нього зняли його сумку і обшукували його кишені. Потім вони нанесли йому удари ногами і втекли з його сумкою, у якій були : ноутбук марки «Леново», мобільний телефон марки «Леново», комп`ютерна миша, флеш накопичував, телефон марки «LG».

На запитання учасників процесу потерпілий повідомив, що у зв`язку із тим, що дана подія відбувала у вечірній час, нападники були у шапках, між собою не розмовляли, він не зміг упізнати ОСОБА_17 та ОСОБА_18 як в ході досудового слідства так і в суді. Зазначає про те, що їх зріст був приблизно 1 метр 80 сантиметрів.

При цьому він стверджує про те, що особи, які на нього напали йому погрожували ножем.

Потерпілий ОСОБА_14 в ході допиту повідомив суду, що він упізнає обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_17 як осіб які вчинили на нього напад за наступних обставин.

29.12.2014 року, близько 21 години, він йшов через провулок, що знаходиться у районі вулиці Виборзької, до нього ззаду підійшли два хлопця, один взяв його за руку та спитав про номер будинку. ОСОБА_14 відповів, що не знає, після чого вже за рогом будинку ці хлопці притиснули його до паркану, дістали два ножі і погрожуючи ними наказали віддати їм всі цінні речі. Потерпілий повідомив про те, що у нього таких речей немає, після чого вони обшукали його куртку, примусили його присісти, один з них зняв з його шиї срібний ланцюжок, крім того, забрали пачку сигарет та мобільний телефон «Нокіа» чорно-білий. Далі вони його підняли, він спробував вирватися, оскільки у цей час повз них проходив хлопець, проте вони йому перешкодили, при цьому сховавши ножі. Після чого вони знову змусили його присісти і погрожуючи ножами сказали, що він має сидіти, поки вони не підуть. Дочекавшись, коли нападники повернули за ріг будинку, ОСОБА_14 звернувся до відділення міліції, що знаходить поруч.

Відповідаючи на запитання потерпілий вказує про те, що він упевнений у тому, що нападники мали при собі саме два ножі, оскільки один притулили до його горла, а другим зрізали його ланцюжок. Він заперечує показання ОСОБА_17 , що до нього притуляли годинник, оскільки він відчував лезо ножа.

ОСОБА_14 стверджує про те, що він бачив обличчя нападників і добре їх запам`ятав, крім того упізнав їх по зачісках. Впізнання осіб відбувалося через 2 3 дні після нападу, він одразу упізнав їх, жодних сумнівів у нього не було.

У подальшому його викликали до міліції, де повернули його ланцюжок, який він упізнав.

У судовому засіданні досліджений диск із звукозаписом допиту потерпілої ОСОБА_19 , яка відповідно до положень ст. 225 КПК України, була допитана в ході досудового розслідування слідчим суддею у судовому засіданні за участю підозрюваних, їх захисників, прокурора та слідчого.

ОСОБА_19 підтвердила показання потерпілої ОСОБА_13 про те, що 06.01.2015 року по поверненню з церкви на них був вчинений розбійний напад двома чоловіками. Чоловік, який схопив її за руки, показав їй ніж із тонким лезом, і почав вимагати віддати йому телефон, при цьому він обшукував її кишені, перевірив наявність прикрас на вухах та під светром. Забравши її сумку, у якій був мобільний телефон, чоловік її відпустив та наказав заспокоїти ОСОБА_13 , яка голосно кричала. При цьому він пригрозив зарізати їх обох, якщо ОСОБА_13 не заспокоїться. Повернувшись до подруги, ОСОБА_19 побачила, що другий чоловік тримає її одною рукою, а іншою притискає ніж до її щоки. Звернувшись до ОСОБА_13 , ОСОБА_19 попросила віддати їм сумку, розуміючи серйозність погроз. Зірвавши з плеча ОСОБА_13 сумку, другий чоловік разом із тим, який напав на ОСОБА_19 , побігли у бік будинків.

В ході проведення допиту слідчим суддею у судовому засіданні ОСОБА_19 упізнала обох підозрюваних, пояснивши, що бачила їх обох на незначній відстані, крім тілобудови та обличчя, запам`ятала їх голоси.

Свідок ОСОБА_22 показав суду про те, що працює водієм таксі. Зимою 2015 року близько 18 години він віз двох хлопців із дівчиною. Довіз їх до масиву Троєщина, деякий час чекав на них, потім коли вони повернулися, і сіли до машини, він почув їх розмову, з якої зрозумів, що вони продають телефон. Поцікавившись ціною, він вирішив придбати у них білий телефон марки «Айфон» за 2 300 гривень. Перед тим вони запевнили його, що телефон не крадений. Повіривши їм, ОСОБА_22 придбав його у них, незважаючи на те, що телефон був без комплектації та без сім-картки. Обличчя осіб, в яких він купив цей телефон, ОСОБА_22 не роздивлявся, проте він вказує, що хлопець який безпосередньо продав йому телефон, схожий на ОСОБА_18 . Зріст обох хлопців становить близько 180 сантиметрів.

В подальшому він придбав сім-картку, вставив її до телефону і йому одразу прийшло повідомлення, про те, що телефон викрадений. Після чого до нього зателефонували, він домовився про зустріч. В ході зустрічі віддав телефон двом дівчинам.

Після допиту свідка ОСОБА_23 потерпіла ОСОБА_13 повідомила, що встановила у своєму телефоні «Айфон 5» функцію, яка повідомляла про дії, що відбувалися із телефоном, у разі його викрадення. Наступного дня після нападу, 07.01.2015 року вона отримала повідомлення про те, що її телефон включений із зазначенням нового номеру. Вона почала одразу телефонувати на цей номер, повідомила про викрадення телефону, зустрілася зі свідком і він віддав їй телефон. Будь-яких змін у телефоні не було, крім того, що був знятий чохол та з`явилася невелика подряпина біля отвору для сім-карти.

Крім показань потерпілих та свідка, вина ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується і наступними доказами, зібраними в ході досудового розслідування, що були досліджені безпосередньо судом :

- листом від 08.01.2015 року ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія» (том 2 а.с. 241), з якого убачається, що 06.01.2015 року ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_3 заклав до ломбарду мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 ;

- договором застави укладеним між ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія» та ОСОБА_18 , який підтверджує інформацію, викладену у листі (том 2 а.с. 243). Договір застави постановою від 27.01.2015 року визнаний речовим доказом (том 2 а.с. 242);

- копією чеку, виданого ТОВ «АЛЛО», відповідно до якого мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_1 був придбаний за 4 840 гривень (том 2 а.с. 244);

- постановою від 11.01.2015 року, якою диск із звукозаписом допиту слідчим суддею потерпілої ОСОБА_19 визнаний речовим доказом (том 2 а.с. 239);

- копією товарного чеку від 18.06.2013 року, відповідно до якого телефон марки «Айфон 5» був придбаний за 5 799 гривень (том 3 а.с. 5);

- копією товарного чеку від 14.12.2013 року, з якого убачається, що телефон марки «Айфон 5с» був придбаний за 6 699 гривень (том 3 а.с. 6);

- постановою від 08.01.2015 року, якою вилучений у ОСОБА_23 мобільний телефон марки «Айфон 5», належний ОСОБА_13 , визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання потерпілій (том 3 а.с. 7);

- відповідною розпискою потерпілої ОСОБА_13 про отримання телефону (том 3 а.с. 8);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.01.2015 року (том 3 а.с. 14 - 17), відповідно до якого неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 у присутності законного представника, понятих, повідомила, що зможе упізнати чоловіка, який вчинив на неї напад за його зовнішніми ознаками, а саме зачіскою, виразом обличчя. У подальшому під час поза візуального впізнання ОСОБА_12 упізнала серед чотирьох осіб чоловічої статті, особу розміщену під номером 4. Пояснивши, що цей чоловік вчинив на неї напад. Під номером 4 розташований ОСОБА_18 ;

- протоколом огляду від 08.01.2015 року (том 3 а.с. 18 - 20), згідно з яким ОСОБА_24 дружина ОСОБА_18 у кабінеті слідчого в Оболонському РУ ГУ МВС України у м. Києві добровільно надала дві сережки з металу жовтого кольору. Пояснила, що дані сережки їй передав її чоловік ОСОБА_18 . Вказані вироби були сфотографовані та вилучені;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.01.2015 року (том 3 а.с. 21 - 23), відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 у присутності законного представника та понятих, упізнала серед пред`явлених їй чотирьох пар сережок, розташовані під номером 3. Пояснила, що це саме ті сережки, які були у неї відібрані 06.01.2015 року;

- розпискою законного представника потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_16 , відповідно до якої вона отримала золоті сережки своєї доньки (том 2 а.с. 246);

- протоколом огляду місця події від 08.01.2015 року (том 3 а.с. 25 28), відповідно до якого у присутності понятих, перебуваючи у службовому кабінеті в Оболонському РУ ГУ МВС України у м. Києві у ОСОБА_18 , крім іншого був виявлений та вилучений ніж розкладний, з одного боку леза якого знаходяться зубці;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.01.2015 року (том 3 а.с. 29 31), згідно з яким потерпіла ОСОБА_12 у присутності законного представника та понятих, упізнала серед чотирьох ножів, ніж під номером 2, пояснивши, що саме ним погрожував чоловік, який вчинив на неї розбійний напад;

- постановою про визнання вилученого в ході огляду місця події у ОСОБА_18 ножа речовим доказом (том 2 а.с. 247 248), який у подальшому був переданий до камери зберігання речових доказів Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві (том 2 а.с. 249);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_13 від 07.01.2015 року (том 3 а.с. 36 41), в ході якого потерпіла на місці відтворила обставини розбійного нападу, вчиненого на неї та її подругу ОСОБА_19 06.01.2015 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_19 від 07.01.2015 року (том 3 а.с. 42 46), в ході якого потерпіла на місці відтворила обставини розбійного нападу, вчиненого на неї та її подругу ОСОБА_13 06.01.2015 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.01.2015 року (том 3 а.с. 47 53), з якого убачається, що потерпіла ОСОБА_19 серед чотирьох чоловіків упізнала чоловіка, розташованого під номером 2, як нападника. Під номером 2 розташований ОСОБА_17 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.01.2015 року (том 3 а.с. 54 60), з якого убачається, що потерпіла ОСОБА_13 серед чотирьох чоловіків упізнала чоловіка, розташованого під номером 2, який брав участь у розбійному нападі. Під номером 2 розташований ОСОБА_17 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.01.2015 року (том 3 а.с. 61 - 63), з якого убачається, що потерпіла ОСОБА_19 упізнала у чоловіку зображеному на фотознімку № 2, особу, яка вчинила розбійний напад на них 06.01.2015 року. На фотознімку № 2 зображений ОСОБА_18 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.01.2015 року (том 3 а.с. 64 - 66), з якого убачається, що потерпіла ОСОБА_13 упізнала у чоловіку, зображеному на фотознімку № 4, особу, яка вчинила розбійний напад на них 06.01.2015 року. На фотознімку № 4 зображений ОСОБА_18 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2015 року (том 3 а.с. 67 - 68), з якого убачається, що свідок ОСОБА_22 упізнав в особі, зображеній на фотознімку № 3, хлопця, якого він підвозив та у подальшому придбав у нього мобільний телефон «Айфон 5». На фотознімку № 3 зображений ОСОБА_18 ;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.01.2015 року (том 3 а.с. 78 80), з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_13 упізнала серед чотирьох розкладних ножів, ніж під номером № 3, вказавши, що погрожуючи цим ножем ОСОБА_18 відібрав її речі;

- протоколом огляду речей і документів від 12.02.2015 року (том 3 а.с. 87 119). В присутності понятих були оглянутий диск наданий ТОВ «Астеліт» на виконання ухвал слідчих суддів Оболонського районного суду м. Києва про тимчасовий доступ до речей та документів. Встановлено, що абонент, який користувався номером НОМЕР_2 , 06.01.2015 року з 11 години 50 хвилин до 12 години 19 хвилин перебував в зоні дії базових станцій, розташованих за адресами : м. Київ, вулиця Мате Залки, 6, пл. Дружби Народів, 6, вул. Малиновського, 6. У період часу з 17 години 56 хвилин по 18 годину 45 хвилин перебував у зоні дії базових станцій, розташованих за адресами : АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , вул. Мате Залки, 6, вул. Приозерна, 2. Мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_3 06.01.2015 року у період часу з 17 години 33 хвилин до 18 години 45 хвилин перебував у зоні дії базових станцій за адресами : АДРЕСА_8 , вул. Мате Залки, 6, вул. Приозерна 2, пр. Героїв Сталінграду 12. Мобільний термінал ІМЕІ НОМЕР_3 вилучений у ОСОБА_17 . Номером телефону НОМЕР_2 користувався ОСОБА_18 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2015 року (том 3 а.с. 137 139). В ході даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_14 упізнав особу, що розташована під номером 4, як таку, що вчинила на нього розбійний напад. З фототаблиці убачається, що під номером 4 розташований ОСОБА_17 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.01.2015 року (том 3 а.с. 140 142). В ході даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_14 упізнав особу, що розташована під номером 3, як таку, що вчинила на нього розбійний напад. З фототаблиці убачається, що під номером 3 розташований ОСОБА_18 ;

- висновком судово-медичного експерта № 3624 від 30.12.2014 року (том 3 а.с. 147 - 149). При проведенні медичного дослідження потерпілого ОСОБА_15 виявлені наступні тілесні ушкодження : а. синці : 1 в проекції нижньої щелепи справа з переходом у підщелепну ділянку, 1 на переднє-внутрішній поверхні правого стегна у середній третині, 1 на внутрішній поверхні правого колінного суглоба, 1 на переднє-внутршній поверхні лівого стегна у середній третині; б. садно в проекції нижньої третини грудини; в. крововилив на слизовій оболонці верхньої губи зліва. Характер та морфологічні властивості зазначених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від дій тупих (тупого) предметів (предмету), характерні властивості якого в ушкодженнях не відобразилися, за давністю можуть відповідати терміну вказаному у постанові, тобто 29.12.2014 року, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я);

- фотокопіями обкладинки упакування телефонів марки «LG GD330», «Lenovo S650», ноутбуку «Lenovo IdeaPad», копією товарного чеку, що свідчить про придбання ОСОБА_15 вказаного ноутбуку (том 3 а.с. 150 154);

- листом з ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія», відповідно до якого ОСОБА_25 дружина ОСОБА_18 , 30.12.2014 року здала до ломбардного відділення, розташованого на проспекті Маяковського, 26, належні потерпілому ОСОБА_15 мобільний телефон «Lenovo S650» та ноутбук «Lenovo IdeaPad» (том 3 а.с. 155 157);

Таким чином, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Показання обвинувачених про відсутність у них під час нападів ножів і як наслідок погрози у їх застосуванні, спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами, достовірність яких не викликає сумнівів, зокрема показаннями потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , які детально описали ножі, а ОСОБА_12 та ОСОБА_13 упізнали у ножі, вилученому у ОСОБА_18 , ніж яким він погрожував їм під час нападу.

Аналізуючи показання потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , суд приходить до висновку, що під час нападу в обох потерпілих склалося враження, що нападники, погрожуючи предметами, який кожен з них сприймав як ножі, застосують ці предмети у випадку їх протидії та невиконані вимог обвинувачених.
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів.
Дії ОСОБА_18 та ОСОБА_17 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки обвинувачені будучи особами, які раніше вчинили розбій, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) за попередньою змовою групою осіб.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_17 встановлено, що він є особою раніше судимою, до затримання не працював, одружений, має на утриманні доньку 2007 року народження. На обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місце проживання негативні характеристики відсутні. Також суд приймає до уваги незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, що підтверджено відповідними документами.

При призначенні покарання ОСОБА_17 суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, особу винного та обставину, що обтяжує покарання, якою у даному випадку, згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив кримінального правопорушення.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_17 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, який на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним протиправних дій у майбутньому.

При призначенні покарання такого виду, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини вчинення даного злочину, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_17 положень ст.ст. 69, 75 КК України.

При визначенні строку протягом якого обвинувачений буде відбувати покарання у виді позбавлення волі, суд враховує ставлення обвинуваченого до своїх протиправних дій, їх наслідків, кількість епізодів. Враховуючи мету призначення покарання, з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_17 , суд визначає строк протягом якого останній буде відбувати покарання на рівні наближеному до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 187 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_18 встановлено, що він є особою раніше судимою, до затримання не працював, одружений. На обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місце проживання негативні характеристики відсутні. Також суд приймає до уваги наявність в обвинуваченого матері пенсійного віку, що підтверджено відповідними документами.

При призначенні покарання ОСОБА_18 суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, який на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним протиправних дій у майбутньому.

При призначенні покарання такого виду, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини вчинення даного злочину, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_18 положень ст.ст. 69, 75 КК України.

При визначенні строку протягом якого обвинувачений буде відбувати покарання у виді позбавлення волі, суд враховує ставлення обвинуваченого до своїх протиправних дій, їх наслідків, кількість епізодів.

Враховуючи мету призначення покарання, з урахуванням сімейного стану ОСОБА_18 , суд визначає строк протягом якого останній буде відбувати покарання на рівні наближеному до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 187 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_18 слід призначати за правилами ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, враховуючи покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 26.03.2015 року.

З урахуванням того, що в ході розгляду справи не встановлено обставин, які б відповідно до положень ч. 2 ст. 69 КК України, могли б бути підставою для не призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, а ОСОБА_18 та ОСОБА_17 вчинили тяжкий корисливий злочин, суд не убачає підстав для застосування вказаної норми.

Розглядаючи цивільні позови заявлені потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , суд виходить з того, що за наслідками розгляду кримінального провадження, вина ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у завдані шкоди потерпілим є встановленою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Таким чином, враховуючи доведеність вимог про відшкодування майнової шкоди, суд задовольняє цивільні позови у цій частині.
Вирішуючи позовні заяви ОСОБА_13 та ОСОБА_19 у частині відшкодування моральних страждань, суд враховує положення ст. 23 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
З урахуванням того, що потерпілі пережили душевні страждання, внаслідок злочинних дій обвинувачених вчинених відносно них, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи майновий стан обвинувачених, визначає розмір відшкодування за моральні страждання потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_13 у розмірі 5 тисяч гривень кожній.

Враховуючи обраний судом вид покарання, приймаючи до уваги обставини, визначені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 статті 178 КПК України, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни раніше обраний щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При ухваленні вироку суд відповідно до вимог ст. 100 КПК України, вирішує питання про речові докази.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, що є його приватної власністю, крім житла.

На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Апеляційного суду м. Києва від 26.03.20105 року остаточне покарання ОСОБА_18 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 26.03.2015 року більш суворим покаранням за цим вироком, та визначити у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, що є його приватної власністю, крім житла.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_18 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_18 рахувати з моменту затримання 08.01.2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_18 перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 08.01.2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_17 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, що є його приватної власністю, крім житла.
Запобіжний захід, обраний у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_17 рахувати з моменту затримання 07.01.2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_17 перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 07.01.2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на користь ОСОБА_15 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 13 540 гривень, солідарно.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_19 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7 909 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_18 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 400 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

Речові докази :

- договір застави укладений між ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія» та ОСОБА_18 , диск із звукозаписом допиту слідчим суддею потерпілої ОСОБА_19 зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Айфон 5», належний ОСОБА_13 залишити потерпілій ОСОБА_13 ;

- вилучений в ході огляду місця події у ОСОБА_18 ніж конфіскувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1