У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 131 18 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого оператором верстатів з програмним забезпеченням у ТОВ Юкрейніан Геарс, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 162 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України на 4 роки обмеження волі, за ч. 1 ст. 121 КК України - на 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 162 КК України - на 4 роки позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 250.000,0 грн. на відшкодування моральної шкоди та 13.000,0 грн. на відшкодування процесуальних витрат на надання потерпілій юридичних послуг.
Вироком стягнуто з ОСОБА_6 489,0 грн. на відшкодування судових витрат.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він, в ніч на 23 листопада 2013 року, знаходячись на території Святошинського району м. Києва, розпивав алкогольні напої. В подальшому, 23 листопада 2013 року, приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прослідував до будинку АДРЕСА_2 , і став стукати у вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , двері якої відчинила раніше незнайома йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього, ОСОБА_6 безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю по відношенню до осіб похилого віку, став виражатись на адресу ОСОБА_10 нецензурною лексикою та образливими словами, чим принизив честь та гідність останньої, а потім, умисно став наносити удари кулаками по голові та тулубу ОСОБА_9 , внаслідок чого остання втратила рівновагу і впала на підлогу квартири.
Продовжуючи свої злочинні дії, проникнувши до квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 , лежачій на підлозі потерпілій ОСОБА_9 , знову став наносити удари ногами в різні частини тіла, у тому числі в область голови та тулубу, яка в результаті отриманих тілесних ушкоджень втратила свідомість.
В цей час з кімнати вказаної квартири вийшов ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_6 став словесно заспокоювати останнього. Однак, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на вказані зауваження не відреагував, а навпаки, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю по відношенню до осіб похилого віку, став виражатись на адресу ОСОБА_12 нецензурною лексикою та образливими словами, чим принизив честь та гідність останнього, а потім умисно став наносити удари кулаками в область голови та тулуба ОСОБА_12 , внаслідок чого останній впав на підлогу і також втратив свідомість.
Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 19/Е від 13 січня 2014 року, у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя). А згідно із висновком судово-медичної експертизи № 18/Е від 13 січня 2014 року у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Крім цього, ОСОБА_11 23 листопада 2013 року, приблизно о 08 год. 05 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час вчинення хуліганських дій відносно громадян ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , застосовуючи до останніх фізичне насильство, яке виразилось в заподіянні тяжких та легких тілесних ушкоджень, всупереч волі громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_12 проник до квартири АДРЕСА_4 , де продовжив вчиняти злочинні дії стосовно останніх.
Протиправні дії ОСОБА_13 були припинені громадянами ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які його затримали.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 162 КК України з застосуванням ст. 70 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
На обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на повне визнання ОСОБА_6 своєї вини, який щиро розкаявся та став на шлях виправлення. Вказує і на особу ОСОБА_6 , який вперше притягається до відповідальності, працює, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, являється єдиним годувальником в сім`ї.
Не погоджується захисник і з встановленими судом обставини щодо того, що ОСОБА_6 намагався втекти після вчинених злочинів, оскільки, насправді, коли він був затриманий на сходовому майданчику, то нікуди тікати не збирався. Крім того, якщо потерпіла ОСОБА_9 і потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування, то це ніяким чином не пов`язано з спричиненням їй тілесних ушкоджень обвинуваченим, а є наслідком того, що вона являється особою похилого віку та має ряд хронічних захворювань, та за будь-яких обставин не може враховуватися як обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , оскільки вони не передбачені ч. 3 ст. 67 КК України, перелік яких є вичерпним.
Потерпіла ОСОБА_9 про час, дату та місце розгляду провадження повідомлена належним чином.
За повідомленням представника ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 не може бути присутня в судовому засіданні, оскільки самостійно не може пересуватися, просила розглядати провадження у її відсутність.
Потерпілий ОСОБА_12 помер.
Заслухавши доповідь головуючої судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги змінивши прохання не про скасування вироку, а про його зміну з обґрунтуванням, що викладені в його апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого, який підтримав позицію свого захисника в повному обсязі, пояснення прокурора та представника потерпілої, що заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю; у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння; у незаконному проникненню до житла з застосуванням насильства, - за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які не оспорюються в апеляційній скарзі, як і правова кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 162 КК України, а тому колегія суддів їх не перевіряє згідно з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.
Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.
При призначенні ОСОБА_6 покарання, на виконання вказаних вимог закону, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, що віднесені законом до злочинів невеликої і середньої тяжкості та до тяжкого злочину, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, характеризується загалом позитивно, працює, одружений, має на утриманні двох дітей ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обставину, що пом`якшує його покарання добровільне часткове відшкодування потерпілим завданої шкоди, а тому обвинуваченому призначено покарання у мінімальних межах, встановлених в санкції вчиненого більш тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, з застосуванням при призначенні покарань за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Водночас, при призначенні покарання, суд правильно прийняв до уваги і конкретні обставини провадження, а саме намагання ОСОБА_6 втекти, що об`єктивно підтверджується показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 в суді першої інстанції, які спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в цій частині.
Проте, дані обставини провадження судом не були враховані, як такі, що обтяжують покарання обвинуваченого, а лише як конкретні обставини провадження, всупереч твердженням апеляційної скарги захисника.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд ґрунтовно визнав вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння і щодо осіб похилого віку.
Також суд правильно прийняв до уваги і наслідки, що настали, а саме погіршення стану здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, при наявності хронічних захворювань, після її побиття ОСОБА_6 під час незаконного проникнення до житла та з хуліганських мотивів 23 листопада 2013 року отримала тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу, субдуральних нашарувань в лобній області зліва, перелому стінок верхнє-щелепних пазух з обох сторін, більш вираженого справа, вилично-орбітального комплексу справа, комірок решітчастої кістки (передня черепна ямка), правої стінки основної пазухи (середня черепна ямка), кісток носа, двох забійно-рваних ран повік правого ока та нижньої повіки лівого ока, пара орбітальних гематом, численних гематом голови та обличчя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) (а.п. 158- 162 т. 1).
В даний час ОСОБА_9 потребує стороннього догляду та не здатна до самообслуговування.
Цей стан пов`язаний і з отриманням нею закритою черепно-мозковою травмою в 2013 році (а.п. 40 т. 1), а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є неспроможними.
Потерпілий ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.п. 39 т. 1).
Сукупність наведених вище обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також думка представника потерпілої, яка наполягала на застосуванні до обвинуваченого покарання, пов`язаного з позбавленням волі, дала суду першої інстанції підстави визнати за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_21 покарання саме в умовах ізоляції від суспільства, яке є справедливим, в чому переконується і колегія суддів.
Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбуванням покарання з випробуванням, про що висловив прохання захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Не послався на такі обставини, щоб заслуговували на увагу і захисник, у тому числі в суді апеляційної інстанції.
Не можуть слугувати такими обставинами і доводи сторони захисту щодо щирого каяття обвинуваченого, оскільки згідно його показань, він всіх обставин події не пам`ятає, хоча, згідно висновку судового-психіатричного експерта № 219 від 22 березня 2016 року, ОСОБА_6 у період часу, до якого відноситься діяння, у якому він обвинувачується, яким-небудь стійким хронічним чи тимчасово хворобливим психічним розладом не страждав, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Пред`явлені обвинуваченим при даному обстеженні заяви про те, що він не має спогадів з приводу обставин події, являється не наслідком можливо наявного тоді в нього будь-якого патологічного психічного стану, а є проявом амнестичної форми простого алкогольного сп`яніння, що за своїм клінічним змістом, теж не позбавляло його в досліджуваний період часу можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.п. 195-197).
За наведеним, а також з урахуванням конкретних обставин провадження, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в умовах ізоляції від суспільства, оскільки призначення іншого покарання не буде відповідати характеру вчинених злочинів та їх суспільній небезпеці.
Проте, колегія суддів в порядку ст. 404 КПК України вважає за необхідне вирок суду змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 296 КК України та ч. 2 ст. 162 КК України, знизивши його, відповідно, за ч. 1 ст. 296 КК України з 4-х до 3-х років обмеження волі, та за ч. 2 ст. 162 КК України з 4-х до 3-х років позбавлення волі, оскільки, на підставі вироку Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 131 18 щодо ОСОБА_6 , за цих же досліджуваних обставин кримінального правопорушення, останньому було призначене покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 3 років обмеження волі, а за ч. 2 ст. 162 КК України - у виді 3 років позбавлення волі, посилення яких при новому розгляді провадження в суді першої інстанції, у відповідності з приписами ч. 2 ст. 416 КК України, не допускається, оскільки в апеляційних скаргах прокурора та потерпілого на вирок від 17 грудня 2014 року про це питання не ставилося.
Покарання за сукупністю даних злочинів з злочином за ч. 1 ст. 121 КК України, за який призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, при розгляді апеляційної скарги захисника за відсутності апеляційних скарг сторони обвинувачення, слід визначити шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим.
Судом першої інстанції правильно вирішений цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , що в апеляційній скарзі захисника не оспорюється.
Ґрунтовно прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_6 процесуальних витрат.
За наведеним апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 131 18 щодо ОСОБА_6 в порядку ст. 404 КПК України змінити: знизити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України з 4-х до 3-х років обмеження волі, за ч. 2 ст. 162 КК України з 4-х до 3-х років позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю даних злочинів з злочином за ч. 1 ст. 121 КК України, за який йому призначено покарання у виді 5-ти років позбавлення волі, остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді 5-ти років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3