Єдиний унікальний номер 201/3247/16-к
Номер провадження 1-кп/201/163/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, із середньою технічною освітою, розлученого, який має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2004 року (виконавчий лист від 12 травня 2004 року № 2-2681) встановлено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх його видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 12 березня 2004 року до її повноліття.
Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи ознайомлений з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з нього аліментів та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, достовірно знаючи про відкрите виконавче провадження № 2-2681 від 12 травня 2004 року у ДВС Жовтневого району м. Дніпропетровська, будучи працездатним, злісно ухиляючись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), починаючи з 01 січня 2014 року, аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки не виплачував, матеріальної та іншої допомоги не надавав. На виклики та попередження державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби від: 01 вересня 2015року 22 жовтня 2015 року та 25 листопада 2015 року, про необхідність погашення заборгованості по сплаті аліментів не реагував. На облік в Жовтневому районному центрі зайнятості у м. Дніпропетровську не став, свідомо знаючи про можливість отримання дотацій від держави і можливість за їх рахунок виплачувати аліменти, чим злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів).
Заборгованість ОСОБА_4 , по сплаті аліментів складає: за січень 2014 року - 852 гривень 60 копійок, за лютий 2014 року - 852 гривень 60 копійок, за березень 2014 року - 852 гривень 60 копійок, за квітень 2014 року - 852 гривень 60 копійок, за травень 2014 року - 852 гривень 60 копійок, за червень 2014 року - 852 гривень 60 копійок, за липень 2014 року 852 гривень 60 копійок, за серпень 2014 року 852 гривень 60 копійок, за вересень 2014 року - 852 гривень 60 копійок, за жовтень 2014 року - 852 гривень 60 копійок, за листопад 2014 року - 852 гривень 60 копійок, за грудень 2014 року - 852 гривень 60 копійок, за січень 2015 року - 1009 гривень 10 копійок, за лютий 2015 року - 1009 гривень 10 копійок, за березень 2015 року - 1009 гривень 10 копійок, за квітень 2015 року - 1009 гривень 10 копійок, за травень 2015 року - 1009 гривень 10 копійок, за червень 2015 року - 1009 гривень 10 копійок, за липень 2015 року -1009 гривень 10 копійок, за серпень 2015 року - 1009 гривень 10 копійок, за вересень 2015 року - 1009 гривень 10 копійок, за жовтень 2015 року 1009 гривень 10 копійок, за листопад 2015 року - 1009 гривень, 10 копійок, за грудень 2015 року - 1009 гривень, 10 копійок, за січень 2016 року - 1009 гривень 10 копійок, за лютий - 1009 гривень, 10 копійок.
В результаті чого станом на 29 лютого 2016 року у ОСОБА_4 виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі, що сукупно складає суму понад 6 місяців відповідних платежів, а саме 24 358 гривень 60 копійок.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю і суду показав, що приблизно в 2000 році він зареєстрував шлюб із потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_5 . В подальшому він розірвав шлюб із потерпілою. Приблизно в 2010 році він дізнався, що в травні 2004 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення про стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх його видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з березня 2004 року до її повноліття. Після цього він частково сплачував аліменти своїй колишній дружині. Але з січня 2014 року і до теперішнього часу він аліменти взагалі не сплачував, ніякої іншої допомоги своїй доньці не оказував, продукти харчування та ліки не приносив, з дитиною жодного разу не спілкувався. Протягом періоду з січня 2014 року і до теперішнього часу офіційно не працевлаштований, на облік до центру зайнятості не став, мав нестабільні заробітки, але все одно аліменти не сплачував та жодним чином дитині не допомагав. Додав, що неодноразово його викликали до державної виконавчої служби, попереджали про необхідність сплати аліментів та про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, але він не вжив заходів щодо погашення суми заборгованості по аліментах. Він розумів, що повинен сплачувати аліменти за рішенням суду, оскільки в листопаді 2011 року вже був засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України. Розмір заборгованості по аліментах у сумі 24 358 гривень 60 копійок не оспорював. В скоєному щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого наданим ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_4 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що останній відповідно до вимог ст. 89 КК України є несудимим, має середню технічну освіту, розлучений, офіційно не працевлаштований, має неповнолітньою доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку не утримує, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного останнім кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують покарання, які приведені вище, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено покарання у вигляді громадських робіт, так як, саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Судові витрати на залучення експерта та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у вигляді 100 (сто) часів громадських робіт.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1