Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/768/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 297 (212) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2016 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0000047 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.07.2016 року яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Звенигородка міста Олександрія Кіровоградської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , не працює, неодружений, з професійно-технічною освітою, 14 травня 2012 р. був засуджений Олександрійським міськрайсудом Кіровоградської області за частинами 1, 2, 3 статті 185, частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 309 з застосуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 03.07.2014 року на підставі ухвали Придніпровського райсуду м. Черкаси від 25.06.2014 року про застосування амністії, перебуває під адміністративним наглядом,

визнано винним і призначено покарання за:

ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі,

ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі,

ч. 3 ст. 297 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно признати 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 копійок.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за умисні корисливі злочини, які передбачені: частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та ч.3 ст. 297 КК України - руйнування братської могили з корисливих мотивів (наруга над могилою), за таких обставин:

В ніч з 20 на 21 січня 2015 р. обвинувачений, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання, з метою викрадення чужого майна, маючи непогашену в законному порядку судимість, діючи повторно, прибув до Добронадіївського сільського будинку культури, розташованого по АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження запираючого пристрою металопластикового вікна проник в середину приміщення, звідки таємно викрав: електрообігрівач марки «УФО», акустичну систему (2 музичні колонки) марки «РМРО 1500 W», світловий прибор марки «ROBALL», віконні гардини та віконні штори в кількості 7 штук, переноску, більярдні кулі в кількості 15 штук, чим спричинив Добронадіївській сільській раді, на балансі якої перебуває Будинок культури, матеріальні збитки на суму 6174 гривень 94 копійки, відповідно до висновку експерта № 39 від 14.02.2015 року і викраденим розпорядився на власний розсуд.

В ніч з 04 на 05 лютого 2015 року обвинувачений, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання, з метою викрадення чужого майна, маючи непогашену в законному порядку судимість, діючи повторно, прибув до Добронадіївського сільського будинку культури, розташованого по вулиці Леніна - 10 в селі Добронадіївка Олександрійського району Кіровоградської області, де шляхом пошкодження запираючого пристрою металопластикового вікна проник в середину приміщення, звідки таємно викрав: масляний електрообігрівач марки «CROWN», 2 мікрофони, чавунні батареї на 15 секцій та чавунні батареї на 20 секцій кожна, чим спричинив Добронадіївській сільській раді, на балансі якої перебуває Будинок культури, матеріальні збитки на суму 1057 гривень 20 копійок, відповідно до висновку експерта № 39 від 14.02.2015 року, та відповідно до довідки № 104/02-1 від 05.02.2015 року ТОВ «Братекс» вартість 1 тонни брухту чорних металів на 05.02.2015 року становила 3 000 гривень, тобто вартість 225 кілограм брухту чорного металу становить 675 гривень 00 копійок. Викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши матеріальні збитки на суму 1732 грн. 20 коп.

Своїми діями ОСОБА_9 вчинив умисні корисливі злочини, які передбачені частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення.

24 січня 2015 року близько 18 години 30 хвилин обвинувачений на мосту через річку Інгулець в с. Звенигородка міста Олександрія Кіровоградської області,маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів,скориставшись відсутністю уваги з боку осіб, котрі могли б помітити протиправний характер його подальших дій, використавши заздалегідь приготовлену пилку по металу, перепиляв кріплення металевого тросу та таємно заволодів металевими деталями мосту, а саме: металевим тросом довжиною 50 метрів, діаметром 22 міліметри, вартістю 240 гривень 50 копійок та швелерами № 6,5 у кількості двох штук, загальною довжиною 1,5 метри, загальною вартістю 22 гривні 62 копійок.

Після цього зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, цим самим спричинивши ОСОБА_10 , котрій на праві приватної власності належить вказане майно, майнову шкоду на загальну суму 263 гривні 12 копійок.

Своїми діями ОСОБА_8 здійснив злочин, який передбачений частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

30 січня 2015 року близько 2 години 00 хвилин ОСОБА_8 перебував біля Братської Могили, яка розташована навпроти будинку № 35 по вулиці Леніна в с. Звенигородка міста Олександрія Кіровоградської області. В цей час ОСОБА_8 , маючи умисел спрямований на крадіжку металевих виробів, що знаходяться на місці поховання, діючи з корисливих мотивів, ігноруючи моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, таємно, шляхом вільного доступу, за допомогою сокири пошкодив цегляні стовпчики, які тримають металеву огорожу Братської Могили та таємно викрав 23 чавуні декоративні плити розміром 500x700 міліметрів. Після цього зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, цим самим спричинив Звенигородській сільській раді матеріальну шкоду на загальну суму 19 427 гривень.

Своїми діями ОСОБА_8 здійснив злочин, який передбачений частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України, тобто руйнування братської могили з корисливих мотивів (наруга над могилою).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду І інстанції. Постановити новий вирок з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 69 КК України та застосувати положення ст. 75 КК України.

Вважає вирок несправедливим через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі засудженого, а також неврахування всіх пом`якшуючих обставин при винесенні вироку.

Вказує, що злочини були вчиненні через скрутне матеріальне становище, відсутність роботи та тяжкий стан здоров`я його близьких бабусі та сина його дівчини, з якою він хотів створити сім`ю. Також зазначає, що одразу співробітникам міліції зізнався у вчинених злочинах, допомагав у розкритті всіх злочинів.

Після затримання також розповів співробітникам міліції де знаходиться деякі викрадені речі, чим частково відшкодував завдані збитки, але суд не визнав це, як пом`якшуючу обставину. Також просить критично сприймати характеристики з місця проживання та місця прописки, оскільки вони складалися або потерпілими, або особами, які пов`язані з потерпілими, тож є неправдивими.

Просить поставитись до його ситуації з розумінням.

В доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що враховуючи, що злочини, за які його засуджено були скоєні лише для того, щоб отримати кошти на лікування його бабусі та сина, а іншого способу здобути такі кошти він не мав, вважає, що суд мав визнати як пом`якшуючу обставину скоєння злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Вказує, що потерпілі до нього претензій не мають, і просили призначити покарання на розсуд суду. Зазначає, що його діями не було завдано значних збитків потерпілим або іншим особам, а тому дані факти є пом`якшуючою обставиною.

Вказує, на ряд істотних порушень кримінального процесуального закону, а саме: порушення щодо змісту і оформлення обвинувального акту (не прошитий, не пронумерований, відсутні печатки і підписи тощо), характеристики на його особу складені заінтересованими особами, а саме головами сільських рад, під час проголошення вироку в залі суду був відсутній його захисник, а також він був відсутній про ознайомленні з матеріалами справи - це є порушенням його права на захист.

Вказує, що суд був необ`єктивним та не було достовірно з`ясовано всі обставини справи, зокрема, щодо ваги викраденого тросу, та викрадених батарей.

Всі ці порушення процесуального закону є істотними і, на його думку, є підставою для скасування вироку.

Ще в одному доповненні до апеляційної скарги просить звільнити його від відбування покарання в зв`язку з його дійовим виправленням. Зазначає, що відбув вже більшу частину призначеного покарання, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України (40 місяців з 48 місяців призначеного покарання), дотримувався усіх вимог адміністрації місця утримання, не має порушень режиму, у скоєному щиро розкаюється, активно сприяв слідству у розкритті злочину.

Також просить перерахувати його строк попереднього ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, а саме в частині застосування положень ч.5 ст. 72 КК України, захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження розгляд справи проведений з дотриманням вимог ст. 22 КПК України.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове слідство і судовий розгляд у ньому проведені з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованого на всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, досліджені та оцінені судом, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, наведені у вироку, та ніким не оспорювались.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та ч.3 ст. 297 КК України - руйнування братської могили з корисливих мотивів (наруга над могилою).

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, а саме, те, що обвинувальний акт не відповідає встановленим вимогам, та також те, що судом не достовірно з`ясовано всі обставини справи, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що взагалі не мали бути озвучені у апеляційній скарзі обвинуваченого. Оскільки, питання, що відповідності чи не відповідності обвинувального акту вимогам чинного законодавства вирішується судом І інстанції на підготовчому судовому засіданні. Олександрійським міськрайонним судом даний об`єднаний обвинувальний акт був перевірений належним чином та було прийнято рішення щодо призначення його до розгляду. Жодних клопотань щодо невідповідності обвинувального акту обвинуваченим на підготовчому судовому засіданні не заявлялось. Щодо недостовірності з`ясування всіх обставин справи, то слід зазначити наступне. Розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 проводився, згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України, та сторонами було визнано за недоцільне досліджувати докази щодо фактичних обставин справи. Згідно журналу судового засідання від 10.07.2016 року сторонам було роз`яснено суть ч.3 ст. 349 КПК України, в тому числі і неможливість подальшого оскарження обставин справи в апеляційному порядку, обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що його згода на проведення скороченого дослідження обставин справи є добровільною. Тому, з урахуванням вказаних обставин, колегія суддів не приймає до розгляду дані доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд І інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 виходив з вимог ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обставин, які його обтяжують.
Так, кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів. Як особа, ОСОБА_8 характеризується наступним чином.Не працює і не навчається, на обліку і психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває. Скарг за місцем проживання на нього не надходило. Має непогашену судимість. Характеризується посередньо.

Обставинам, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. ст. 65, 66 КК України, врахував вчинення ОСОБА_8 злочину середньої тяжкості та двох тяжких злочинів, дані про особу засудженого, в тому числі і ті, на які вказував апелянт, а також обставини, що пом`якшують покарання щире каяття засудженого та активне сприяння розкриттю злочину, та також наявність малолітньої дитини, поганий стан здоров`я бабусі, і призначив покарання в мінімальних розмірах санкції інкримінованих йому злочинів.
На думку колегії суддів призначене судом покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів. Підстав вважати призначене засудженому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. № 7, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Крім каяття обвинуваченого у вчиненому та сприяння у розкритті злочину, інших пом`якшуючих покарання обставин, які відповідно до ст. 69 КК України істотно знижують ступінь тяжкості злочинів, вчинених ОСОБА_8 , судом першої інстанції не встановлено, а тому і підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст. 69 КК України не має, оскільки наведені ним у своїй апеляції обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення конкретного строку покарання. Поганий стан здоров`я його бабусі звичайно є поважною обставиною, але ніяким чином не зменшують ступеню тяжкості вчинених злочинів.
Таким чином, наведені в апеляції обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення конкретного покарання і підстав для його пом`якшення і зміни вироку в частині призначення покарання, як того просить ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.
Необґрунтовані посилання ОСОБА_8 і на наявність його активного сприяння розкриттю злочину як на обставину, що пом`якшує покарання, більш, ніж те, що було враховано судом І інстанції як пом`якшуюча обставина.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або судового слідства будь-якої допомоги в установлення невідомих їм обставин справи.
ОСОБА_8 давав показання з приводу обставин справи, які встановлювалися під час проведення процесуальних дій і це було враховано судом. Даних, які б давали підстави вважати що надана обвинуваченим органам дізнання або судового слідства інформація допомогла встановити невідомі їм обставини, в матеріалах справи не має, а тому його дії не можуть розцінюватися як активне сприяння розкриттю злочину більше тої міри, що була врахована та давати більше підстав для призначення покарання з застосування ст. 69 КК України.
З урахуванням того, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, утримувався в місцях позбавлення волі, ОСОБА_8 , хоча і допомагав у розкритті та щиро розкаявся, що суд врахував як пом`якшуючі обставини, але нові вчинені злочини, до того ж вчинені в період адміністративного нагляду, в свою чергу свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства в призначений судом строк.
Виходячи з обставин кримінального правопорушення суд першої інстанції призначив мінімальні покарання, визначені санкціями статтей, за якими визнаний винним ОСОБА_8 .
Таким чином, підстав, які б давали можливість пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання колегія суддів не вбачає, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання залишає без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі провадиться в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, тобто строк з моменту затримання до набрання вироком законної сили.

Зважаючи, що у відповідності до оскаржуваного вироку, строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід відраховувати з 07.02.2015 року, та те, що ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 липня 2015 року в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 лютого 2016 року по 18 жовтня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 липня 2016 року - змінити.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два позбавлення волі, тобто з 07 лютого 2015 року по 15 жовтня 2016 року.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3