Провадження № 1-кп/742/158/16
Єдиний унікальний № 742/2282/16-к
ВИРОК
Іменем України
11 серпня 2016 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000797 по обвинуваченню : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Манжосівка Прилуцького району Чернігівської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений та має на утриманні малолітнього сина, працює водієм автотранспортних засобів ТОВ «Торгівельно транспортна компанія «Гермес», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження :

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник - адвокат ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
20 квітня 2016 року близько 12 години ОСОБА_3 , керуючи вантажопасажирським автомобілем марки "Ford Тгапsіt" реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.5 згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 б) згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування ним засобом у дорозі; п.10.1 згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним; п.10.9 згідно якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, а для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Унаслідок вищевказаних порушень Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 здійснюючи рух вищеназваним автомобілем заднім ходом по підїзній дорозі будинків 57 В та 57 Г по вул. Вокзальній в м. Прилуки скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини із множинними двобічними переломами ребер з розривами пристінкової плеври, переломами кісток тазу, множинних синців та саден тіла, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення та могли утворитись під час ДТП в тому числі при стисненні між нижніми частинами автомобіля та дорожнім покриттям тіла ОСОБА_8 , яка знаходилась в горизонтальному положенні. В результаті отриманих тілесних ушкоджень 20 квітня 2016 року ОСОБА_8 перебуваючи на лікуванні в КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» померла.

Таким чином, ОСОБА_3 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті даної ДТП, чим вчинив кримінальне правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України та суду пояснив, що 20.04.2016 року він керував вищеназваним автомобілем та здійснюючи рух заднім ходом на підїздній дорозі житлових будинків по вул.Вокзальній, він не побачив пішохода (потерпілу ОСОБА_8 ) позаду автомобіля, унаслідок чого та попала під автомашину і отримала тяжкі тілесні ушкодження. Визнаючи себе повністю винним у скоєнні даного кримінального правопорушення з необережності ОСОБА_3 вказує, що він відразу-ж після ДТП потерпілу було доставлено до лікарні, де він забезпечив її обстеження та лікування, але та померла. Він щиро розкаюється у скоєному, він вибачився перед потерпілими та надав допомогу в похованні загиблої, він добровільно відшкодував матеріальну і моральну шкоду потерпілій стороні та дуже переймається наслідками даної ДТП, просить суд не застосовувати суворої міри покарання та не позбавляти його прав керування транспортними засобами, бо він працює водієм і конче потребує наявності посвідчення водія, до того-ж він є фактично єдиним утриманцем всієї сімї (дружина не працює, двоє дітей, а також престарілі батьки).

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні не заявляли цивільний позов до обвинуваченого, в судове засідання вони не зявилис і подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності та вказують, що завдані збитки ім відшкодував ОСОБА_3 в повному обсязі, і в звязку з цим відсутні будь-які претензії матеріального і морального характеру до обвинуваченого, питання про призначення обвинуваченому покарання залишають на розгляд суду (а.с.127-128; 88-89).

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, суд за правилами ст. 349 ч. 3 КПК України визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин які ніким не оспорюються та враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 та кваліфікація його дій, зясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, розснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, предявлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке хоча і класифікується тяжким, але вчинене з необережності, а також обставини які помякшують його покарання. Так, до обставин пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 суд відносить те, що він щиро розкаюється у скоєному, добровільно відшкодував завданий збиток потерпілій стороні та активно сприяв розкриттю злочину. Обставин які обтяжують його покарання у даному кримінальному провадженні відсутні. Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий і вперше притягається до кримінальної відповідальності, він не перебуває на обліку в психо-неврологічних диспансерах, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, він фактично один утримує сімю яка складається з похилого віку батьків, непрацюючої дружини та двоє дітей, в т.ч. малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і саме з наявністю посвідчення водія повязана його робота водієм в ТОВ «Торгівельно транспортна компанія «Гермес» (а.п.72-73,75,79,93,94,129-133), а тому, суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі без позбавлення прав керування транспортними засобами, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку та відповідних обмежень за правилами ст.ст.75,76 КК України.

Витрати медичного закладу КЛПЗ Прилуцька центральна міська лікарня на лікування потерпілої ОСОБА_8 відшкодовані обвинуваченим у добровільному порядку (а.с.91-92).

Процесуальні витрати та цивільні позови у даному кримінальному провадженні відсутні, а долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (пять) років позбавлення волі, без позбавлення прав керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за даним вироком з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, зобовязати його не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки "Ford Тгапsіt" реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на зберігання під зберігальну розписку власнику ОСОБА_10 , мешканцю АДРЕСА_2 залишити у його володінні та розпорядженні (а.п.32,41);

- одяг ОСОБА_8 , а саме пальто, спідниця, светер, ботинки, колготи, берет та хустка, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області згідно квитанції №000233 від 13.05.2016р. повернути потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , а у разі небажання потерпілих отримати ці речі знищити (а.п.48,49).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Прилуцький міськрайонний суд.

Головуючий суддя ОСОБА_1