УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2016 року м. Хмельницький
Скаржниця вважає, що дана постанова є не законною, не відповідає вимогам ст. 55 КПК України, тому з метою захисту своїх прав звернулась до слідчого судді і просить скасувати постанову слідчого про відмову у визнані її потерпілою.
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.
Так, дійсно 10.06.2016 року ОСОБА_4 подала слідчому слідчого відділу Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницький області ОСОБА_5 заяву про визнання її потерпілою. За результатами розгляду заяви слідчий 13 червня 2016р. виніс постанову про відмову у задоволені клопотання з мотивів, що оскільки ОСОБА_4 по даному провадженню виступає свідком то і відповідно до положень ст. 220 КПК України, тому вона не може заявляти клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій.
Прийнята слідчим постанова є не законною та не ґрунтується на вимогах КПК України з наступних обставин.
Так, відповідно частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Частиною 2 даної статті встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Статтею 91 КПК України передбачено обставини, які підлягають доказуванню при розслідуванні. Відповідно до частини 5 статті 55 КПК України слідчий має навести очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдана шкода.
Таким чином слідчим було прийнято не мотивоване рішення про відмову у визнанні потерпілим, а сама постанова винесена в порушення вимог частин 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, оскільки в будь-якому провадженні свідок, якому завдана шкода може заявити, подати заяву про залучення його по даному провадженню в якості потерпілого, що ї було здійснено скаржницею, проте слідчий не розглянув дану заяву відповідно до вимог ст. 55 КПК України, а розглядав здану заяву в порядку ст. 220 КПК України, що є не вірним, оскільки ОСОБА_4 не було заявлено клопотання в порядку ст. 220 КПК України.
Тому вимоги скаржниці підлягають частковому задоволенню, а постанова слідчого від 13.06.2016 року про відмову у визнанні потерпілою підлягає скасуванню, а вимоги про винесення ухвали про залучення ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні потерпілою не підлягають задоволенню з наступних мотивів.
Відповідно до положень ст. 55 КПК України лише слідчому чи прокурору дано право визнавати чи не визнавати особу потерпілою по кримінальному провадженню, сама відмова у визнанні потерпілого може бути оскаржена до слідчого судді. В ході судового розгляду встановлено, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілою є не мотивованою, слідчим не розглянуто по суті заявлені вимоги, тому постанова підлягає скасуванню, а в подальшому слідчому слід вирішити питання по суті поданої заяви про залучення особи потерпілою в порядку ст. 55 КПК України.
Керуючись статями 55, 303-306 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити частково.
Відповідно вимог статей 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами
Слідчий суддя ОСОБА_1 .