Справа № 314/882/15-к
Провадження № 1-кп/314/14/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілих ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

секретар судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0001069 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Любимівка Вільнянського району Запорізької області, громадянки України, освіта базова середня, вдови, пенсіонерки, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11 липня 2014 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись біля торгового кіоску по вул. Бочарова у м. Вільнянськ Запорізької області, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_3 нанесла останньому два удари дерев`яною палицею, яку вона тримала обома руками, в лобну область та два удари у колінну чашечку правої ноги. Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свій умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла ОСОБА_4 , яка в цей час знаходилась поруч із ОСОБА_3 , три удари дерев`яною палицею в область правої кисті та лівого передпліччя.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3020 від 14 липня 2014 року, ушкодження у вигляді садна у лобній області, в області правої колінної чашечки у ОСОБА_3 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3022 від 14 липня 2014 року, ушкодження у вигляді синця з набряком м`яких тканин і садна в області правої кисті, синця в області лівого передпліччя у ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала та пояснила, що 11 липня 2014 року ввечері вона проходила повз кіоску, де знаходилась компанія. Вона нікого не чіпала, коли із кіоску вийшов ОСОБА_3 та почав її лаяти. Можливо останній був у нетверезому стані. Так, ОСОБА_3 вихопив її ціпок, який вона взяла із собою для власного захисту від бродячих собак або від осіб, які перебувають у нетверезому стані, після чого почав її бити по всім частинам тіла голові, рукам, ногам. ОСОБА_4 також буцала її ногами. У цей час ОСОБА_7 почула, як ОСОБА_9 , який знаходився поруч, сказав, що хтось б`є бабусю. Подальші події вона погано пам`ятає, оскільки почувала себе погано, у зв`язку з чим їй викликали швидку допомогу. Після огляду медичними працівниками та отримання медичних препаратів, її відвели додому. Заперечила факти нанесення потерпілим ударів дерев`яною палицею.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, отримані в ході судового слідства, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_7 у скоєнні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена і підтверджена такими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що 11 липня 2014 року ввечері знаходився у кіоску АДРЕСА_2 , де на прохання своїх синів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допомагав встановити обладнання. Приблизно о 22 годині 00 хвилин він вийшов із кіоску, опустив ролети, коли заходив усередину, почув, що обвинувачена почала висловлюватись у його бік нецензурною лайкою. Після цього, ОСОБА_7 почала махати палицею, вдарила нею по ролетах і кінцем палиці нанесла йому 2 удари у лобну частину голови. Окрім того, остання нанесла йому удар по коліну. Після цього до них вийшла його дружина ОСОБА_4 і стала між ними, у зв`язку з чим ОСОБА_7 вдарила її по руці, звідки виступила кров. В свою чергу, він обвинуваченій тілесні ушкодження не завдав, не бив і не штовхав її, намагався лише схопити палку аби попередити наступні удари з її сторони, а також намагався притримати ОСОБА_7 , коли вона намагалася його вкусити.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 11 липня 2014 року ввечері вона знаходилась у кіоску, що належить її сину, та допомагала розставити товар. Так, до кіоску прийшла ОСОБА_7 та влаштувала бійку. До цього, раніше обвинувачена вже вимагала зачинити кіоск, погрожуючи розбити вікна. Так і цього разу, 11 липня 2014 року остання прийшла до кіоску та вимагала його зачинити. Після того, як ОСОБА_3 опустив ролети і заходив до кіоску, ОСОБА_7 почала висловлюватись у його бік нецензурною лайкою, розмахувати палицею довжиною 1,5 м, товщиною приблизно 5 см, після чого обвинувачена нанесла нею ОСОБА_3 2-3 удари по голові та по ногам. Коли вони вийшла із кіоску до чоловіка, ОСОБА_7 кілька разів вдарила її цією ж палицею по руці, після чого у неї виступила кров. У подальшому обвинувачена намагалась спровокувати їх на більший конфлікт, проте зупинилась, кинула палицю на землю і почала кричати, що її вбивають. Проте, ні вона, а ні ОСОБА_3 її не чіпали.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що по вул. Бочарова у м. Вільнянськ Запорізької області знаходиться кіоск, який належить його брату. Так, 11 липня 2014 року приблизно о 21 годині 30 хвилин він знаходився у вказаному кіоску та допомагав розставляти товар. Коли ОСОБА_3 вийшов назовні зачинити ролети, повз кіоску проходила ОСОБА_7 , яка почала висловлюватись нецензурною лайкою у бік потерпілого, розмахувати палицею приблизно 1,5 м довжиною, погрожуючи розбити вітрини. ОСОБА_3 намагався вихопити у неї палицю, в результаті чого ОСОБА_7 нанесла йому удар в лобну частину голови. Потім до них вийшла мати свідка ОСОБА_4 та почала їх розбороняти, словесно намагалась зупинити ОСОБА_7 від її дій, у зв`язку з чим обвинувачена нанесла останній палицею удар по руці. А ні ОСОБА_3 , а ні ОСОБА_4 фізичної сили задля заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не застосовували, а лише оборонялися. Потім ОСОБА_7 кинула палицю та сама впала на землю, ніхто її не штовхав і не бив.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що приблизно у червні-липні 2014 року о 22 годині 00 хвилин він знаходився з правої сторони від кіоску, що належить ОСОБА_14 , пив каву разом зі своїм знайомим ОСОБА_15 . Він бачив, як ОСОБА_7 підвищила голос на ОСОБА_3 та вдарила його палицею, довжиною приблизно 1 м, по голові. Після цього до них вийшла ОСОБА_4 , зробила зауваження ОСОБА_7 , у зв`язку з чим обвинувачена нанесла потерпілій удар по руці. Ініціатором конфлікту була ОСОБА_7 . ОСОБА_3 лише намагався зупинити обвинувачену, схопив палицю та зупинив нанесення йому наступного удару. У подальшому фізичної сили до неї не застосовував. Після цього ОСОБА_7 впала на землю на спину та почала кричати. Аби ОСОБА_7 хто-небудь наніс тілесні ушкодження свідок не бачив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що влітку 2014 року ввечері він знаходився поблизу кіосків, розташованих по вул. Бочарова в м. Вільнянськ Запорізької області. Почувши за спиною крики, він обернувся та побачив, як ОСОБА_7 кричала на потерпілого ОСОБА_3 , вживаючи ненормативну лексику. На зауваження потерпілого обвинувачена не реагувала і нанесла йому кілька ударів дерев`яною палицею. Після цього з кіоску вийшла жінка потерпіла ОСОБА_4 , якій ОСОБА_7 також нанесла удар по руці. Аби обвинуваченій хто-небудь наніс тілесні ушкодження свідок не бачив. Після цього ОСОБА_7 , зробивши кілька кроків назад, впала на землю на спину та почала кричати.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3022 від 14 липня 2014 року (а.с. 179), ушкодження у вигляді синця з набряком м`яких тканин і садна в області правої кисті, синця в області лівого передпліччя у ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Ці ушкодження утворились від дії тупого (тупих) предметів.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту (а.с. 188-190), 22 грудня 2014 року у період часу з 16 години 00 хвилин до 16 години 30 хвилин слідчим СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_16 у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 за участю потерпілої ОСОБА_4 проведено слідчий експеримент, в ході якого потерпілій у службовому кабінеті № 38 Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області було запропоновано розповісти обставини вчинення відносно неї злочину та продемонструвати механізм нанесення їй тілесних ушкоджень, на що остання добровільно погодилась. Після цього потерпіла ОСОБА_4 пояснила за яких обставин 11 липня 2014 року їй були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 , продемонструвавши на манекені механізм та локалізацію нанесення їй тілесних ушкоджень.

Пояснення потерпілої, надані під час слідчого експерименту, узгоджуються з її показаннями в судовому засіданні під час допиту в якості потерпілої.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3023Д від 14 липня 2014 року (а.с. 180), враховуючи локалізацію видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , їй було нанесено не менше 2-х травматичних впливів. Тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли виникнути при обставинах, вказаних потерпілою.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3020 від 14 липня 2014 року (а.с. 183), ушкодження у вигляді садна у лобній області, в області правої колінної чашечки у ОСОБА_3 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Ці ушкодження утворились від дії тупого (тупих) предметів.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту (а.с. 185-187), 22 грудня 2014 року у період часу з 14 години 00 хвилин до 14 години 30 хвилин слідчим СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_16 у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 за участю потерпілого ОСОБА_3 проведено слідчий експеримент, в ході якого потерпілому у службовому кабінеті № 38 Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області було запропоновано розповісти обставини вчинення відносно нього злочину та продемонструвати механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, на що останній добровільно погодився. Після цього потерпілий ОСОБА_3 пояснив за яких обставин 11 липня 2014 року йому були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 , продемонструвавши на манекені механізм та локалізацію нанесення йому тілесних ушкоджень.

Пояснення потерпілого, надані під час слідчого експерименту, узгоджуються з його показаннями в судовому засіданні під час допиту в якості потерпілого.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3021Д від 14 липня 2014 року (а.с. 184), враховуючи локалізацію видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 , йому було нанесено не менше 2-х травматичних впливів. Тілесні ушкодження у ОСОБА_3 могли виникнути при обставинах, вказаних потерпілим.

Компетентність експерта, обґрунтованість експертних висновків ніким із учасників кримінального провадження не оспорювались.

Проаналізувавши всі досліджені в судовому засіданні докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що вони логічні, послідовні, за своїм змістом не містять протиріч, на їх підставі судом встановлені та перевірені обставини, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Підстав сумніватись в їх достовірності суд не встановив.

Показання потерпілих в процесі досудового розслідування та судового розгляду є послідовними та узгоджуються з показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , а також висновками судово-медичних експертиз, а тому суд приймає їх до уваги при винесенні вироку.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченої в частині того, що вона не завдавала потерпілим тілесних ушкоджень, а навпаки постраждала від неправомірних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вони не підтверджені жодними належними доказами, добутими в процесі судового розгляду справи, а також повністю спростовуються показаннями потерпілих, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , висновками судово-медичних експертиз та іншими дослідженими у судовому засіданні доказами.

Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Так, свідок ОСОБА_9 пояснив, що у середині літа 2014 року приблизно о 22-23 годині він перебував на літньому майданчику, розташованому поруч з рядом кіосків по вул. Бочарова у м. Вільнянськ Запорізької області. Чув, що поряд відбувалась словесна перепалка, а коли підійшов до того місця, побачив ОСОБА_7 , яка лежала на газоні, втратила свідомість. Після чого він викликав швидку допомогу і разом з іншими присутніми намагався допомогти їй піднятися. Прийшовши до тями, ОСОБА_7 почала кричати, повідомивши, що її побили, штовхнули, після чого вона впала. Хвилин через 10 приїхала бригада швидкої медичної допомоги, яка надала ОСОБА_7 допомогу.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснив, що в середині літа 2014 року приблизно о 23 годині 00 хвилин він проходив повз ряд кіосків, розташованих по АДРЕСА_2 , бачив як двоє хлопців розбороняли ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , при цьому обвинувачена лежала на землі, їй допомагали піднятися, а потерпілий ОСОБА_3 стояв поруч. Початку конфлікту він не бачив, його причини йому не відомі. Так само не бачив свідок і самої бійки, чув лише словесну перепалку між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що влітку 2014 року після 23 години 00 хвилин він проходив повз кіосків, розташованих по АДРЕСА_2 , бачив, що ОСОБА_7 лежала на землі, поруч з нею стояли двоє хлопців та потерпілий ОСОБА_3 . Обвинуваченій допомогли піднятися та сісти на лавку. Що саме сталося, йому не відомо, бійки він не бачив. Однак у подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відбувся словесний конфлікт.

Суд критично ставиться до показань вказаних свідків, оскільки жоден з них не підтвердив показання ОСОБА_7 у частині нанесення їй потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ударів, які призвели до отримання нею тілесних ушкоджень. Жоден з вказаних свідків, за їх же поясненнями, не був присутній та не бачив бійки між потерпілими та обвинуваченою, взагалі не вказував на присутність під час конфлікту та участь у ньому потерпілої ОСОБА_4 . Фактично свідки повідомили суду лише про обставини, за яких ОСОБА_7 , у зв`язку з її поганим самопочуттям, викликалась швидка медична допомога.

Так само не підтверджуються доводи обвинуваченої і наданими стороною захисту письмовими доказами, а саме копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), згідно з яким, 12 липня 2014 року ОСОБА_7 звернулась до Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про злочин, повідомивши, що 12 липня 2014 року приблизно о 00 годині 30 хвилин громадянин ОСОБА_21 , повних анкетних даних якого вона не знає, завдав їй фізичного болю (а.с. 209), а також копіями висновків судово-медичних експертиз № 160 та № 161 від 21 липня 2014 року, згідно з якими у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців верхніх та нижніх кінцівок, які утворились у строк (12 липня 2014 року) та при обставинах, вказаних ОСОБА_7 , в результаті не менше шести травматичних впливів твердими об`єктами, які кваліфікуються: струс головного мозку як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, а синці верхніх та нижніх кінцівок як легкі тілесні ушкодження (а.с. 210-213). Так, як вбачається зі змісту вищевказаних документів, вони стосуються подій, які відбулися 12 липня 2014 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, а тому не мають жодного стосунку до події злочину, інкримінованого ОСОБА_7 , що мав місце 11 липня 2014 року о 22 годині 00 хвилин. За вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001065, а слідчим СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_22 розпочате досудове розслідування. Тобто повідомлені обвинуваченою події мають бути предметом окремого судового розгляду.

Спростовуються доводи обвинуваченої щодо спричинення їй 11 липня 2014 року о 22 годині 00 хвилин потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим їй у той час була викликана швидка медична допомога, і листом КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради № 64/01-16 від 29 січня 2016 року, а також наданою суду копією карти виїзду швидкої медичної допомоги (а.с. 240-241), згідно з якими на адресу: АДРЕСА_3 (біля торговельного кіоску) зареєстровано виклик до ОСОБА_7 11 липня 2014 року о 01 годині 15 хвилин, на який виїжджала бригада № 93 підстанції ШМД Вільнянського району, інших викликів на вищевказану адресу не зареєстровано. Тобто виклик за адресою, за якою ОСОБА_7 , за її доводами, потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 11 липня 2014 року о 22 годині 00 хвилин спричинені тілесні ушкодження, зареєстрований у КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради більше ніж за 12 годин до подій, інкримінованих обвинуваченій.

За таких обставин суд розцінює позицію обвинуваченої як обраний нею спосіб захисту.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 125 КК України як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Щодо особи винної, суд враховує, що обвинувачена раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є пенсіонеркою, має ряд хронічних захворювань, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не виявлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченої, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_7 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченої, у вигляді штрафу.

При вирішенні цивільних позовів, заявлених потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 вчинила відносно потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 умисний злочин, внаслідок чого потерпілі зазнали фізичної шкоди та моральних страждань.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілі мають право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

За змістом вимог ст.ст. 127-129 КПК України обов`язок відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожен окремо, обґрунтували з посиланням на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченої вони пережили та продовжують переживати моральні страждання, які виражаються у пережитих фізичних стражданнях, пов`язаних з перенесенням фізичного болю, погіршенням стану здоров`я після побиття, у спричиненій їм образи особистості, приниженні гідності та зниженні репутації серед знайомих, а також у відчутті сорому, зміні ритму життя. В результаті протиправної поведінки ОСОБА_7 погіршився стан їх здоров`я, а також стан загального самопочуття, погіршилися їх взаємовідносини з оточуючими, що призвело до часткової зміни звичного укладу життя.

Крім того, відразу після скоєного злочину у потерпілої ОСОБА_4 , яка страждає на цукровий діабет, підскочив рівень цукру в крові, нормалізувати його їй не вдається і до теперішнього часу.

Потерпілий ОСОБА_3 після побиття тривалий час відчував головний біль й шкутильгав через біль у правому коліні.

Завдану моральну шкоду кожен з потерпілих оцінили у 10000 грн.

Обвинувачена ОСОБА_7 цивільні позови не визнала у повному обсязі.

Заслухавши цивільних позивачів, та їх представника, а також позицію сторони захисту з приводу заявлених позовів, оцінивши у сукупності всі надані на обґрунтування цивільних позовів докази, суд задовольняє цивільні позови частково.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, втрат через перенесені душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, а також роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про стягнення моральної (нематеріальної) шкоди», розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілих моральної шкоди, у порядку ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, суд вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсно, до певної міри, завдані моральні переживання у зв`язку з пережитою пригодою, завданим фізичним болем та погіршенням стану здоров`я, проте сума позовів, на думку суду, завищена і повинна складати за кожним позовом 1000 грн.

Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1

ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн. (шістсот вісімдесят гривень 00 копійок).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, 1000 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, 1000 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

07.04.2016

07.04.2016