Справа № 214/5715/14-к
1-кп/214/24/16
У Х В А Л А
іменем України
21 червня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001841 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 115 ч.2 п.6, 115 ч.2 п.12, 187 ч.4 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В ході судового засідання виникло питання про продовження тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою.

Прокурор висловив думку про необхідність продовжити строк тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_9 просить не продовжувати строк тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_10 просить не продовжувати строк тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 заперечує проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 . При цьому подав клопотання, в якому просить змінити запобіжний захід обвинуваченому на домашній арешт. Також зазначив, що на даний час судовий розгляд закінчився. Вважає, що вина обвинуваченого не доведена, не встановлено, що обвинувачений може переховатися від суду. Обвинувачений ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки з батьками, позитивно характеризується.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію захисника ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_7 заперечує проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , просить змінити запобіжний захід на інший.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належить продовжити. При цьому, суд враховує наступне.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює, запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.п.6,12, 187 ч.4 КК України, кожен з яких, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких. При обранні кожному з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до переконання, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання тому, щоб кожний з підозрюваних не став переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не вчинив інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що на даний час відсутні підстави вважати, що обвинувачені, в разі зміни запобіжного заходу, можуть вчинити новий злочин.

Разом з тим, суд переконаний, що існують інші ризики, передбачені ст.177 КПК України, для запобігання яких належить залишити раніше обраний запобіжний захід без змін.

Строк тримання під вартою ОСОБА_9 судом був продовжений до 28 червня 2016 року. Судове провадження на даний час не завершене.

Суд вважає, що з урахуванням тяжкості покарання, яке може бути призначено судом за вчинення вказаних правопорушень, в разі визнання обвинуваченого винним, існує ризик передбачений ст. 177 ч.1 п.2 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_9 , побоюючись тривалості можливого за вказані правопорушення покарання, може в разі зміни запобіжного заходу переховуватися від суду. При цьому, суд враховує, що на користь такої думки свідчить позиція обвинуваченого, який під час проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи давав пояснення експерту, які відрізняються від наданих ним же в присутності захисника показань, а в судовому засіданні заперечує борг перед ОСОБА_10 , заперечує обставини справи.

Також, на переконання суду, існує ризик передбачений ст. 177 ч.1 п.3 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_9 , в разі зміни запобіжного заходу, може незаконно впливати на свідків. Так, під час допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 встановлено, що показання, які вказаний свідок надав у судовому засіданні, мають суттєві суперечності з тими показаннями, які надав свідок під час досудового розслідування. У судовому засіданні свідок зазначив, що раніше обвинуваченого ОСОБА_10 не бачив. Під час же проведення впізнання, свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка придбала липку стрічку «скотч». Пояснення ОСОБА_11 мотивів того, що під час досудового розслідування він діяв при впізнанні неправдиво, є суперечливими. Показання надані в суді вказаним свідком можуть вплинути на вирішення судом при постановлені вироку питання про винність, як обвинуваченого ОСОБА_10 , так і обвинуваченого ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні також надала показання, які мають суперечності з наданими нею під час досудового розслідування показаннями, в яких зазначала про наявність у ОСОБА_9 боргу перед ОСОБА_10 та визначала зміни у поведінці ОСОБА_9 після знайомства останнього з ОСОБА_10 . Враховуючи, що зазначені свідки змінили показання, суд вважає, що в разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 , останній може незаконно впливати на допитаних судом свідків та заявити клопотання про їх додатковий допит. Показання свідка ОСОБА_13 , які стосуються характеристики ОСОБА_9 , суперечать показанням ОСОБА_9 , так як останній показав, що неодноразово пропускав заняття, про що знали його батьки, а свідок ОСОБА_13 показав, що син заняття не пропускав.

На переконання суду, позитивна характеристика з місця проживання обвинуваченого ОСОБА_9 , наявність в нього постійного місця проживання, відсутність попередніх судимостей, факт навчання в вищому учбовому закладі, не виключають наявності визначених судом ризиків, а саме того, що в разі зміни запобіжного заходу, обвинувачений може переховуватися від суду та може незаконно впливати на свідків. При цьому, суд враховує, що відповідно до характеристики з місця навчання, ОСОБА_9 пропустив близько половини занять, є недисциплінованим студентом, мав заборгованість на сесії.

Тому, на переконання суду, існує ризик передбачений ст. 177 ч.1 п.3 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_9 , який заперечує свою причетність до вчинення злочину, в разі зміни запобіжного заходу, може незаконно впливати на допитаних судом свідків. А тому суд вважає, що доцільним є продовжити ОСОБА_9 строк тримання під вартою.

На переконання суду інший запобіжний захід у відношенні ОСОБА_9 не буде достатнім для запобігання визначених судом ризиків.

Строк тримання під вартою ОСОБА_10 судом був продовжений до 28 червня 2016 року. Судове провадження на даний час не завершене.

Суд вважає, що з урахуванням тяжкості покарання, яке може бути призначене судом в разі визнання обвинуваченого ОСОБА_10 винним, за вчинення вказаних правопорушень, існує ризик передбачений ст. 177 ч.1 п.2 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_10 , побоюючись тривалості можливого за вказані правопорушення покарання, може в разі зміни запобіжного заходу переховуватися від суду.

Також, на переконання суду, існує ризик передбачений ст. 177 ч.1 п.3 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_10 , який заперечує причетність до вчинення злочину, в разі зміни запобіжного заходу, може незаконно впливати на допитаних судом свідків та заявити клопотання про їх додатковий допит. Тому суд вважає, що доцільним є продовжити ОСОБА_10 строк тримання під вартою. На переконання суду інший запобіжний захід у відношенні ОСОБА_10 не буде достатнім для запобігання визначених судом ризиків.

Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 29 червня 2016 року і продовжити строк тримання під вартою до 27 серпня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку тримання під вартою задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 продовжити до 27 серпня 2016 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 продовжити до 27 серпня 2016 року.

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3