АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/600/16 Справа № 712/8515/15-к Категорія: ст.14 ч.1, ч.4 ст.27, п.6, 11 ч.2 ст.115 КК України Головуюча у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

процесуального прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

та її захисника ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу процесуального прокурора ОСОБА_7 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2016 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, гр. України, раніше не судиму, -

засуджено за ч.1 ст.14; ч.4 ст.27; п.п. 6, 11 ч.2 ст.115 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, її звільнено від призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк у 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 п.п.2,3,4 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирався.

Окрім того, стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення у справі судово-почеркознавчої експертизи в сумі 691,20 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, -

в с т а н о в и л а :
Як убачається із цього вироку, ОСОБА_9 визнана винною та засуджена за те, що на грунті неприязнених стосунків до своєї матері, ОСОБА_8 , 1956 року народження, з корисливих мотивів, маючи на меті успадкувати її будинок АДРЕСА_1 , вчинила підбурювання раніше не знайомого ОСОБА_11 до вчинення ним її умисного вбивства.

Так, 18.03. 2015 року близько 12.00 год., вона, перебуваючи біля магазину «Гранд-Маркет», що по вул. Ільїна в м. Черкаси, зустрівшись з ОСОБА_11 і, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, шляхом умовлянь та обіцянок, схиляла його до вчинення умисного вбивства своєї матері, ОСОБА_8 , пообіцявши в разі виконання ним її злочинного замовлення, заплатити йому грошову винагороду в розмірі 200 доларів США, що, у відповідності до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США, станом на 18.03.2015 року, становило 4659,34 грн. При цьому ОСОБА_11 погодився на її пропозицію і пообіцяв вчинити вбивство її матері, ОСОБА_8 , за заздалегідь визначену грошову винагороду. Проте, цього ж дня ОСОБА_11 звернувся із заявою до оперативного підрозділу УМВС України в Черкаській області, в якій повідомив про готування до вчинення цього злочину ОСОБА_9 і дав свою добровільну згоду на документування у встановленому законом порядку її злочинної діяльності, шляхом проведення, передбачених ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність», оперативно-розшукових заходів.

20.03.2015 року близько 12.00 год. ОСОБА_9 зустрілась із ОСОБА_11 біля будинку АДРЕСА_2 , де підтвердила свої попередні злочинні наміри про вчинення вбивства своєї матері, ОСОБА_8 , написавши про це відповідне письмове зобов`язання.

21.03.2015 року близько 06.30 год. ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_9 біля цього ж будинку та повідомив її про те, що вчинив вбивство її матері, ОСОБА_8 , і на підтвердження своїх слів продемонстрував останній ініційований кадр на фотокартці із зображенням нібито закривавленого тіла матері, який не викликав сумнівів у неї в її достовірності. Після цього, ОСОБА_9 прийняла на власний мобільний телефон вхідний дзвінок від працівника міліції, який в межах запланованої оперативної комбінації, повідомив останню про факт виявлення трупа її матері, ОСОБА_8 , за місцем проживання з ознаками насильницької смерті.

В апеляції процесуального прокурора відділу Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, порушується питання про скасування вироку із-за м`якості призначеного покарання та про ухвалення нового вироку, за яким просить призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.14; ч.4 ст.27; п.п. 6, 11 ч. 2 ст.115 КК України у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На її обґрунтування вона послалась на те, що судом першої інстанції недостатньо врахована ступінь тяжкості злочину, який є особливо тяжким, та вчинений ОСОБА_9 щодо своєї матері, яка виховувала її та ростила, віддавала свій час та любов.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та процесуального прокурора, які підтримали зазначену апеляцію; обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника адвоката ОСОБА_10 , а також потерпілу ОСОБА_8 , які її заперечили; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи цієї апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Розгляд справи в суді першої інстанції відбувся у спрощеному порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Як процедура такого розгляду, так і фактичні обставини справи ніким з учасників процесу не оскаржується в апеляційному порядку.

Стосовно доводів апелянта про м`якість призначеного покарання, то вони не впливають на законність та обґрунтованість вироку, оскільки місцевий суд, вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_9 за ч.1 ст.14; ч.4 ст.27; п.п. 6,11 ч.2 ст.115 КК України, призначив їй покарання у виді позбавлення волі з дотриманням положень ст.ст. 65, 66, а також ч.2 ст.64 та ч.2 ст.68 КК України. На думку колегії суддів, при цьому була в достатній мірі врахована ступінь тяжкості вчиненого нею злочину у стані вагітності.

В наступному, врахувавши її позитивну характеристику з місця проживання, перебування у неї на утриманні двох малолітніх дітей: дочок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , 2011 та 2015 року народження, відповідно, та взявши до уваги показання потерпілої ОСОБА_8 про її попередню неправомірну поведінку щодо обвинуваченої, яка тоді перебувала у стані вагітності, і просила не позбавляти її волі, місцевий суд обгрунтовано звільнив ОСОБА_9 від відбування цього покарання з випробуванням на трьохрічний іспитовий строк, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 2,3,4 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст. 392, 393, 405, 407ч.1п.1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляцію процесуального прокурора ОСОБА_7 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2016 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку кожним із учасників процесу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :