АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3549/16-к Номер провадження 11-кп/786/839/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 липня 2016 року ,-

у с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Машівського районного суду Полтавської області від 26 травня 2015 року .

Відмовляюючи в задоволенні клопотання місцевий суд послався на те , що засуджений ОСОБА_7 на даний час хоча і відбув 2/3 строку призначеного покарання і характеризується задовільно, але має тільки одне заохочення , що свідчить тільки про те , що він став на шлях виправлення, а не про доведення його повного виправлення.

Не погоджуючись з таким рішення суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Апеляцію обґрунтовує тим, що відбув 2/3 строку призначеного покарання, за час відбування якого порушення режиму утримання не допускав, був працевлаштований у столовій, має заохочення, характеризується позитивно. Тому просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , засудженого в режимі відео-конференції , який просив задовольнити апеляцію з наведених у ній підстав, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляції , перевіривши матеріали особової справи засудженого , обговоривши доводи апеляції , провівши судові дебати , колегія суддів апеляційного суду вважає , що вона не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Так, згідно матеріалів особової справи ОСОБА_7 засуджений 26 травня 2015 року Машівським районним судом Полтавської області за ст.. 395, 71,72 КК України до 1 року 3 місяців 10 днів позбавлення волі; 22 вересня 2015 року Машівським районним судом Полтавської області за ст.. 185 ч. 2, ст.. 70 ч. 4 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 лютого 2016 року зараховано термін попереднього ув`язнення з 20.08.2015 року по 23.10.2015 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку покарання: 20 серпня 2015 року.

Кінець строку покарання: 17 листопада 2016 року

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

За змістом закону, висновок суду про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд першої інстанції врахувавши характеристику засудженого, повно та всебічно вивчивши дані про особу, прийшов до справедливого та обґрунтованого висновку про те, що він не довів свого виправлення та , відповідно, не заслуговує пільги , передбаченої ст.. 81 КК України.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, з матеріалів особової справи вбачається , що засуджений ОСОБА_7 12 разів притягувався до кримінальної відповідальності за злочини різної тяжкості , в тому числі і тяжкі, неодноразово звільнявся умовно-достроково, після чого знову вчиняв нові злочини, що все в цілому свідчить про твердже небажання ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення.

Доводи апеляції засудженого про те, що він довів своє виправлення оскільки за час відбування покарання має 1 заохочення , не має стягнень , працевлаштований, характеризується задовільно, колегія суддів вважає непереконливими виходячи з вищезазначених характеристик засудженого.

Таким чином, незважаючи на те, що відповідно до положень ст. 81 КК України у ОСОБА_7 формально виникли передбачені законні підстави для звернення до суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, але матеріали провадження не містять даних, що засуджений сумлінною поведінкою і зразковим ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений не довів своє виправлення є обґрунтованим, зважаючи на проаналізовані вище матеріали, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки її доводи не знайшли свого підтвердження, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

З урахуванням вищевказаного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Судді:
___________ __________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4