Справа № 752/991/16-к
Провадження №: 1-кп/752/293/16
Іменем України
30.08.2016 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хейлівщина, Чернухінського району, Полтавської області, громадянина України, українця, який не працює, не одружений, із середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Хейлівщина, Чернухінського району, Полтавської області, громадянина України, українця, який студент Київського вищого професійного училища деревообробки, працює в ТОВ «Комод», не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
22.11.2015 року, приблизно о 00.40 годині, знаходячись в м. Києві на пр.Науки,24, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вступили в злочинну змову про вчинення грабежу. Реалізуючи злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , згідно відведеної йому ролі, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та повалив його на землю, в результаті чого у останнього випав з рук мобільний телефон «Iphone 5 S», вартістю 6000 грн. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 , згідно відведеної йому ролі, підібрав вказаний мобільний телефон. В подальшому обвинувачені з викраденим майном з місця вчинення злочину почали тікати, проте невдовзі були затримані пересічними громадянами.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винним за ч.2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
ОСОБА_4 визнається винним за ч.2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 після розяснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Щиро розкаявся та пояснив, що 22.11.2015 року, приблизно о 00.40 годині, знаходячись в АДРЕСА_3 , вони з ОСОБА_3 вирішили вчинити грабіж. Реалізуючи злочинний умисел, він, згідно відведеної йому ролі, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та повалив його на землю, в результаті чого у останнього випав з рук мобільний телефон «Iphone 5 S». Після чого ОСОБА_3 , згідно відведеної йому ролі, підібрав вказаний мобільний телефон. В подальшому вони з викраденим майном з місця вчинення злочину намагалися втекти, проте невдовзі були затримані пересічними громадянами. Додав, що на даний час потерпілий не має до нього жодних претензій, оскільки телефон був повернутий. Наявні в справі докази його винуватості він не оспорює.
Обвинувачений ОСОБА_3 після розяснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Щиро розкаявся та пояснив, що 22.11.2015 року, приблизно о 00.40 годині, знаходячись в АДРЕСА_3 , вони з ОСОБА_4 вирішили вчинити грабіж. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 , згідно відведеної йому ролі, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та повалив його на землю, в результаті чого у останнього випав з рук мобільний телефон «Iphone 5 S». Після чого він, згідно відведеної йому ролі, підібрав вказаний мобільний телефон. В подальшому вони з викраденим майном з місця вчинення злочину намагалися втекти, проте невдовзі були затримані пересічними громадянами. Додав, що на даний час потерпілий не має до нього жодних претензій, оскільки телефон був повернутий. Наявні в справі докази його винуватості він не оспорює.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого злочину - злочини, передбачені ч.2 ст.186 КК України відносяться до категорії тяжких, обставини, які помякшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, працює, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини, що помякшують та обтяжують покарання, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує тяжкість вчиненого злочину - злочини, передбачені ч.2 ст.186 КК України відносяться до категорії тяжких, обставини, які помякшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, не працює, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , обставини, що помякшують та обтяжують покарання, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1