Провадження № 1-кс/185/1491/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Павлоград Дніпропетровської області

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши погоджене із прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , клопотання слідчого СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Клопотанням яке надійшло на розгляд слідчому судді, СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках досудового розслідування кримінального провадження, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України внесеного Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 жовтня 2014 року за № 0003210, порушує питання про арешт майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 з метою забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , поданому 24 листопада 2014 року, в порядку ст.128 КПК України.

Вислухавши думку слідчого та його обґрунтування щодо вмотивованості поданого до суду клопотання, думку прокурора, який подане клопотання підтримав та просив задовольнити, розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи вважаю, що вказане клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

При розгляді клопотання встановлено, що 17.10.2014 року приблизно о 13-35 годині ОСОБА_5 знаходився в приміщенні ТЦ Гулівер по вул. Шевченка м. Павлограда Дніпропетровської області, де між ним та ОСОБА_6 виникла словесна сварка. Після чого, вийшовши на вулицю, близько 13-40 години біля кута будинку № 132 по вул. Шевченка м. Павлограда Дніпропетровської області між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 сварка продовжилася, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та усвідомлено щодо протиправності своїх дій, з метою вбивства, ОСОБА_5 17.10.2014 року приблизно о 13-40 годині відшукав предмет, схожий на пістолет, та використовуючи його як знаряддя скоєння кримінального правопорушення, утримуючи вказаний предмет в правій руці, умисно, бажаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_6 , здійснив не менше чотирьох пострілів в область розташування життєво важливих органів грудну клітину справа, скроневу долю голови зліва та шию, лежачому на землі ОСОБА_6 . Проте, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але свій злочинний намір не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як, після отриманих тілесних ушкоджень у вигляді вогнепального торакоабдомінального поранення з пошкодженням печінки, поранення шиї, вогнепального проникаючого пошкодження голови, потерпілий ОСОБА_6 був госпіталізований до Павлоградської міської лікарні № 4, де своєчасне надання медичної допомоги завадило настанню смерті потерпілого.

Тим самим ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального торакоабдомінального поранення з пошкодженням печінки, поранення шиї, вогнепального проникаючого пошкодження голови, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 жовтня 2014 року за № 0003210.

18 жовтня 2014 року о 15:10 годині гр. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

24 листопада 2014 року потерпілим ОСОБА_6 було подано цивільний позов в порядку ст..128 КПК України про відшкодування майнової шкоди в розмірі 68 506,92 гривні та моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень.

Матеріалами доданими до клопотання, підтверджено, що підозрюваному ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України

арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 вказаної статті, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

У вимогах до клопотання про арешт майна зазначено про підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. ( ст. 171 КПК України)

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене вище, вважаю, що слідчим обґрунтовано і доведено при розгляді клопотання наявність в супуноссті фактиних данних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та /чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову та накладення майнових стягнень, конфіскації майна за вироком суду.

Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно , яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1