Справа № 640/1522/16-к
н/п 1-кс/640/2485/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі заявниці - ОСОБА_3 ,
21.03.2016 року до суду надійшла скарга потерпілої ОСОБА_3 , у якій заявниця просить скасувати постанову про відмову в задоволенні клопотання від 11.03.2016 та накласти арешт на автомобіль Хьюндай Тюксон, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .
Вказала, що ДТП в результаті якої її збив автомобіль Хьюндай Тюксон, д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , відбулося 26.01.2016 приблизно о 18 год. 15 хв. У той же час на місце скоєння ДТП прибула поліція і зафіксувала факт ДТП і те, що її збив водій автомобіля Хьюндай Тюксон - ОСОБА_5 , в якого врізався автомобіль Опель Омега, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Незважаючи на те, що ДТП мало місце у січні поточного року, до теперішнього часу водії зазначених автомобілів Хьюндай Тюксон та Опель Омега опитані слідчим як свідки, а не підозрювані у скоєнні порушення Правил дорожнього руху, від якого вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в результаті чого її прооперували. Повний курс лікування триватиме не менш ніж пів року. У теперішній час вона перебуває у скрутному матеріальному стані. На лікування нею вже витрачено більше ніж 50 000 грн. У неї на утриманні перебуває малолітня донька та внаслідок ДТП від якого вона постраждала, вона не має та не матиме не менш ніж пів року можливості ходити на роботу та заробляти на життя. Дуже великих витрат потребує її реабілітація після зняття гіпсу, підтвердження витрат на реабілітацію будуть нею надані до цивільного позову, оскільки на даний час точні суми їй ще не відомі. Беручи до уваги те, що у вказаному ДТП приймало участь два автомобілі ОСОБА_7 та Опель Омега, д.н. НОМЕР_2 , арешт саме на автомобіль Хьюндай Тюксон, д.н. НОМЕР_1 з незрозумілих їй причин до теперішнього часу не накладено. Накладення арешту на автомобіль Хьюндай Тюксон, д.н. НОМЕР_1 , тимчасове позбавлення можливості водія ОСОБА_5 відчужувати це майно, забезпечить виконання цивільного позову, який буде нею поданий в даному кримінальному провадженні після збору усіх довідок про її лікування та подальшу реабілітацію. Затягування накладення арешту на автомобіль Хьюндай Тюксон, д.н. НОМЕР_1 , на її думку, може призвести до того, що його власник ОСОБА_5 зможе продати або іншим чином його відчужити, а тим самим у подальшому ускладнити виконання рішення суду за результатами розгляду її цивільного позову у кримінальному провадженні.
У судовому засіданні заявниця доводи скарги підтримала у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні тим, які викладені у скарзі.
Старший слідчий ВР ДТП СУ ГУ НП в Харківській області майор поліції ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, проте 23.03.2016 подав до суду заяву, у якій просив скаргу розглянути без його участі, проти задоволення скарги заперечує. Крім того надав копії матеріалів для розгляду скарги (а.с.10, 11,12,13,14).
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, а слідчий суддя обмежений щодо строку розгляду скарги, на підставі чого слідчий суддя розглядає скаргу за його відсутності.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши надані до суду матеріали, оцінивши докази за скаргою, приходить до наступного.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
09.03.2016 року вказане вище клопотання надійшло до відділу розслідування ДТП СУ ГУ НП в Харківській області (а.с.14).
Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно з ч.2 ст.220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
На обгрунтування відмови в задоволенні клопотання слідчий вказав, що відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації, а також відповідно до ч.4 ст.170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові та в зв`язку з тим, що на теперішній час від ОСОБА_3 не надійшло цивільного позову та не відома сума на яку він буде заявлений, тобто підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_5 на даній стадії досудового розслідування суперечить діючому законодавству. Враховуючи вищевикладене, а також те, що в матеріалах кримінального провадження мається розписка про часткове відшкодування ОСОБА_5 завданої шкоди потерпілій ОСОБА_3 та на теперішній час автомобіль "HYUNDAI TUCSON", реєстраційний номер НОМЕР_1 вже оглянутий відповідним експертом при проведенні судової транспортної трасологічної експертизи, слідство приходить до висновку, що клопотання потерпілої ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, бо воно направлено передчасно (а.с.12).
Слідчий суддя погоджується з вищевказаною постановою слідчого з наступних підстав.
Так, за змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Ч.8 ст.170 КПК України встановлено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
У судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечувалося скаржницею, що на теперішній час вона цивільний позов органу досудового розслідування не подавала. Крім того, ОСОБА_5 у добровільному порядку було сплачено потерпілій ОСОБА_3 на відшкодування завданої шкоди суму в розмірі 400 доларів США.
Автомобіль "HYUNDAI TUCSON", реєстраційний номер НОМЕР_1 був оглянутий відповідним експертом при проведенні судової транспортної трасологічної експертизи.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що на теперішній час відсутні правові підстави для скасування постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання від 11.03.2016, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
Крім того, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги в частині накладення арешту на автомобіль "HYUNDAI TUCSON", реєстраційний номер НОМЕР_1 , виходячи з наступного.
Частиною 1 ст.171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У відповідності до ч.3 ст.171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_3 , що вона не позбавлена права звернення до слідчого судді зі скаргами на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.303 КПК України.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 220, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1