АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1575/16 Справа № 206/2935/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
представника ІВЦ № 133 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, раніше судимого,
якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В С Т А Н О В И Л А:

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2011 року за ч.2 ст.121 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 08.04.2016 року не відбутий строк покарання 10 місяців 24 дні позбавлення волі замінено ОСОБА_7 на обмеження волі.

24.05.2016 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника, суд першої інстанції послався на те, що в матеріалах, доданих до клопотання захисника відсутні будь-які данні, які б характеризували засудженого ОСОБА_7 , а саме його поведінку під час відбування покарання в ІВЦ № 133, ставлення до роботи. Суд вважає, що доводи захисника про абсолютно позитивну характеристику засудженого за попереднім місцем відбування покарання нічим не підтверджені.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2011 року. Вважає, що ухвала суду не відповідає вимогам діючого законодавства. ОСОБА_7 відбуває покарання з 03 травня 2010 року та на теперішній час відбув більше 2/3 частини покарання. За період відбування покарання характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. В місцях позбавлення волі закінчив середню школу, отримав спеціальність. Працевлаштований, до роботи ставиться сумлінно, добросовісно, має заохочення. На заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно. Вину в скоєному злочині визнає повністю, розкаюється у вчиненому.

Зазначає, що в мотивувальній частині ухвали, судом помилково зазначено, що представник адміністрації Ігренського ВЦ УДПтСУ у Дніпропетровській області заперечував у судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника, однак, представником було лише повідомлено, що вони не можуть охарактеризувати ОСОБА_7 , у зв`язку з його нетривалим знаходженням у даному закладі та повідомив, що він сумлінно ставиться до роботи і зауважень з боку адміністрації до нього немає.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення засудженого та його захисника, які повністю підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника установи, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. З 10.01.2012 року відбував покарання у ВК-80. Режим утримання не порушував, характеризувався позитивно, мав одне заохочення та одне стягнення, яке погашено з плином часу. У Ігренському виправному центру № 133 засуджений перебуває з 17.05.2016 року. Порядок відбування у виді обмеження волі не порушує. Характеризується посередньо, заохочень, стягнень немає, працевлаштований (а.с.12).

В судовому засідання представник ІВЦ № 133 ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_7 характеризується задовільно, порушень не має, працевлаштований.

Однак, колегія суддів судової палати, не зважаючи на задовільну характеристику засудженого ОСОБА_7 , погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що останнє заохочення у вигляді подяки застосовувалось до нього 11.12.2014 року, інших даних про заохочення він не має. Будь-яких інших доказів про зразкову поведінку засудженого та його сумлінне ставлення до праці, що б свідчило про його виправлення, в матеріалах справи відсутні.

Згідно із ч. 2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.

Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим), яких як вбачається з матеріалів справи немає.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_7 своєю зразковою поведінкою та ставленням до праці дійсно довів своє виправлення, внаслідок чого підлягав би умовно - дострокову звільненню від відбування покарання, тому законно відмовив захиснику засудженого у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді: