Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/912/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2016 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 04.02.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 19.11.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

- 19.02.2015 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 27.04.2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190 ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі,

залишено без задоволення клопотання про застосування акту амністії.

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з заявою про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», в якій просив скоротити призначене покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2011 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2016 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що згідно вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2011 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 289 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких.

Також зазначено, що згідно даного вироку ОСОБА_7 вчинив злочин у повнолітньому віці, не є інвалідом I III групи, що не дає підстави для застосування до нього акту амністії та звільнення від відбування покарання, оскільки останній був засуджений до покаранням з встановленням іспитового строку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та поновити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році», звільнивши від подальшого відбування покарання.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що на момент подання до суду заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» ним було відбуто більше однієї чверті призначеного строку покарання. Злочини, за які його засуджено не поєднані з насильством небезпечним для життя та здоров`я. За таких обставин, стверджує, що він повністю підпадаю під норму ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році». Крім того вказує на те, що ним було подано до суду заяву про застосування ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році», однак всупереч цьому районний суд розглянув питання клопотання про застосування статті 1 вказаного Закону, що в даному випадку є неприпустимим.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, при наявності відповідних підстав передбачено звільнити від відбування покарання осіб, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2011 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Відповідно до ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України на час їх вчинення класифікувалися як тяжкі.

Крім того, як вбачається з вищезазначеного вироку, ОСОБА_7 на момент вчинення злочину був повнолітнім, не був визнаний інвалідом I III групи.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_7 не підпадає під дію ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році, та враховуючи, що останній був засуджений до покарання з встановленням іспитового строку, колегія суддів погоджується з висновком районного суду з приводу необхідності відмови в задоволенні клопотання засудженого щодо застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 щодо застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2015 року, не можуть бути розглянуті судовою колегією, так як розгляд вказаного питання не був предметом дослідження судом першої інстанції під час розгляду клопотання щодо застосування акту амністії за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2011 року.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 30 листопада 2015 року та 11 серпня 2016 року відповідно судом апеляційної інстанції переглядались ухвали Ленінського районного суду від 13.10.2015 року та 27.05.2016 року про відмову у задоволенні клопотанні засудженого ОСОБА_7 про застосування ЗУ «Про амністію у 2014 році». Вказані судові рішення залишено без змін, а отже відповідно ст. 532 КПК України набрали законної сили.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 щодо застосування до нього ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» та скасування ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2016 року, яка є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2016 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування акту амністії за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2011 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2