Дата документу Справа № 314/1712/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 314/1712/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1297/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілого ОСОБА_15 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27 липня 2012 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та засуджено до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 липня 2012 року та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у вигляді 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та засуджено до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого 15 березня 2006 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, 69, 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого 19 лютого 2008 року умовно-достроково на 6 місяців 23 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та засуджено до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимого 24 листопада 2011 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого 27 грудня 2013 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК України та засуджено:

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за п.п. 1, 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі;

на підставі ч. 2 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначене остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строк відбуття ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обчислено з дати набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в строк відбуття покарання строк їх попереднього ув`язнення з 3 січня 2013 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 32291, 96 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено у вигляді тримання під вартою, продовжено ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк тримання під вартою на 2 місяці до 1 травня 2016 року, для кожного але не пізніше, ніж до набрання вироком законної сили.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а ОСОБА_10 крім того у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1, 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

1 січня 2014 року ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходячись у будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вступили між собою у змову про вчинення злочину, а саме щодо незаконного заволодіння у ОСОБА_18 п`яти літрів вина із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

Після цього того ж дня, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, направилися до будинку ОСОБА_18 по АДРЕСА_2 , де, підійшовши до нього приблизно в 0 годин 30 хвилин 2 січня 2014 року, реалізовуючи свій злочинний умисел, спробували проникнути всередину будинку. При цьому, оскільки вхідні двері були зачинені, а ОСОБА_18 відмовився їх відчиняти, ОСОБА_8 , з метою полегшення проникнення до будинку, розбив ліктем руки скло у вікні, через яке незаконно потрапив у будинок, та звідтіля відчинив вхідні двері, впустивши у будинок ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Незаконно проникнувши у будинок потерпілого, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, забігли до житлової кімнати, де, діючи з метою заволодіння чужим майном, напали на мешканців будинку ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , застосувавши при цьому до них насильство, небезпечне для життя і здоров`я, а саме спільно нанесли їм численні удари руками, ногами, дерев`яними палицями, які підшукали у будинку, а також будівельним металевим степлером, який приніс із собою ОСОБА_8 ,, в область голови, грудної клітини та тулуба. Внаслідок застосованого до них фізичного насильства ОСОБА_18 та ОСОБА_19 втратили свідомість, і крім того, їм були спричинені тілесні ушкодження:

ОСОБА_18 у вигляді забійної рани лобної області справа, забійної рани області носа, двох саден верхньої частини лівої половини передньої поверхні грудної клітини, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також у вигляді внутрішньочерепної травми - забійної рани тім`яної області з крововиливом у м`які тканини, крововиливу під мозкові оболонки та забоїв головного мозку на зовнішній поверхні лівої тім`яної та лівої скроневої дільниць головного мозку, які є небезпечними для життя та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження;

ОСОБА_20 у вигляді внутрішньочерепної травми - забійної рани тім`яної області з крововиливом у м`які тканини, крововиливу під мозкові оболонки та забоїв головного мозку на зовнішній поверхні лівої тім`яної та лівої скроневої дільниць головного мозку, які є небезпечними для життя та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , перебуваючи у будинку ОСОБА_18 по АДРЕСА_2 , спільно незаконно заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном "Nokia", вартістю 100 гривень; машинкою для стрижки волосся, вартістю 97 гривень 20 копійок; мікрофоном, вартістю 30 гривень; продуктами харчування: домашнім вином об`ємом 5 л, пачкою маргарину "Olkom", пачкою майонезу "Добрий кухар", пельменями вроздріб вагою 400 гр., нутрощами курячими вагою 650 гр., копченою рибою вагою 300 гр., томатною пастою "Господарочка" об`ємом 500 мл., картоплею вагою 4 кг, часником вагою 300 гр. всього продуктами вартістю 100 гривень, а всього заволоділи майном загальною вартістю 327 гривень 20 копійок.

Відразу після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , 2 січня 2014 року, приблизно в 0 годин 50 хвилин, ОСОБА_10 перебуваючи в будинку потерпілих по АДРЕСА_2 , діючи умисно, маючи умисел спричинити потерпілим смерть з особливою жорстокістю та з метою приховати вчинений відносно них розбійний напад, підшукав у приміщенні будинку полімерну каністру з бензином, яким облив непритомних ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які знаходилися на підлозі, та підпалив їх, усвідомлюючи, що у такий спосіб він завдає потерпілим особливі страждання та біль, після чого покинув місце вчинення злочину. Внаслідок дії вогню ОСОБА_18 були спричинені термічні опіки до 35 % поверхні тіла, а ОСОБА_19 до 45 % поверхні тіла; крім того, у приміщенні будинку виділився та накопичився окис вуглецю, який викликав гостре отруєння ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , внаслідок чого настала їх смерть. Тим самим ОСОБА_10 з особливою жорстокістю умисно вбив ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з метою приховати вчинений відносно них інший злочин.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 вирок суду вважає незаконним та необґрунтованим, ухваленим на підставі недопустимих доказів, та просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_10 скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Обвинувачений ОСОБА_7 в поданій ним апеляційній скарзі та доповненні до неї зазначає, що з вироком суду він не згоден, вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки як на досудовому розслідування так і в суді були допущені істотні порушення, винним себе під час проведення досудового розслідування визнав під впливом з боку працівників правоохоронних органів. Вирок суду просить скасувати та призначити новий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі та доповнені до неї вирок суду просить скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції. Зазначає, що злочинів за які його засуджено, він не вчиняв, під час проведення досудового розслідування обумовив себе внаслідок психічного впливу, досліджені в судовому засіданні докази вважає недопустимими та такими, що його вину не доводять.

Обвинувачений ОСОБА_9 вирок суду щодо нього просить скасувати та повернути справу до суду першої інстанції. В обґрунтування зазначає, що висновки суду про доведеність його вини побудовані на недопустимих доказах, про що заявляв захист під час розгляду провадження в суді, а його дії як вчинення розбійного нападу у складі організованої групи кваліфіковані невірно, оскільки жодних домовленостей про вчинення розбійного нападу з проникненням до житла ні з ким він не мав. Докази того, що він заволодів майном потерпілих, а також того, що він застосовував до них насильство відсутні. Обвинувачення щодо нього вважає неконкретним, через що він був позбавлений можливості ефективного захисту своєї позиції невинуватості в суді. Він та його захисник під час проведення підготовчого судового засідання заявляли клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з огляду не невірну кваліфікацію його дій та неконкретність пред`явленого йому обвинувачення, але суд, як він вважає безпідставно у задоволенні цього клопотання відмовив.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вважає, що вирок суду щодо нього підлягає скасуванню через невірну кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 187 КК України, не спростовує той факт, що у нього виникла конфліктна ситуація з потерпілими, але без їх згоди до житла він не проникав та їх майно не викрадав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_13 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 просять вирок суду скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданих ними апеляційних скарг посилаються на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягають у відсутності технічного запису підготовчого судового засідання.

Крім того адвокат ОСОБА_13 в апеляційній скарзі зазначає, що судом було безпідставно відмовлено у задоволенні заяві про відвід колегії суду, яка без належного вмотивування була відхилена.

Зазначає, що під час досудового розслідування було порушено право ОСОБА_9 на захист, оскільки затриманий він був 3 січня 2014 року, а забезпечений захисником він був лише 21 лютого 2014 року, тому всі докази, отримані внаслідок проведення слідчих дій вважає недопустимими.

Докази того, що ОСОБА_9 діяв умисно, з корисливих мотивів, вступив в злочинну домовленість з іншими обвинуваченими, спрямовану на незаконне заволодіння майном потерпілих із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих стороною обвинувачення суду надано не було. Відсутні докази і на підтвердження того, що ОСОБА_9 приніс степлер та завдавав їм удари потерпілим. В обґрунтування висновків про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, суд посилається в основному на докази, отримані під час проведення досудового розслідування, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 95 КПК України. Під час судового розгляду ОСОБА_9 , як і інші обвинувачені відмовились від показів, які давали на слідстві.

Аналогічними за своїм змістом є апеляційні доводи захисника ОСОБА_11 і зводяться к тому, що належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 стороною обвинувачення суду надано не було, умисел на вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, доведено не було, речей, належних потерпілим у ОСОБА_7 вилучено не було, що на думку захисника, підтверджує відсутність у нього корисливого мотиву інкримінованого йому злочину.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 вирок суду просить скасувати з підстав однобічності та неповноти судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та через істотні порушення кримінального процесуального закону.

Зазначає, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ґрунтуються на припущеннях, корисливий мотив вчинення ОСОБА_8 злочину жодними доказами не доведений. Обґрунтовуючи висновки про доведеність вини, суд поклав в основу покази обвинуваченого під час досудового розслідування, від яких він повністю відмовився в суді. Наголошує на тому, що огляд місця події був проведений у приміщенні будинку, господарських приміщенням та прилеглій території без згоди на його проведення від власника, тому вважає, що всі докази, отримані в результаті проведення вказаного огляду є недопустимими доказами.

Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які подані ними апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити, всі крім обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_14 , які просили вирок стасувати та провадження щодо ОСОБА_10 закрити, вирок суду просили скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, прокурора та потерпілого ОСОБА_15 , які заперечували проти задоволення всіх апеляційних скарг, вирок суду вважали законним і обґрунтованим та просили залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати і надавши обвинуваченим останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених та їх захисників задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КРК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та у відповідності до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а обвинуваченого ОСОБА_10 також у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1, 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає докази обвинувачення та докладено вмотивував підстави, з яких не приймає до уваги заперечення проти цих доказів сторони захисту.

Вина ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а обвинуваченого ОСОБА_10 також у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1, 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК України повністю підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями потерпілого, свідків, дослідженими в судовому засіданні наданим стороною обвинувачення письмовими доказами та документами, висновками експертиз.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 свою вину у вчиненні розбійного нападу, а обвинувачений ОСОБА_10 також вину у вчиненні умисного вбивства двох осіб з особливою жорстокістю з метою приховування іншого злочину, не визнали в повному обсязі, але давати показання з приводу пред`явленого їм обвинувачення відмовились.

Разом з тим, з досліджених в судовому засіданні протоколів слідчих експериментів, вбачається, що вказані слідчі дії були проведені з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за участю їх захисників та із застосуванням відеозапису.

З вказаних протоколів вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кожен, намагаючись зменшити свою роль та ступінь вини за наслідки, що настали, фактично підтвердили, що діяли вони спільно та узгоджено без розриву у просторі та часу, діяли з корисливих мотивів і дії їх носили активний характер, а ОСОБА_10 крім того, розуміючи, як і інші обвинувачені незворотність покарання за вчинений розбійний напад на потерпілих, з метою приховування вчиненого злочину вирішив позбавити потерпілих життя шляхом їх підпалу, тобто з особливою жорстокістю і виконав ці дії.

Зокрема під час проведення слідчих експериментів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказали та продемонстрували, як в ніч з 1 на 2 січня 2014 року вони проти волі потерпілих проникли до їх будинку. На місці вчинення злочину пояснили та показали, яким чином наносилися ними удари потерпілим, підтвердивши, що їм були нанесені численні удари руками, ногами, дерев`яними палицями, які вони підшукали у будинку, а також будівельним степлером, при цьому підозрювані зазначили, що забрали з будинку продукти харчування та деякі інші речі. Підозрювані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під час слідчих експериментів також підтвердили, що коли вони залишили будинок, то у ньому залишився ОСОБА_10 , який виявляв намір вбити ОСОБА_18 , при ньому була каністра з бензином, і після цього почалася пожежа. Сам ОСОБА_10 показав, що саме він підпалив будинок з потерпілими, повідомив, що каністру з бензином виявив в будинку потерпілих.

Судова колегія погоджується з оцінкою суду першої інстанції фактичних даних з вказаних протоколів та прийняття їх до уваги в якості належних та допустимих доказів вини у кримінальному провадженні, оскільки дані з них є логічними, повними та послідовними, саме такі дані узгоджуються з іншими доказами обвинувачення в кримінальному провадженні.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційних скарг з приводу того, що дані з вказаних протоколів не є допустимими доказами обвинувачення і суд не вправі обґрунтовувати висновки про доведеність вини з посиланням на них, оскільки слідчий експеримент не є допитом підозрюваного або обвинуваченого, під час якого підозрюваний або обвинувачений дають показання безпосередньо слідчому або прокурору. Протоколи слідчих експериментів із додатками до них відповідають критеріям ст. 99 КПК України, тому дані з них обґрунтовано взяті до уваги судом першої інстанції та оцінені у сукупності з іншими доказами.

Потерпілий ОСОБА_15 в суді першої інстанції показав, що в ніч з 1 на 2 січня 2014 року він прибув до будинку, де проживав його син із співмешканкою, де виявив, що в будинку пожежа, в одній з кімнат лежали його син та співмешканка сина без ознак життя, кругом у будинку сліди крові. Він викликав міліцію, намагався загасити пожежу, до приїзду працівників міліції нічого не торкався.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_15 категорично заперечував проти апеляційних доводів з приводу того, що під час досудового розслідування були допущені порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки огляд було проведено без дозволу власника житлового приміщення і всі отримані докази обвинувачення є недопустимими, наполягав на тому, що огляд було проведено за його згодою як власника житла.

Згідно протоколу огляду місця події від 2 січня 2014 року, огляд дійсно було проведено за повідомленням ОСОБА_15 про вчинений злочину та у його присутності.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку, що є необґрунтованими та повністю спростованими матеріалами провадження апеляційні доводи адвоката ОСОБА_12 з приводу недопустимості доказів, отриманих в результаті огляду місця події.

З показань свідка ОСОБА_21 в суді першої інстанції вбачається, що 1 січня 2014 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 святкували у неї вдома Новий рік, та приблизно о 22-23-й годині вчотирьох пішли з будинку, щоб провести ОСОБА_7 додому та взяти ще спиртного. Вона не дочекалася їх повернення та заснула, прокинулася, коли вони повернулися. В її будинку у коридорі зберігався будівельний степлер, знайшли цей степлер під час проведення обшуку у пічці, також під час обшуку були знайдені й інші речі, яких в неї раніше не було, і звідкіля вони взялися, вона не знає.

Свідок ОСОБА_22 в суді першої інстанції показав, що в ніч з 1 на 2 січня 2014 року він відпочивав разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та іншими особами у будинку ОСОБА_21 , вночі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчотирьох пішли за вином. Він пробув ще близько час-півтора, після чого пішов додому, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до того так і не повернулися. Дорогою він зустрів ОСОБА_7 , який пропонував йому вина.

Як вважає судова колегія, такі показання свідків в суді підтверджують дійсність обставин, встановлених під час проведення слідчих експериментів з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час досудового розслідування.

Причетність ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до вчинення інкримінованих їм злочинів, крім того, доведено дослідженими в судовому засіданні наданими стороною обвинувачення письмовими доказами.

Так, згідно дослідженого в суді протоколу огляду місця події від 2 січня 2014 року, в ході огляду житлового будинку АДРЕСА_2 , в одній з кімнат були виявлені трупи ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з ознаками насильницької смерті - ранами на різних частинах тіла та слідами дії вогню. В усіх приміщеннях будинку виявлені численні нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров. Під час цієї слідчої дії були вилучені певні речові докази, зокрема, недопалки від сигарет, сліди взуття з підлоги, а також полімерна каністра з кімнати № 4, в якій були виявлені трупи потерпілих (т.2 а.с.19-86).

Згідно дослідженого в суді першої інстанції висновку судово-медичної (цитологічної) експертизи № 06 від 17 січня 2014 року, на двох недопалках сигарет, вилучених при огляді місця події місця вбивства ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , виявлена слина та/або кров, групова належність якої відповідає слині/крові обвинуваченого ОСОБА_8 , при цьому належність слини/крові потерпілим виключається (т.2 а.с.146-151).

Згідно дослідженого судом першої інстанції протоколу обшуку від 4 січня 2014 року за місцем проживання свідка ОСОБА_21 , в приміщенні кухні в пічці були виявлені мобільний телефон, зарядний пристрій та металевий степлер зі слідами термічного впливу, біля пічки в коробці машинка для стрижки волосся "Vitek" із запчастинами, на шафі мікрофон, а в одній з кімнат шапка. Обшук було проведено в присутності ОСОБА_21 , яка в процесі його проведення пояснила, що деякі з виявлених речей належать ОСОБА_10 , інші ОСОБА_8 (т.2 а.с.123-127).

Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 83 від 13 березня 2014 року, на шапці, вилученій під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , виявлені сліди крові особи чоловічої генетичної статі, які співпадають з генетичними ознаками крові потерпілого ОСОБА_18 (т.2 а.с.152-159).

Відповідно до висновків судово-трасологічної експертизи № 84/зт від 25 березня 2014 року, слід низу взуття на фрагменті лінолеуму, який був вилучений 2 січня 2014 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ймовірно, міг бути залишений низом підошви кросівка на праву ногу ОСОБА_9 , Інші два сліди низу взуття, вилучені звідтіля ж з фрагменту ДСП та фрагменту тканини, ймовірно, могли бути залишені низом підошви кросівка на праву ногу ОСОБА_10 (т.2 а.с.231-251).

Згідно дослідженого судом першої інстанції висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи № 127 від 10 лютого 2014 року, на кросівці обвинуваченого ОСОБА_9 виявлено кров людини, походження якої можливе від потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (т.2 а.с.196-199).

Що стосується доводів обвинувачених та їх захисників з приводу невірної кваліфікації дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187 КК України, скільки відсутні відповідні кваліфікуючи ознаки цього злочину, то вони спростовуються повністю, в тому числі, дослідженими в суді першої інстанції висновками судово-медичних експертиз № 02 та № 03 від 1 лютого 2014 року, згідно яких у потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 були виявлені тяжкі тілесні ушкодження, настання яких передувало дії вогню. А причиною їх смерті стало гостре отруєння окисом вуглецю. (т. 2, ас. 133-139, 140-145).

Згідно описової частини судово-медичної експертизи № 03 від 1 лютого 2014 року, експертне дослідження розпочато 2 січня 2014 року о 12.00-14.00 годині, для проведення експертизи доставлено труп ОСОБА_19 , 1977 року народження. Підставою для проведення експертизи є постанова слідчого, згідно якої 2 січня 2014 року до Вільнянського РВ надійшла заява від ОСОБА_15 про те, що він виявив два трупи ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_2 .

Як в суді першої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_15 стверджував, що він на місті події впізнав серед вбитих свого сина та його співмешканку ОСОБА_19 .

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про відсутність будь-яких сумнівів з приводу того, що з місця події до ЗОБ СМЕ для проведення експертного дослідження були доставлені саме трупи ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а апеляційні доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_14 з приводу неналежності в якості доказів висновків СМЕ та похідних від них даних, є необґрунтованими.

Що стосується фактичних обставин заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, то вони встановлені під час досудового розслідування та доведені в суді першої інстанції стороною обвинувачення належними доказами.

Так, згідно досліджених судом першої інстанції висновків СМЕ № 77 від 10 лютого 2014 року, № 78 від 11 лютого 2014 року № 52 від 7 лютого 2014 року та № 53 від 5 лютого 2014 року пошкодження на шкіряних фрагментах з трупів ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , могли бути завдані дією ребра тупого предмета, при цьому не виключається, що ці ушкодження були завдані степлером. Не виключається, що забійна рана лівої тім`яної обласні голови ОСОБА_18 та рана в області голови ОСОБА_19 були завдані одним з фрагментів дерев`яної палиці, вилученої при огляді місця події (т. 2, ас. 163-164, 166-167, 160-162, 218-220).

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 не оспорював того, що саме він підпалив тіла потерпілих, при цьому показав, що бензин вилив на них не навмисно. Разом з тим така версія обвинуваченого спростовується висновками дослідженої в суді першої інстанції пожежотехнічної експертизи № 9 від 25 березня 2014 року, згідно якої причиною пожежі у будинку АДРЕСА_2 став занос вогневого джерела запалювання з ознаками підготовки умов для активного розвитку пожежі. Механізм виникнення пожежі був наступний: на тіла ОСОБА_18 та ОСОБА_19 був вилитий бензин, після чого за допомогою вогневого джерела займання (сірник або запальничка) було здійснено запалювання його парів. На місці події знаходились два осередки пожежі, які розташовувались на передніх частинах тулубів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (т. 3, а.с. 4-12).

Таким чином, вказаною експертизою встановлено, що бензин був розлитий не в результаті випадкової, необережної дії, а безпосередньо на тіла потерпілих, про що свідчить наявність двох окремих осередків пожежі, які розташувались на передніх частинах тулубів потерпілих.

Згідно дослідженого в судовому засіданні суду першої інстанції висновку судової-молекулярно-генетичної експертизи № 1 від 15 січня 2014 року, на кришці полімерної каністри, вилученої при огляді місця події 2 січня 2014 року, виявлені клітини особи чоловічої генетичної статі, які співпадають з генетичними ознаками букальних тканин ОСОБА_10 (т. 2, а.с.262-269). З висновку судово-хімічної експертизи № 4 від 21 січня 2014 року вбачається, що на внутрішні поверхні полімерної каністри ємністю 5 л. виявлено сліди зміненого бензину (т.2 а.с.270-275).

Висновки наведених експертиз у сукупності з даними, отриманими під час проведення слідчого експерименту, висновками судово-медичних експертиз, якими встановлено причинну смерті потерпілих в достатній мірі доводять вину ОСОБА_10 у вчиненні ним вбивства потерпілих ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 шляхом їх підпалу.

Під час затримання ОСОБА_7 було проведено його особистий обшук та у нього було вилучено сумку, в якій знаходились в тому числі, півтори пачки маргарину "Olkom", пачка майонезу "Добрий кухар", томатна паста "Господарочка", пельмені вроздріб, курячі нутрощі, копчена риба та картопля вагою 4 кг. (т. 3 а.с. 163-166).

Серед вказаних речей потерпілий ОСОБА_15 впізнав пачку майонезу та томатну пасту, як речі, які належали його сину ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 102-113).

Оцінивши на вимогу процесуального закону вищевказані надані стороною обвинувачення докази, які відповідають критеріям допустимості та належності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що характер дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виявилися у тому, що вони вчотирьох разом одночасно в нічний час направилися до будинку потерпілих, заздалегідь узявши із собою металевий будівельний степлер, яким можна спричиняти важкі травми, після чого узгоджено вдерлися у будинок потерпілих, незважаючи на їх заперечення, завдали їм тілесних ушкоджень та заволоділи їх майном, свідчить про наявність між ним попередньої змови щодо вчинення розбійного нападу.

Характер дій обвинуваченого ОСОБА_10 , який після вчинення розбійного нападу облив непритомних потерпілих всередині будинку бензином з каністри та підпалив, після чого залишив місце пригоди, свідчить про його намір позбавити їх життя, завдавши їм особливі страждання та біль, з метою приховати вчинений розбійний напад.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають встановленим фактичним обставинам кримінального провадження та є доведеними стороною обвинувачення в суді.

З огляду на наведене, судова колегія також вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників про невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи.

Що стосується безпосередньо апеляційних доводів адвокатів про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені органом досудового розслідування та судом, які тягнуть скасування вироку, то з такими доводами колегія судді не погоджується також з наступних підстав.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 зазначає про позбавлення його підзахисного права на захист під час проведення досудового розслідування.

Разом з тим, відповідно до п. 121 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування в якості захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 згідно постанови слідчого було залучено 3 січня 2016 року (т. 1 а.с. 24).

Слідчий експеримент 3 січня 2014 року було проведено із ОСОБА_9 за участю в якості його захисника адвоката ОСОБА_13 (т. 3, а.с. 98-105).

Листами від 5 січня 2014 року та від 22 лютого 2014 року саме як захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 слідчим було повідомлено про призначені експертизи, з вказаними листами адвокат ОСОБА_13 згідно його розписки був ознайомлений без жодних зауважень (т. 2, а.с. 200-205).

На результати проведення будь-яких слідчих дій, які були проведені зі ОСОБА_9 без участі захисника, суд у вироку не посилався.

Призначення слідчим експертизи є процесуальною, а не слідчою дією, під час якої обов`язкова участь захисника підозрюваного.

Адвокат ОСОБА_13 зазначає в апеляційній скарзі, що з 5 січня 2014 року і по 21 лютого 2014 року слідчі дії були проведені із порушенням вимог кримінального процесуального закону, а всі отримані в результаті їх проведення докази є недопустимими. Разом з тим, захисник не зазначає, які саме слідчі дії були проведені зі ОСОБА_9 у цей період із порушенням його права на захист та які саме результати слідчих дій суд поклав в основу обвинувального вироку щодо цієї особи.

Що стосується апеляційних доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_14 щодо відібрання біологічних зразків у ОСОБА_10 без участі захисника, що як вважає адвокат, свідчить про недопустимість висновків проведених експертиз як доказів вини, то судова колегія вважає ці доводи також необґрунтованими з огляду на наступне.

Джерело походження біологічних зразків від підозрюваного ОСОБА_10 підтверджено наданим суду стороною обвинувачення постановою прокурора від 3 січня 2014 року про відбір біологічних зразків та протоколом про отримання біологічних зразків, підписаним підозрюваним ОСОБА_10 без зауважень (т. 2, а.с. 258-259).

Жодних пояснень під час проведення вказаної процесуальної дії, які сторона обвинуваченням могла б використати в якості доказу вини, підозрюваний ОСОБА_10 не давав.

Обґрунтовуючи цей апеляційний довід, адвокат ОСОБА_14 посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_10 не є фахівцем та не міг проконтролювати вірність відбору, упаковки та консервування зразків та інше, разом з тим, як під час досудового розслідування, так і в суді захисник не проявив відповідної ініціативи як сторона захисту про повторне відібрання зразків, призначення експертиз.

Що стосується апеляційного доводу адвоката ОСОБА_14 з приводу недопустимості в якості доказу висновків генетичної експертизи, якою встановлено наявність генетичних клітин ОСОБА_10 на кришці каністри, оскільки він брав у руки на вимогу слідчого цю каністру 3 січня 2014 року під час проведення слідчого експерименту, то вони повністю спростовані матеріалами провадження.

Так, згідно описової частини судової молекулярно-генетичної експертизи № 1 від 15 січня 2014 року, експерту для дослідження надані виключно речі, які були вилучені під час огляду місця події 2 січня 2014 року. Окрему кришку каністри, як про це зазначає адвокат, дійсно не вилучали, разом з тим, згідно експертизи каністра була надана експерту закритою цією кришкою (т. 2, а.с. 262-269).

Адвокати ОСОБА_13 та ОСОБА_11 в своїх апеляційних скаргах зазначають, що вирок підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які на їх думку, полягають в тому, що відсутній технічний запис підготовчого судового засідання.

З вказаним апеляційними доводами судова колегія не може погодитись з наступних підстав.

Так, відповідно до матеріалів судового провадження, 13 серпня 2014 року дійсно було проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого було прийнято рішення про призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні. Вказане рішення суду окремому оскарженню не підлягає, разом з тим жодних заперечень щодо процедури проведення підготовчого судового засідання та прийнятого судом рішення адвокатами до апеляційної скарги на вирок не включено.

Крім того, журнал підготовчого судового свідчить, що судове засідання 13 серпня 2014 року було проведено у період часу з 11.49 години до 14.07 години (т. 1 а.с. 114-118).

Згідно довідки секретаря судового засідання, не вдалося зберегти на технічному носії аудіозапис не всього підготовчого судового засідання, а лише його частини з 11.49 по 12.19 години (т. 1, а.с. 113).

Аудіозапис підготовчого судового засідання від 13 серпня 2014 року, наявний на технічному носії, доданому до тому № 4 провадження, свідчить, що дійсно він розпочинається о 12 годині 53 хвилини з оголошення судом ухвали, постановленої внаслідок розгляду заяв адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про неправильну правову кваліфікацію (т. 1, а.с. 102-108). Вказана ухвала суду на письмовому носії наявна в матеріалах провадження на а.с. 109 тому 1. Рішення, прийняте судом окремому оскарженню не підлягає, а доводи, викладені в заявах адвокатів, фактично в наступному були предметом розгляду судом першої інстанції обвинувачення по суті, і з висновкам суду першої інстанції про юридичну кваліфікацію вчинених обвинуваченим злочинів судова колегія погоджується повністю.

Також, як вбачається з журналу підготовчого судового засідання, в тієї частині судового засідання, аудіозапис якої не вдалося зберегти на технічному носії, судом було розглянуто та задоволено клопотання адвоката ОСОБА_23 про долучення до матеріалів провадження копії свідоцтва про народження та копії довідки МСЕК. Долучені згідно ухвали суду вказані документи наявні в матеріалах провадження (т. 1, ас. 100, 101).

Розписки про отримання обвинуваченими та їх захисниками пам`яток про права та обов`язки наявні в матеріалах провадження (т. 1 а.с. 93-94).

Інша частина підготовчого судового засідання зафіксована на технічному носії, доданому о матеріалів провадження.

Крім того, ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені та їх захисники не заперечували факту проведення підготовчого судового засідання 13 серпня 2014 року в повному обсязі та вчинення під час його проведення вказаних вище процесуальних дій.

Таким чином, формально заперечуючи відповідність до вимог закону проведення вказаного підготовчого судового засідання з огляду на відсутність частини його аудіозапису на технічному носії інформації, захисники не вказали на невідповідність даних, що містяться в журналі в повному обсязі, та не заперечували результатів проведення цього судового засідання.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах судового провадження наявний журнал судового засідання від 13 серпня 2014 року, до матеріалів судового провадження додані технічні носії інформації, в яких містяться аудіозаписи судових засідань, в тому числі і засідання від 13 серпня 2014 року, який не містить аудіозапис лише частину судового засідання, яку згідно довідки секретаря відновити неможливо з технічних причин, захисники не заперечують факт проведення вказаного судового засідання у відповідності із журналом судового засідання, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції із призначенням нового судового розгляду не існує, а апеляційні скарги захисників з цих підстав задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників стосуються доведеності вини та кваліфікації дій, які були предметом розгляду суду першої інстанції обвинувачення по суті, яким судом першої інстанції надано повну та вмотивовану оцінку, обґрунтовану дослідженими в повному обсязі належними та допустимими доказами, з якою повністю погоджується судова колегія апеляційного суду.

Покарання, призначені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідають вимогам ст. 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі зазначеного, керуючись 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційні скарги захисників - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення апеляційним судом, а засудженими ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4