Справа № 357/9229/16-к
У Х В А Л А
26 жовтня 2016 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`я Бистра Перечинського району Закарпатської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого Ужгородським міським судом Закарпатської області від 9.02.2015 р. за ст.ст. 185 ч.2,3 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, призваного на військову службу під час мобілізації 5 травня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою

У С Т А Н О В И В :
До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 , будучи призваним на військову службу під час мобілізації військовослужбовцем, проходячи її у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді старшого механіка-водія протитанкового артилерійського взводу 1 протитанкової батареї протитанкового артилерійського дивізіону, близько 19 години 25 грудня 2015 року в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що дислокувалась на той час по АДРЕСА_2 , та був відсутній на службі до 7 січня 2016 року, проводячи час на власний розсуд за місцем свого постійного проживання в с. Сюрте Ужгородського району Закарпатської області, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Близько 20 години 28 січня 2016 року солдат ОСОБА_4 повторно, в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка до 8 лютого 2016 року дислокувалась по АДРЕСА_2 . 25 жовтня 2016 року ОСОБА_4 доставлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону. Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, містяться в протоколах допитів свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , рапорті прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про неприбуття за викликом ОСОБА_4 , корінці повістки про виклик, листах Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, а також постанові про оголошення розшуку ОСОБА_4 та інших матеріалах справи. Таким чином, дії ОСОБА_4 підпадають під кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких. Таким чином, дії ОСОБА_4 підпадають під кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду. У зв`язку з чим, 26 серпня 2016 року прокурором повідомлено ОСОБА_4 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у порядку ст. 278 КПК України направлено останньому за місцем його реєстрації. ОСОБА_4 на виклики до органу досудового розслідування самостійно не з`являвся, про реальне місце свого мешкання, особистий номер телефону, за яким з останнім можливо зв`язатись, прокурору не повідомляв. У зв`язку з цим, 26 серпня 2016 року прокурором оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 , проведення якого доручено оперативному підрозділу Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області. 30 серпня 2016 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайсуду надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 25 жовтня 2016 року о 13 годині 30 хвилин солдат ОСОБА_4 доставлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_2 до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону та затриманий у порядку ст. 191 КПК України. Підставою застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також наявність наступних ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити наступні дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду для уникнення покарання за вчинення тяжкого злочину, оскільки ОСОБА_4 тривалий час на виклики до органу досудового розслідування самостійно не з`являвся, про реальне місце свого мешкання, особистий номер телефону, за яким з останнім можливо зв`язатись, прокурору не повідомляв. 3 серпня 2016 року дільничним офіцером поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на виконання доручення слідчого військової прокуратури Білоцерківського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_9 було вручено повістку гр. ОСОБА_4 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , про виклик до слідчого військової прокуратури Білоцерківського гарнізону на 09.00 год. 8 серпня 2016 року, проте у встановлений час ОСОБА_4 за викликом не прибув, причини не прибуття орган військової прокуратури не повідомив. Крім того, ОСОБА_4 вчинив злочин під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України (вирок Ужгородського міського суду Закарпатської області набрав законної сили 10 березня 2015 року), що може стати підставою до призначення реального покарання у вигляді позбавлення волі за інкримінований злочин; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом порушення покладених на нього процесуальних обов`язків та своєчасного прибуття за викликом до органу досудового розслідування; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_4 абсолютно не має соціальних зв`язків (родини, утриманців, житла тощо) за місцем проведення досудового розслідування. Можливості прибувати з місця проходження військової служби до органу досудового розслідування ОСОБА_4 не має через взяття підрозділами військової частини польова пошта НОМЕР_1 участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Також ОСОБА_4 у шлюбі не перебуває, сім`ю та постійне місце проживання не має, тобто не має жодних перешкод для продовження самовільного залишення військової частини та переховування від органів слідства та суду. З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок вчинення неправомірних дій ОСОБА_4 , прокурор вважає за необхідне застосувати до підозрюваного винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не забезпечить належну поведінку останнього та не унеможливить подальше вчинення ним кримінального правопорушення. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тобто тяжкого злочину, а також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині цього клопотання, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти цим ризикам.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного, захисника, які просять застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, дослідивши клопотання на додані до нього документи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного … у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. В ухвалі слідчого судді зазначаються які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави. Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів мінімальної заробітної плати. Слідчий суддя … зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність яких була доведена прокурором.

При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження обставини передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України; 2) наявність ризиків, передбачених ст.ст. 177 ч.1 п. 1,5 КПК України, на який вказує прокурор, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 5) продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; 3) недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, наявність ризиків передбачених п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, є: письмові докази, надані прокурором разом із клопотанням, які досліджені слідчим суддею.

Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України визнає, зазначивши, що вказаний злочин він вчиняв. Просить застосовувати стосовно нього запобіжний захід не пов`язаний із тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 має бути обраний запобіжний захід тримання під вартою, тому, що прокурором у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч.1 КПК України, обставини а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі його визнання винуватим у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України від 3 до 7 років позбавлення волі; вік підозрюваного; майновий стан підозрюваного; раніше судимий; відсутність міцних соціальних зв`язків у м. Біла Церква.

Слідчий суддя вважає, що клопотання захисника, підозрюваного про застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не підлягають задоволенню, оскільки, на переконання суду, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може запобігти ризикам, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Слідчий суддя вважає, що підстав не визначати розмір застави у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , які передбачені ст. 183 ч.4 п.1-3 КПК України не має.

При визначені для ОСОБА_4 розміру застави, слідчий суддя, враховує майновий стан підозрюваного, який є працездатним, раніше судимий, підозрюється у вчинені тяжкого злочину, вважає, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, а тому вважає для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір застави слід визначити у 300 розмірів мінімальної заробітної плати. При цьому слідчий суддя вважає, що саме вказаний розмір застави зможе достатньо забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків та не є для нього завідомо непомірним.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176,177 ч.1 п.1,5,178,182,183,193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, які обчислювати з моменту його фактичного затримання 25 жовтня 2016 р. о 13 годині 25 хвилин.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується о 13 годині 25 хвилин 23 грудня 2016 р.

Визначити заставу для ОСОБА_4 - 300 (триста) розмірів мінімальної заробітної плати - 413400 грн.

Підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Зобов`язати ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурору, слідчого судді, суду за першою їх вимогою, та у визначене ними місце, день та час.

У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин та не повідомив про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави, слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У задоволені клопотання захисника, підозрюваного ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, відмовити.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області