У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Веткорм» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільської районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого слідчого управління фінансових розслідувань Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить визнати строк на оскарження даної ухвали пропущеним з поважних причин, скасувати ухвалу слідчого судді, та повернути матеріали за скаргою в суд першої інстанції на новий розгляд.
Апелянт зазначає, що ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року її захисник отримав лише 09 березня 2016 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження почав перебіг саме з дня вручення йому копії ухвали, або підлягає поновленню через поважні причини.
За доводами ОСОБА_5 слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні її скарги, оскільки, на її думку, в результаті проведеного обшуку було вилучене майно ТОВ «Веткорм», яке не відноситься до переліку майна, зазначеного в ухвалі слідчого судді від 23 листопада 2015 року, та яке не стосується взаємовідносин ТОВ «Веткорм» з підприємствами, вказаними в вищезазначеній ухвалі слідчого судді.
Крім того, посилаючись на ст. 55 Конституції України, ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ОСОБА_5 вважає, що вона може оскаржити до суду дії службових осіб та рішення слідчого судді.
Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 .
Відповідно до положень ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як зазначено в ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Частинами 1, 2 ст. 309 КПК України визначений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування. Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають.
Таким чином, діючим кримінальним процесуальним законом визначений перелік рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку і до цього переліку не відносяться ухвали слідчого судді, прийняті за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого під час досудового розслідування, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Оскільки ОСОБА_5 подала скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, то відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України їй слід відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою.
Доводи апелянта про те, що Конституцією України, ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, гарантовано право на звернення до суду для захисту своїх прав, ніяким чином не протирічать прийнятим судами рішенням.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий суд.
Реалізуючи це право, ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що контроль за дотриманням уповноваженими службовими особами під час проведення досудового розслідування прав, свобод та інтересів осіб закінчується прийняттям рішення слідчим суддею, окрім випадків, передбачених законом. Крім того, ОСОБА_5 не позбавлена права захищати свої інтереси в подальшому на інших стадіях кримінального провадження, чи в порядку не кримінального судочинства.
На думку колегії суддів, положення ч. 3 ст. 307, ст. 309 КПК України не протирічать загальним засадам кримінального провадження, а тому підстав для застосування ч. 6 ст. 9, ст. 7 КПК України немає.
Керуючись ст.ст. 309, 392, 399 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Веткорм» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільської районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Копію цієї ухвали та апеляційну скаргу ОСОБА_5 негайно надіслати останньому.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3