А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04.12.2013 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: Животова Є.Г. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2, при секретарі судового засідання Головець М.А., за участі прокурора Дьоміної І.Ю., підсудного ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 та підсудного ОСОБА_3 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2012, яким громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не судимого визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК України у вигляді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією предметів контрабанди та з конфіскацією майна, за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на пять років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією предметів контрабанди та з конфіскацією майна.

Початок строку відбуття засудженим покарання постановлено обчислювати з моменту його затримання 18.02.2011 (Т.1, а.с. 82).

Речові докази: 5 пістолетів «Форт 14ТП» 9х18 мм, серійні номери: Ж 0280, Ж 0221, Ж 0189, Ж 0122 та Ж 0227 звернуто в дохід держави з їх залишенням в розпорядженні управління контррозвідки СБ України у Західному регіоні, компакт-диск «DVD-R» № 68 з файлами даних негласного аудіо- та відео спостереження (Т.2, а.с.81), роздруківки вхідних та вихідних телефонних зєднань з оптичним носієм цих даних в електронному вигляді (Т.2, а.с. 112-251,252) залишено зберігати при матеріалах кримінальної справи, зразок спеціального хімічного порошку «Люмінофор ФК-6», 4 тампони зі змивами з рук ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а також сумку (в якій знаходилися зазначені пістолети) постановлено знищити, мобільний телефон «Sony Ericsson C902» звернуто в дохід держави в порядку конфіскації майна; особисті документи ОСОБА_3: паспорт громадянина України серії ВО № 458037, виданий 07.05.1998, військовий квиток серії СО № 215509, виданий 10.04.2008, трудову книжку серії БТ-ІІ № 7629446, посвідчення водія серії ІКА № 204506 і талон до цього посвідчення серії ІКА № 470006, видані 09.02.2005 (Т.2, а.с. 97-101) постановлено зберігати при матеріалах кримінальної справи.

З ОСОБА_3 на користь Львівського НДІ судових експертиз стягнуто 1 465 грн. судових витрат, повязаних з проведенням криміналістичної експертизи спеціальної хімічної речовини від 08.04.2011 № 906 (Т.2,а.с. 37).

Запобіжний захід ОСОБА_3 (Т.1, а.с. 88-90) до набрання вироком законної сили залишено попередній, взяття під варту.

Згідно вказаного вироку (Т.4, а.с. 181-195) ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що він, проживаючи в ОСОБА_6 Республіці, в листопаді 2010 року вступив у злочинну змову з громадянами ОСОБА_7 «Б» та «З», матеріали відносно яких виділено в окреме провадження (далі громадяни «Б» та/або «З» відповідно), щодо незаконного придбання на території України вогнепальної нарізної зброї для подальшого її переміщення контрабандою, шляхом приховування від митного контролю або поза митним контролем, за межі України в ОСОБА_6 Республіку та подальшого її збуту на території країн Євросоюзу.

Роль ОСОБА_3 у злочинній змові щодо незаконного придбання вогнепальної зброї та у готуванні до її переміщення контрабандою за межі України полягала в тому, що він мав підшукати на території України продавців вогнепальної нарізної зброї, спільно з громадянами ОСОБА_6 Республіки «Б» та «З», провести переговори щодо прийнятної вартості, марок та технічних характеристик зброї, підшукувати можливі канали її контрабандного переміщення, придбавати зброю на обумовлених з продавцями умовах з метою подальшого її контрабандного переміщення спільно з громадянами «Б» та «З» з України в ОСОБА_6 Республіку.

З цією метою, в період з листопада 2010 року по лютий 2011 року, ОСОБА_3 підшукував на території України як осіб, які б змогли продати вогнепальну зброю, так і шляхи її незаконного переміщення через митний кордон.

Восени 2010 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_8 з проханням підшукати для нього продавців зброї.

ОСОБА_8 відіслав ОСОБА_3 до свого знайомого ОСОБА_9 і між двома останніми відбулась розмова з приводу придбання зброї.

ОСОБА_9 запропонував і в подальшому організував зустрічі ОСОБА_3 та громадянина «З» з ОСОБА_10 і працівником правоохоронного органу ОСОБА_11, які діяли під прикриттям з метою зясування намірів ОСОБА_3, встановлення його співучасників та документування їх діяльності.

07.11.2010 в ресторані «Колиба», що в м. Ужгороді, по вул. Цегольнянській, ОСОБА_3 та громадянин «З» зустрілися з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та проводили переговори стосовно можливості придбання на території України пістолетів, їх марок, технічних характеристик, обємів поставок та вартості.

При цьому ОСОБА_3 одночасно виступав в якості перекладача у громадянина «З».

Також ОСОБА_3 цікавився та обговорював можливі шляхи незаконного переміщення зброї через митний кордон України.

При наступній зустрічі, яка відбулась 21.11.2010 поблизу ресторану «Європа», що в м. Ужгороді, по вул. Собранецькій, ОСОБА_3 цікавився можливістю придбання та ціною пістолетів українського виробництва, однак згодом через ОСОБА_9 відмовився від придбання зброї з тих причин, що вказаних громадян ОСОБА_6 Республіки не влаштувала вартість зброї.

Продовжуючи свої дії, в грудні 2010 року ОСОБА_3 неодноразово намагався залучити до пошуку продавців зброї та сприяння у її придбанні ОСОБА_5, який 28.01.2011 звернувся із заявою про підготовлюваний злочин до правоохоронного органу та надав згоду на участь в оперативно-розшукових заходах і припиненні злочину.

29.01.2011 під час зустрічі в кафе у торгівельному комплексі «Дастор», що по вул. Собранецькій, 89, в м. Ужгороді, ОСОБА_3 від імені громадян «Б» та «З» замовив у ОСОБА_5 5 бойових пістолетів «Форт» за ціною 600 доларів США за одну одиницю зброї, обговорив з ним можливі шляхи її контрабанди та цікавився новими каналами незаконного переміщення зброї через митний кордон України.

18.02.2011, біля 13 год. 10 хв., на автостоянці біля торгівельного комплексу «Дастор» під час передачі ОСОБА_5 ОСОБА_3 5-ти пістолетів «Форт» моделі « 14ТП» кал. 9 мм, серійні номери: Ж 0280, Ж 0221, Ж 0189, Ж 0122, Ж 0227 вони обидва були затримані співробітниками УВКР СБУ в Західному регіоні та УСБУ в Закарпатській області.

Захисник ОСОБА_4 та його підзахисний ОСОБА_3, а також прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_12 подали апеляційні скарги на вказаний вирок суду.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що судом першої інстанції допущено порушення кримінально-процесуального закону (1960 року) в частині помилкового посилання у мотивувальній частині вироку на вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК України разом з громадянами ОСОБА_6 Республіки «З» та «Б». Згідно вимог ст.334 КПК України (1960 року), «якщо по розглянутій кримінальній справі не всі особи притягнуті до кримінальної відповідальності, розгляд такої справи провадиться тільки відносно підсудних, а тому у вироку вказується, що підсудний вчинив конкретні дії з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження».

Тому суд повинен був в мотивувальній частині вироку посилатися не на громадян ОСОБА_6 Республіки, позначених відповідними літерами, а на осіб, «щодо яких матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження».

З цих підстав просить вказаний вирок змінити, виключити з його мотивувальної частини посилання на співучасників злочину, як громадян ОСОБА_6 Республіки, позначених літерами «Б» і «З», із зазначенням, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК України в групі з особами, щодо яких матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження.

Захисник ОСОБА_4 та підсудний ОСОБА_3 в поданій ними апеляції вказують на те, що судом першої інстанції допущено порушення кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок; також судом допущені: однобічність та неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи; неправильне застосування кримінального закону; призначене ОСОБА_3 покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

Вказуючи на незаконність вироку з обґрунтуванням своїх доводів, апелянти сторони захисту зазначають наступне.

Так, показання ОСОБА_3 у свій захист не спростовані, наявні у справі як основні докази обвинувачення показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_5 та ОСОБА_13 є неспроможними, оскільки походять від самого ОСОБА_3, який свідомо і вимушено вводив їх в оману щодо своїх намірів та можливостей і дав про це докладні показання слідчому і суду. Окрім цього, свідки ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_11 і ОСОБА_10 зацікавлені в результатах розгляду справи, оскільки перший є співробітником УСБУ в Закарпатській області, решта також діяли в інтересах цього правоохоронного органу, провокували ОСОБА_3 на вчинення злочину, а ОСОБА_5, окрім цього, винен підсудному 600 доларів США, а тому зацікавлений уникнути повернення цього боргу.

Інші надані стороною обвинувачення докази, в тому числі і показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на очних ставках з ОСОБА_3, також не спростовують показань останнього про фактичні обставини справи, зокрема про те, що він тільки підшукував продавців зброї і ні про що інше ні з ким не домовлявся, зброї не придбав і придбавати не збирався, оскільки був затриманий без неї і без грошей.

Показання співробітників УСБ України в Закарпатській області ОСОБА_15 та ОСОБА_16, протоколи впізнання по фотознімках та за результатами проведення оперативно-розшукових заходів, відео- та аудіозаписи здобуті без додержання встановленого кримінально-процесуальним законом порядку і є недопустимими доказами.

Судом постановлено вирок на припущеннях.

При призначенні підсудному покарання за ст.263 КК України судом не враховано особи ОСОБА_3, зокрема його визнання вини в готуванні до придбання зброї та щире каяття, вчинення злочину вперше, позитивні характеристики з місця проживання та роботи, а також певні дії осіб, які намагалися продати зброю підсудному, факт перебування ОСОБА_3 під вартою в місцях позбавлення волі протягом 1 року і 9 місяців.

З урахуванням наведеного, захисник та його підзахисний просять апеляційний суд: «виключити епізод» (визнати невинуватим ОСОБА_3А.) по обвинуваченню підсудного за ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК України (закрити провадження у кримінальній справі) за недоведеністю вини, перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.1 ст.263 КК України на ч.1 ст.14 ч.1 ст.263 КК України готування до придбання зброї; на підставі ст.75 КК України, з урахуванням особи ОСОБА_3 та обставин вчинення злочину, звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням та зі встановленням йому іспитового строку.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора з наведених у ній підстав, заперечила повністю проти апеляції захисника, пояснивши, що така є безпідставною, пояснення підсудного та його захисника, які також підтримали подану ними апеляцію, просили вирок суду змінити з наведених у апеляції захисту доводів, не заперечили проти апеляції прокурора, частково провівши судове слідство з допитом свідків: ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_17 та ОСОБА_5, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово підсудного, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а апеляційну скаргу сторони захисту слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст.67 КПК України (1960 року) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази для суду не мають наперед встановленої сили.

Судом першої інстанції ретельно вивчено та перевірено усі здобуті в кримінальній справі докази та в частині доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні ним передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК України постановлено законний і обґрунтований вирок.

Зазначені вище доводи апеляційної скарги прокурора спростовуються самим вироком, в мотивувальній частині якого чітко зазначено, що підсудний ОСОБА_3 вступив у злочинну змову, а отже і готувався до передбаченого ч.2 ст.201 КК України злочину саме з особами громадянами ОСОБА_7 «Б» та «З», матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, а тому ця апеляційна скарга є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Що стосується апеляційної скарги сторони захисту, наведені у ній доводи щодо недоведення обвинуваченням вини ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК України не знайшли свого підтвердження, виходячи з наступного.

З наданих ОСОБА_3 суду першої інстанції показань (відображені в протоколі судового засідання від 10.05.2012 в Т.4, на а.с. 166-169), зокрема, йдеться про наступне.

Проживаючи в ОСОБА_6 Республіці, в листопаді 2010 року він познайомився з громадянами «Б» та «З», які часто їздили в Ужгород. Влітку цього ж року він в черговий раз приїхав в м. Ужгород, де в готелі «Закарпаття» познайомився з молодим хлопцем з Луганщини на імя ОСОБА_10, який повідомив, що його знайомі мають намір придбати зброю та запропонував ОСОБА_3 знайти для продажу пістолети, після чого вони обмінялися номерами телефонів і розійшлись.

Під час зустрічі зі своїм знайомим, ОСОБА_8, ОСОБА_3 згадав про ОСОБА_10 і попросив першого підшукати продавця зброї та про нібито намір її вивезення в ОСОБА_6 Республіку. В дійсності такого наміру у підсудного не було, оскільки він не хотів розповідати ОСОБА_8 про особу на імя ОСОБА_10.

ОСОБА_8 відіслав підсудного до ОСОБА_9, який в свою чергу запропонував ОСОБА_3 познайомитися з «авторитетним» продавцем зброї на прізвисько «Гріня» - ОСОБА_11

Оскільки ОСОБА_3 сам побоювався йти на призначену в ресторані «Колиба» зустріч, він запросив із собою громадянина ОСОБА_7 «З», з яким під час зустрічі робив вигляд, що нібито погоджує усі питання.

Під час наступної зустрічі з ОСОБА_11 поблизу ресторана «Європа» в м. Ужгороді 21.11.2010 підсудний злякався, оскільки усвідомив, що перший займається продажем зброї великими партіями, але продовжував вести перемовини, видаючи себе за солідного покупця та про наміри перевезти зброю на територію ОСОБА_7 для її реалізації на території Євросоюзу.

Після цього він через ОСОБА_9 відмовився від зустрічей та угоди щодо закупівлі зброї.

В січні 2011 року ОСОБА_3 приїхав в м. Ужгород, де зустрівся з ОСОБА_5, який боргував йому гроші і попросив повернути йому борг, але отримав відмову, оскільки останній не мав грошей і почав наштовхувати його на розмову стосовно придбання зброї.

ОСОБА_3 вирішив відшукати ОСОБА_10 і познайомити його з ОСОБА_5

29.01.2011 під час зустрічі з ОСОБА_5 на 2 поверсі супермаркету «Дастор» ОСОБА_3 свідомо обманув першого про нібито намір перевезти зброю в ОСОБА_7 і домовилися зустрітися через тиждень, однак в обумовлений час не приїхав, оскільки не міг «звязатися» з ОСОБА_10.

14.02.2011 підсудний з громадянином «З» приїхав до супермаркету «Дастор» з метою купити продукти харчування, де разом зустрілися з ОСОБА_5 і обговорили ціну придбання зброї. 17.02.2011 ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_5, який засобами звязку повідомив, що у нього вже є зброя, однак на прохання зустрітися відмовився, оскільки не міг «звязатися» з ОСОБА_10, хоча згодом, після вмовлянь ОСОБА_5, погодився на зустріч наступної доби.

18.02.2011, біля 13 год., на автостоянці вказаного супермаркету ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_5, який запропонував йому присісти в його автомобіль, і там, не зважаючи на те, що підсудний відмовився купувати зброю, оскільки не мав грошей, ОСОБА_5 почав передавати йому сумку з пістолетами. Оскільки ОСОБА_3 не хотів брати сумку, ОСОБА_5 поставив її йому на коліна, після чого перший скинув її, вийшов з автомобіля, однак через кілька метрів був затриманий працівниками УСБ України.

Щодо наміру продати зброю на території ОСОБА_7 і наявність звязків з «серйозними людьми» на території цієї країни, залучення громадянина ОСОБА_6 Республіки до переговорів, то про це він неправдиво повідомив, оскільки бажав створити серйозний імідж своєї особи, як покупця та знизити ціну зброї в ході переговорів, а також справжній намір продаж зброї на території України.

Разом з тим, не зважаючи на заперечення ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК України злочину, така підтверджується як матеріалами кримінальної справи, ретельно перевіреними та яким надана правильна оцінка судом першої інстанції, так і показаннями допитаних апеляційним судом свідків: ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_17та ОСОБА_5, якими спростовується висунута в суді першої інстанції зазначена вище версія підсудного, зокрема й про те, що він нібито навмисно обманював ОСОБА_8 про існуючі наміри вивезти зброю саме у ОСОБА_7, оскільки не хотів йому розповідати про особу на імя ОСОБА_10 з Луганщини та про намір продати зброю саме останньому на замовлення знайомих «Олега».

Зазначену особу на імя «Олег» ОСОБА_3 не ідентифікував, не надавши стосовно цієї особи інформації органу досудового слідства для вжиття останнім заходів зі встановлення його особи, такий жодного разу не був допитаний ні під час досудового, ні судового слідства.

Викликають сумніви і надані в суді показання підсудного про те, що він під час зустрічі в ресторані «Колиба» з «авторитетним продавцем зброї» ОСОБА_11 (зустріч з яким організував ОСОБА_8 через ОСОБА_9Т.) 07.11.2010 нібито побоювався бути на ній сам, через що запросив піти з ним громадянина ОСОБА_7 «З», з яким він приїхав до м. Ужгорода та який під час зустрічі робив вид, що він нібито погоджує з ним всі питання.

Надавши суду такі показання (стосовно вказаних побоювань), ОСОБА_3 в той же час показав, що зявлявся на зустрічі (щодо перемовин з придбання зброї) з громадянином «З» і повідомляв намір продати зброю саме на території ОСОБА_7, оскільки бажав створити серйозний імідж своєї особи, як покупця та знизити ціну зброї в ході переговорів, а також приховати справжній намір продаж зброї на території України.

Отже, показання підсудного в цій частині (стосовно мотивів введення в оману учасників перемовин з приводу нібито наявності намірів придбання зброї громадянами ОСОБА_7) містять певні розбіжності (в першому випадку йдеться про обман внаслідок певних побоювань підсудним продавця зброї, в другому створення відповідного іміджу з метою зменшення вартості зброї).

Те саме стосується й показань ОСОБА_3 стосовно перемовин з ОСОБА_5 в кафе на другому поверсі ТЦ «Дастор» 29.01.2011, з яких слідує, що він нібито свідомо ввів в оману останнього про намір переміщення зброї в ОСОБА_7.

Апеляційний суд визнає такі показання підсудного надуманими, які спростовані наступними доказами.

З показань самого ж ОСОБА_3 вбачається, що 14.02.2011 він приїжджав в м. Ужгород саме з громадянином «З», разом зустрілися з ОСОБА_5 в супермаркеті «Дастор», де обговорювали питання щодо вартості зброї, яку слід було придбати.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив надані ним в суді першої інстанції показання: йому на мобільний телефон зателефонував знайомий ОСОБА_8, який попередив, що до нього може звернутись ОСОБА_3, який підшуковує продавців вогнепальної зброї.

ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_9 з проханням допомогти йому підшукати на території України продавців зброї.

Після такого звернення він зателефонував до свого знайомого ОСОБА_11, будучи впевненим, що він є діючим співробітником міліції (УБОЗу) та повідомив його про це, а в подальшому діяв за його вказівками з метою викриття та припинення злочинної діяльності ОСОБА_3 та громадян ОСОБА_6 Республіки.

Він організував зустрічі ОСОБА_3 та громадянина «З» з ОСОБА_11, які відбулись 07.11.2010 в ресторані «Колиба» та 21.11.2010 біля готельного комплексу «Європа». Під час проведення зустрічей особисто присутнім не був.

Свідок ОСОБА_13, працюючий в 4-му відділі УВКР СБУ в Закарпатській області, також повністю підтвердив надані ним в суді 1 інстанції показання. На початку листопада 2010 року в поле зору Управління військової контррозвідки Служби безпеки України у Західному регіоні потрапив громадянин України ОСОБА_3, як особа, яка підшукувала на території України продавців вогнепальної зброї з метою організації каналу її незаконного переправлення в ОСОБА_6 Республіку.

06.11.2010 до підрозділу УВКР СБУ в Західному регіоні звернувся громадянин України ОСОБА_11 із повідомленням про готування до злочину, у відповідності до якого особа на імя «Павло» підшукує на території України продавців зброї з метою її придбання та подальшого незаконного переміщення в ОСОБА_6 Республіку, у звязку з чим планує прибути разом із громадянами ОСОБА_6 Республіки на територію України.

Під час перевірки заяви ОСОБА_11 встановлено, що особою на імя «Павло» є громадянин України ОСОБА_3, однак, у звязку із недостатністю даних щодо його намірів та невстановлених на той час громадян ОСОБА_6 Республіки, було прийнято рішення про проведення заходів, спрямованих на встановлення осіб та документування їх протиправної діяльності.

Для цього було залучено громадянина України ОСОБА_11, який через свого знайомого ОСОБА_9 домовився про зустріч в ресторані «Колиба», яка відбулась 07.11.2010 pоку.

ОСОБА_11 до проведення зустрічі, в якості спеціаліста з озброєння залучив свого знайомого ОСОБА_10, який працював у мисливському магазині.

07.11.2010, під час зустрічі у ресторані «Колиба», що по вул. Цегельнянській, в м. Ужгороді, ОСОБА_3 разом із громадянином ОСОБА_6 Республіки «З» намагались замовити у ОСОБА_11 та ОСОБА_10 партію вогнепальної зброї пістолети марки «ПМ» з метою подальшого їх незаконного переправлення за межі території України в ОСОБА_6 Республіку.

Визначившись з маркою пістолетів, зазначені особи домовились про наступну зустріч, на якій мали обговорити питання оплати та передачі зброї, однак протягом 2 тижнів жодних даних ОСОБА_11 не надходило, у звязку з чим він звернувся до ОСОБА_9, щоб переконатися у серйозності намірів вищезазначених осіб та зясувати, чи не відмовились вони від своїх намірів.

Після цього ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що ОСОБА_3 має бажання зустрітись з приводу питання щодо придбання зброї.

21.11.2010 ОСОБА_11 та ОСОБА_3 зустрілись в м. Ужгороді біля готельно-ресторанного комплексу «Європа» в автомобілі ОСОБА_9

Під час зустрічі ОСОБА_3 змінив попереднє замовлення пістолетів марки «ПМ», зацікавившись пістолетами марки «Форт».

Через декілька днів ОСОБА_3 через ОСОБА_9 відмовився від угоди, пославшись на те, що його покупців не влаштовує запропонована ціна.

28.01.2011 до Управління військової контррозвідки у Західному регіоні, із заявою про злочин звернувся громадянин України ОСОБА_5, який повідомив, що до нього неодноразово звертався його знайомий громадянин України ОСОБА_3, який намагався залучити його до пошуку для нього продавців вогнепальної зброї.

При цьому, ОСОБА_5 стверджував, що ОСОБА_3 настоював на виконанні його прохання, користуючись наявністю у нього боргу перед ОСОБА_3 в розмірі 600 доларів США.

ОСОБА_5 повідомив про зустріч з ОСОБА_3, яка мала відбутись 29.01.2011 в ТЦ «Дастор».

Враховуючи, що ОСОБА_3 звертався саме до ОСОБА_5 з метою придбання у нього зброї чи підшукання ним продавців зброї, останнього було залучено до документування протиправної діяльності підсудного.

Наступного дня на другому поверсі у кафе торгівельного комплексу «Дастор» була проведена зустріч, в ході якої ОСОБА_3 обговорював з ОСОБА_5 питання придбання через нього бойових пістолетів різних марок з метою контрабандного їх переміщення через кордон та подальшого перепродажу в країнах Західної Європи через своїх знайомих громадян ОСОБА_6 Республіки «З» та «Б».

На вказаній зустрічі ОСОБА_3 домовився про придбання пістолетів «Форт» та погодив їх вартість, а також обговорював можливі шляхи їх контрабандного переміщення через кордон України.

02.02.2011 винесено постанову про проведення оперативно-розшукового заходу контрольне постачання.

Попередньо домовившись про зустріч, ОСОБА_3 та громадянин «З» зустрілись з ОСОБА_5 на другому поверсі кафе у торгівельному комплексі «Дастор».

На вказаній зустрічі ОСОБА_3 та громадянин «З» замовили 5 бойових пістолетів «Форт 14 М» за ціною 600 доларів США за одиницю зброї. Вони домовились також про те, що пістолети ОСОБА_5 передасть ОСОБА_3 в кінці тижня, а оплата за них мала бути проведена наступного дня після передачі пістолетів.

При цьому, в якості авансу за пістолети мав виступати борг ОСОБА_5 перед ОСОБА_3 в розмірі 600 доларів США.

17.02.2011 ОСОБА_3 приїхав в Україну, однак від зустрічі з ОСОБА_5 в цей день відмовився та запропонував зустрітись наступного дня.

Оскільки відповідно до попередньої домовленості в цей день мала відбутись передача замовленої зброї, перед безпосереднім проведенням зустрічі ОСОБА_5 вручено бойові пістолети «Форт 14 ТП 9x18 мм» кількістю 5 од., про що складений відповідний протокол.

Пістолети та сумка, в якій вони були розміщені, помічено спеціальним хімічним порошком та передані ОСОБА_5

18.02.2011, біля 13 год. 10 хв., на автостоянці біля супермаркету «Дастор», під час проведення контрольного постачання зброї, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 пять пістолетів «ФОРТ» і був затриманий співробітниками УВКР СБУ в Західному регіоні і УСБУ в Закарпатській області.

З показань свідка ОСОБА_5 слідує, що ОСОБА_3 неодноразово в ході особистих зустрічей з ним та за допомогою телефону просив знайти осіб, які зможуть продати йому бойові пістолети для їх подальшого переміщення в ОСОБА_6 Республіку.

Пістолети йому були потрібні «для людей в ОСОБА_7». Свої звернення ОСОБА_3 мотивував наявністю боргу перед ним в розмірі 600 доларів США.

28.01.2011 після неодноразових пропозицій ОСОБА_3 щодо сприяння йому у пошуку на території України продавців вогнепальної зброї, ОСОБА_5 з цього приводу звернувся із заявою до Управління ВКР УСБУ в Західному регіоні та надав добровільну згоду на участь в оперативно-розшукових заходах, які полягали у сприянні, документуванні та припиненні протиправної діяльності ОСОБА_3 та громадян «Б», «З».

Наступного дня зустрівся з ОСОБА_3 на другому поверсі в кафе торгівельного комплексу «Дастор», де підсудний підтвердив намір придбати вогнепальну зброю пістолети марки «Форт» та зазначив, що вказана зброя буде в подальшому неофіційно вивезена за межі території України в ОСОБА_6 Республіку. В ході зустрічі ОСОБА_3 повідомив про можливі способи контрабанди зброї, а також цікавився у ОСОБА_5, чи не володіє він інформацією з приводу інших шляхів контрабандного переміщення зброї.

Вони домовились про оплату в розмірі 600 доларів США за одиницю зброї, а також про першу партію зброї в кількості 5 од.

14.02.2011, в ході проведення зустрічі в кафе в торгівельному комплексі «Дастор», в м. Ужгороді, ОСОБА_3 і громадянин «З» обговорили з ОСОБА_5 деталі придбання раніше обумовленої партії бойових пістолетів «Форт» кількістю 5 од., та домовились про спосіб її передачі і оплати.

18.02.2011, о 13 год. 10 хв., на автостоянці біля супермаркету «Дастор» під час контрольного постачання зброї ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були затримані співробітниками УВКР СБУ в Західному регіоні та УСБУ в Закарпатській після отримання ОСОБА_3 попередньо замовленої ним вогнепальної зброї 5 пістолетів «ФОРТ 14 ТП 9x18 мм».

Свідок ОСОБА_10 підтвердив надані ним в суді 1 інстанції показання: 07.11.2010 він на прохання знайомого ОСОБА_11, з метою викриття та документування протиправної діяльності був залучений в якості спеціаліста з різних видів стрілецької зброї до проведення зустрічі в ресторані «Колиба»в м. Ужгороді.

Цього дня ОСОБА_3 разом із громадянином «З» проводили переговори щодо замовлення партії вогнепальної зброї пістолетів марки «ПМ», з метою їх подальшого незаконного переправлення за межі території України в ОСОБА_6 Республіку.

Під час зустрічі обговорювались питання можливості придбання пістолетів інших марок, калібру 9 мм.

ОСОБА_3 повідомив про можливі способи контрабанди зброї, а також цікавився чи не володіють вони інформацією з приводу інших шляхів контрабандного переміщення зброї, на що він та ОСОБА_11 сказали, що до контрабанди вони відношення не мають.

Визначившись із маркою пістолетів, з ними було домовлено про наступну зустріч, на якій мали обговорюватися питання оплати та передачі зброї, однак про подальший перебіг подій йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_8 показав, що восени 2010 року до нього звернувся його знайомий ОСОБА_3, який проживає в ОСОБА_7 і який намагався залучити його до підшукування продавців зброї.

На пропозиції ОСОБА_3 він відмовився та з метою припинення таких звернень надав йому номер телефону ОСОБА_9, як особи, яка можливо зможе йому допомогти.

Свідок ОСОБА_11 показав, що восени 2010 році до нього, як до співробітника УБОЗ УМВС України в Закарпатській області звернувся ОСОБА_9 та повідомив про звернення ОСОБА_3 з проханням допомоги у підшуканні продавців зброї.

06.11.2010 ОСОБА_11, як працівник правоохоронного органу, звернувся з відповідною заявою до управляння ВКР СБ України в Західному регіоні та висловив готовність сприяти в документуванні можливої протиправної діяльності осіб, про яких йому повідомив ОСОБА_9

07.11.2010 з метою встановлення намірів осіб, які мають наміри придбання зброї з організацією подальшого її переправлення через державний кордон України, а також зясування її виду, за сприяння ОСОБА_9 була організована зустріч в ресторані «Колиба» в м. Ужгороді, на яку в якості спеціаліста з озброєння запрошено ОСОБА_10, який мав допомогти ОСОБА_11 у документуванні протиправної діяльності ОСОБА_3 та громадян ОСОБА_6 Республіки.

На вказану зустріч разом з ОСОБА_3 приїхав і громадянин «З», які проводили перемовини щодо можливого замовлення партії вогнепальної бойової зброї пістолетів марки «ПМ», придбання пістолетів інших марок, калібру 9 мм.

ОСОБА_3 повідомив про можливі способи контрабанди зброї, а також цікавився, чи не володіють вони інформацією з приводу інших шляхів контрабандного переміщення зброї, на що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відповіли, що до контрабанди вони відношення не мають.

Визначившись із маркою пістолетів, з ними було домовлено про наступну зустріч, на якій мали обговорюватися питання оплати та передачі зброї.

21.11.2010 в м. Ужгороді, біля готельно-ресторанного комплексу «Європа», в автомобілі ОСОБА_9 відбулась зустріч ОСОБА_11 із ОСОБА_3, під час якої останній вирішив змінити замовлення пістолетів з марки «ПМ» на бойові пістолети «Форт».

Під час цієї розмови ОСОБА_3 дав зрозуміти, що бойові пістолети, після придбання на території України, через вищезазначених громадян ОСОБА_6 Республіки, будуть переправлені за її межі з метою перепродажу в країнах Західної Європи.

Однак пізніше ОСОБА_3 відмовився придбавати пістолети, зіславшись на те, що громадян ОСОБА_6 Республіки не влаштовує запропонована ціна.

Ці послідовні показання свідків співвідносяться між собою, не містять істотних розбіжностей і поряд з іншими зібраними у справі доказами, які в повній мірі враховано судом першої інстанції при постановленні оскарженого апелянтами вироку, викривають протиправні активні дії ОСОБА_3, повязані із готуванням до контрабанди зброї за попередньою змовою групою осіб ч.1 ст.14 і ч.2 ст.201 КК України, а тому обґрунтовано покладені в основу вироку.

У звязку із цим, дії обвинуваченого в зазначеній частині вірно кваліфіковано судом за названою нормою кримінального закону, що відповідає матеріалам кримінальної справи.

Разом з тим, у справі відсутні переконливі докази стосовно вчинення ОСОБА_3 передбаченого ч.1 ст.263 КК України закінченого злочину незаконне поводження з вогнепальною зброєю, що полягало в її придбанні без передбаченого законом дозволу.

Так, в суді не доведено обставин, про які йдеться в обвинувальному висновку та які б давали беззаперечні підстави вважати, що ОСОБА_3 під час передачі йому ОСОБА_5 за вищевказаних обставин зброї (5 пістолетів «Форт») мав реальну можливість розпорядитися нею обидвоє останніх були затримані безпосередньо в момент передачі підсудному ОСОБА_5 зброї в салоні вказаного легкового автомобіля і жодні докази сторони обвинувачення цього не спростовують.

З цих підстав вирок підлягає зміні з перекваліфікацією дій підсудного з ч.1 ст.263 КК України на ч.1 ст.14 і ч.1 ст.263 КК України готування (шляхом підшукування співучасників, змови на вчинення злочину) на придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З розяснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вбачається, що при призначенні покарання слід додержувати вимоги п.1 ч.1 ст.65 КК України. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Відповідно до ч.1,2 ст.68 КК України при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця. За вчинення готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Оскільки санкцією ч.1 ст.263 КК України (в ред. Закону від 15.04.2008 № 270-VI (до внесення змін Законом від 05.07.2012 № 5064-VI) передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до пяти років, апеляційний суд, з урахуванням положень ст.ст. 5,68 КК України, тяжкості злочину, особи ОСОБА_3, який позитивно характеризується, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.263 КК свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, вперше вчинив злочин, визнає, що необхідним і достатнім покаранням за цією нормою закону буде позбавлення волі в мінімальному розмірі; що стосується призначеного ОСОБА_3 судом першої інстанції покарання за ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК України з обранням його виду і міри, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, зокрема зазначені вище обставини, що помякшують вину підсудного та призначив таке в максимальних межах (6 років позбавлення волі в даному випадку є максимально можливим до призначення з урахуванням ч.2 ст.68 КК та санкції ч.2 ст.201 КК, яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років).

З цих підстав апеляційний суд вбачає за необхідне змінити вирок і в цій частині, оскільки призначене підсудному за ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК покарання за суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, в порядку п.1 ч.1 ст.373 КПК (1960 року) помякшити призначене ОСОБА_18 покарання, з його призначенням в межах мінімального строку, передбаченого санкцією ч.2 ст.201 КК, оскільки таке буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив два злочини, покарання йому слід призначити із застосуванням правил ч.1 ст.70 КК України, застосувавши інститут часткового складання покарань.

Підстав для застосування при призначенні підсудному покарання правил ст.ст. 69 або 75 КК України апеляційний суд не вбачає, оскільки ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК України не визнав та не розкаявся у вчиненому, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за цей злочин.

Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання слід рахувати з моменту його затримання, із зарахуванням в строк покарання час його перебування під вартою з 18.02.2011 по 18.02.2013 (протокол затримання від 18.02.2011 в Т.1, а.с. 82, ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2013 в Т.4, а.с. 230-237).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365-367,369,371-373 КПК України (1960 року), апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу підсудного та його захисника задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2012 щодо ОСОБА_3 змінити.

Визнати винуватим ОСОБА_3 за ч.1 ст.14 ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст.14 ч.2 ст.201 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією предметів контрабанди та з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці з конфіскацією предметів контрабанди та з конфіскацією майна.

Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання рахувати з моменту його затримання, зарахувавши в строк покарання перебування засудженого під вартою з 18.02.2011 по 18.02.2013.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді: