АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1577/2016 Категорія КК: ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0005848 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 24.12.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.03.2012 року умовно-достроково, на не відбутий строк покарання 1 рік 4 місяці та 17 днів; 26.04.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 26.06.2014 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 7 ЗУ «Про амністію»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст. 76 КК України обов`язки.

Судом вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_8 24 квітня 2016 року приблизно о 02 годині 30 хвилин перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення, ОСОБА_8 діючи з корисливих спонукань, підійшов до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в будинку АДРЕСА_2 , де впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, обрав об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходиться в даному кафе.

Перебуваючи біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у вищезазначеному будинку, ОСОБА_8 шляхом зламу рами вікна, яке розташоване на першому поверсі приміщення будинку, незаконно проник в приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в будинку АДРЕСА_2 , де оглянувши приміщення, підготував для викрадення майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: два пульти охорони вартістю 3000 гривень кожен, аудіоколонка вартістю 200 гривень, комп`ютерну мишку вартістю 50 гривень, а всього майна на суму 6 250 гривень.

В подальшому ОСОБА_8 , з причин, які не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки на місце приїхали співробітники поліції та затримали останнього у приміщенні вказаного кафе.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст. 75 КК України) та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Суд дійшов до помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та незаконно призначив йому невиправдано м`яке покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням.

Суд першої інстанції фактично не надав належної і достатньої оцінки обставинам вчинення інкримінованого злочину, даним про підвищену суспільну небезпечність особи винного та вчиненого ним діяння. Зокрема, ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності та відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі. Після цього, зухвало ігноруючи можливість призначення суворого покарання, обвинувачений вчинив новий злочин проти власності повторно.

Застосування до ОСОБА_8 суворих заходів кримінальної репресії за попередніми вироками не стримало його від спроб незаконно збагатитися за рахунок чужого майна. Викладене вказує, що обвинувачений наполегливо прагне вести злочинний спосіб життя та не бажає перевиховуватися.

За таких обставин, виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим. Суд першої інстанції не зміг навести належного обґрунтування на користь свого рішення про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, оскільки таких даних в ході судового розгляду кримінального провадження здобуто не було.

Таким чином до обвинуваченого незаконно застосовано ст. 75 КК України, яка не підлягала застосуванню.

Внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, ОСОБА_8 призначено явно несправедливе покарання із помилковим застосуванням ст. 75 КК України, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Враховуючи викладене, застосування судом положень ст. 75 КК України є безпідставним та необґрунтованим, а покарання, визначене вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 , необґрунтовано м`яке.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку, з наступних підстав.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначенні йому покарання не дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону ст. 75 КК України, ст. 370 КПК України, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого в цій частині рішення у кримінальному провадженні.

Так, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання неповно врахував фактичні обставини провадження, зокрема характер дій та спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, та дійшов необґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та безпідставно застосував до обвинуваченого ст. 75 КК України, мотивувавши своє рішення наявністю обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, та станом здоров`я матері, з якою обвинувачений разом проживає.

При цьому, суд першої інстанції не врахував під час призначення покарання обвинуваченому обтяжуючу обставину рецидив злочинів, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення в тому числі аналогічних корисливих злочинів проти власності та відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі, звільнився від відбування покарання умовно-достроково та в зв`язку з актом амністії, після чого вчинив новий злочин проти власності повторно, що свідчить про те, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання не буде відповідати вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

У вироку суду першої інстанції відсутній обґрунтований висновок про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, як це передбачено ч. 1 ст. 75 КК України.

Суд першої інстанції належним чином не мотивував підстави прийнятого рішення, не навів переконливих та достатніх доказів можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання, не встановлено таких підстав і при апеляційному розгляді кримінального провадження.

А тому, доводи апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 про необхідність скасування вироку суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 щодо ухвалення нового вироку в частині призначення виду та розміру покарання обвинуваченому в зв`язку з його м`якістю задоволенню не підлягає, оскільки ця вимога апеляційної скарги повністю відповідає за видом та розміром покаранню, призначеному судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України скасувати в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. ст. 75, 76 КК України. Вважати згідно з вказаним вироком суду засудженим ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду м. Києва може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

__________________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4