Справа № 439/1134/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/174/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, працюючого, неодруженого, раніше судимого:

09.06.2015 року Бродівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 190, ч.3 ст. 190 КК України на три роки позбавлення волі з іспитовим строком,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
вироком Бродівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання:

-за ст. 190 ч.3 КК України три роки один місяць позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покарання, визначеного вироком Бродівського районного суду Львівської області від 09.06.2015 року, остаточно визначено покарання - три роки один місяць позбавлення волі.

- за ст. 190 ч.2 ст. КК України - один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, ОСОБА_7 до призначеного покарання за ч.2 ст. 190 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 09.06.2015 р. з врахуванням застосування ч.4 ст. 70 КК України, та визначено остаточне покарання у виді трьох років два місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирався.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи судимим за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч. 3 ст. 190 КК України, на шлях виправлення не став і вчинив нові кримінальні правопорушення.

Так, 24.04.2015 року ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, зареєструвався користувачем електронного аукціону aukro.ua під логіном vlad_cheron та в цей же день скерував електронного листа із своєї електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 від імені користувача електронного аукціону aukro.ua ОСОБА_8 , електронна адреса якого " ІНФОРМАЦІЯ_3 " на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 користувачу електронного аукціону ОСОБА_9 , яка була переможцем торгів по лоту - орбітрека "Тоtаl Sроrt КЕ118", виставленому на торги користувачем ОСОБА_10 , у якому, назвавшись продавцем лоту, запропонував ОСОБА_9 перерахувати грошові кошти в сумі 1400 гривень за придбаний товар на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_11 у ПАТ КБ "ПриватБанк".

28.04.2015р. о 09.52 год. ОСОБА_9 , будучи впевненою у тому, що реквізити банківського рахунку надані їй продавцем лоту ОСОБА_10 , перерахувала кошти у сумі 1400 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_8 у ПАТ КБ "ПриватБанк".

В подальшому ОСОБА_12 , знаючи, що ОСОБА_9 перерахувала грошові кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_11 в сумі 1400 грн., зателефонував до останнього і обманув його, сказавши, що він перерахував грошові кошти для покупки мобільного телефона "Jiayu", виставленого на торги ОСОБА_11 , після чого домовився про зустріч з ним. При зустрічі ОСОБА_12 , оглянувши телефон, не придбав його, а забрав грошові кошти у ОСОБА_11 , які йому перерахувала ОСОБА_9 .

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свою протиправну діяльність, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, 25.04.2015 року зареєструвався користувачем електронного аукціону аukrо.uа під логіном pasha-raschuk та в цей же день скерував електронного листа із своєї електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_5 на електронну адресу babich ІНФОРМАЦІЯ_6 користувачу електронного аукціону ОСОБА_13 , який був переможцем торгів по лоту - планшета "Lenovo", виставленому на торги користувачем ОСОБА_14 , у якому, назвавшись продавцем лоту, запропонував ОСОБА_13 повідомити йому контактний номер телефону та адресу для зв`язку та відправлення купленого товару. Отримавши від ОСОБА_13 у відповідь електронне повідомлення із зазначенням контактного номеру телефону, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_13 про необхідність перерахування коштів у сумі 1900 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на його ім`я у ПАТ "Банк" "Транс".

27.04.2015р. о 12.30 год. ОСОБА_13 , будучи впевненим у тому, що реквізити банківського рахунку надані йому продавцем лоту ОСОБА_14 , перерахував кошти у сумі 1900 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ "Банк" "Транс" на ім`я ОСОБА_7 .

Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_7 заволодів ними та витратив на власні потреби, чим завдав ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 1900 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, шляхом незаконних операцій і з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 ч.3 КК України.

Також обвинувачений ОСОБА_7 03 липня 2015 року, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, зареєструвався користувачем електронного аукціону "aukro.uа" під логіном ОСОБА_15 .

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 скерував електронного листа зі своєї електронної адреси sacha ІНФОРМАЦІЯ_8 на електронну адресу " ІНФОРМАЦІЯ_9 " користувачу електронного аукціону ОСОБА_16 , який був продавцем лоту - "два мобільних телефони марки "Lenovo S668T" вартістю 2150 гривень за шт., загальною вартістю 4300 грн., у якому, назвавшись переможцем торгів по згаданому лоту ОСОБА_17 , запропонував ОСОБА_16 повідомити йому реквізити банківського рахунку, на який необхідно перерахувати кошти за куплений товар. Отримавши від ОСОБА_16 у відповідь електронне повідомлення із зазначенням платіжних реквізитів (рахунок № НОМЕР_3 відкритий у КБ "ПриватБанк" на ім`я ОСОБА_16 ), ОСОБА_7 зі своєї електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_10 надіслав на електронну адресу " ІНФОРМАЦІЯ_11 " користувачу електронного аукціону ОСОБА_17 , який був переможцем торгів по лоту - "два мобільних телефони марки "Lenovo S668T" вартістю 2150 гривень за шт., загальною вартістю 4300 грн., виставленому на торги ОСОБА_16 , у якому, назвавшись продавцем згаданого лоту ОСОБА_16 , запропонував ОСОБА_18 оплатити вартість лоту у сумі 4300 грн. на банківський рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у КБ "ПриватБанк" на ім`я ОСОБА_16 , реквізити якого йому були надані ОСОБА_16

04 липня 2015 року близько 12:00 год. ОСОБА_17 , будучи впевненим у тому, що реквізити банківського рахунку надані йому продавцем лоту ОСОБА_16 , перерахував кошти у сумі 4300 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_3 відкритий у КБ "ПриватБанк" на ім`я ОСОБА_16

04 липня 2015 року ОСОБА_7 , діючи з метою реалізації свого умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою під приводом отримання оплаченого товару, зателефонував до ОСОБА_16 та, назвавшись ОСОБА_17 , домовився про зустріч з останнім.

04 липня 2015 року о 18:00 год., зустрівшись на вул. С. Бандери у м. Львові із ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , назвавшись покупцем лоту ОСОБА_17 , під надуманим приводом відмовився від купівлі телефонів та попросив ОСОБА_16 повернути йому гроші у сумі 4300 грн.

ОСОБА_16 , будучи впевненим, що повертає кошти ОСОБА_17 , віддав ОСОБА_7 перераховані ОСОБА_17 кошти у сумі 4300 грн. Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_7 заволодів ними та витратив на власні потреби, чим завдав ОСОБА_17 матеріальної шкоди на суму 4300 грн.

Таким чином, своїми діями, що виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити такий та постановити по справі новий вирок, яким звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувати до нього ст. 75 КК України, призначивши йому іспитовий строк три роки, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає його особі.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що повністю визнав свою вину у вчиненні даних злочинів та щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю вчинених злочинів, практично повністю відшкодував матеріальні збитки потерпілим. Вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, оскільки по постійному місцю проживання характеризується з позитивної сторони та має офіційне місце праці, а також з часу вчинення останнього злочину більше жодних злочинів, правопорушень і проступків не вчиняв. Повністю усвідомив свої вчинки і зробив з цього відповідні висновки, а тому просить даний вирок змінити і надати йому можливість своєю працею і поведінкою виправитись, призначивши йому іспитовий строк три роки

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомленим про таке, що підтверджується розпискою про вручення повідомлення про судове засідання, тому судовий розгляд можливий у його відсутності.

Заслухавши доповідача, думку прокурора у справі ОСОБА_6 про залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладені у вироку і яким суд дав належну оцінку.

При цьому, кваліфікація дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам справи та ніким не оспорюється .

Що ж стосується виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, конкретних обставин справи та обставин, що пом`якшують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п. 3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, районним судом, на думку колегії суддів, враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому, обираючи вид та розмір покарання, судом першої інстанції вірно враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують покарання, а саме при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд також врахував особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, також ту обставину, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину.

Також, згідно п. 10 абзацу 4 вищезазначеної Постанови, передбачено, що у

разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди

мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

За таких обставин, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого та обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та прийшов до вірного переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства, та вірно призначив йому покарання у виді - трьох років два місяця позбавлення волі.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не встановлено, а тому апеляційна скарга є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Бродівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: