В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.05.2016 Справа №607/4455/16-к

Тернопільський міськрайонний суд

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 08 лютого 2016 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, одруженого, солдата військової служби за контрактом, прикомандированого в роту РХБЗ військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року),

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

ОСОБА_3 , уклавши контракт строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини пп НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06 березня 2015 року № 53 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та призначений на посаду бухгалтера 2 категорії фінансово економічної служби вказаної частини у військовому званні «солдат».

Він же, будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування військової частини пп НОМЕР_1 , не з`явився у визначений строк, тобто, 14 січня 2016 року о 08 год. 10 хв. на службу до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та не виконував службові обов`язки до 01 год. 20 хв. 22 квітня 2016 року (моменту затримання прикордонним нарядом у пункті пропуску «Краковець» при спробі перетину державного кордону України з Польщею), проводячи час на власний розсуд за місцем постійного проживання, що у АДРЕСА_1 , не вживаючи заходів для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року), за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Дав показання про те, що дійсно 14 січня 2016 року о 08 год. 10 хв. не з`явився у військову частину з причин озлоблення на свого командира. Лише 22 квітня 2016 року приблизно о 01:30 був затриманий на пункті пропуску «Краковець». У вчиненому щиро розкаявся та запевнив, що подібного більше не повторить. Бажає продовжити службу за контрактом, щоб загладити свою провину. На даний час він змінив посаду у військовій частині, виконання роботи за якою йому приносить задоволення. Просить суд не позбавляти його волі, зважити на те, що має на утриманні двох дітей.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року), як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, його негативну характеристику за місцем служби, та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Водночас, беручи до уваги дані про його особу, зокрема: те, що повністю визнав вину, злочин вчинив вперше; має на утриманні малолітню та неповнолітню дочок, відсутність скарг на його поведінку за місцем проживання, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без реального відбування покарання, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Також, для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 під час іспитового строку, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ст. 76 КК України.

Захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 слідчим суддею 22 квітня 2016 року, у виді домашнього арешту шляхом заборони залишати житло впродовж 22-07 год. до 13 червня 2016 року, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Долю документів та речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року), та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний ОСОБА_3 слідчим суддею 22 квітня 2016 року, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази та документи:

- матеріали службового розслідування, проведеного службовими особами в/ч пп В1428 за фактом нез`явлення в розташування в/ч ОСОБА_3 (відсутності на службі з 14 січня 2016 року по даний час) залишити там же;

- паспорт громадянина України ОСОБА_5 для виїзду за кордон № НОМЕР_2 та медичну карту амбулаторного хворого № 64317 ОСОБА_3 , - повернути останньому.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддя ОСОБА_1