УХВАЛА

21 червня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
-за ч.ч. 1,3 ст. 191; ч.ч. 2,3,4 ст. 358 КК України,-
в с т а н о в и в:
Перебуваючи в службовому відрядженні в зазначений час Поденежко проживав в номері готелю ПУ «Готель «Кооператор» вартість якого становила 580 грн. за добу та включала в себе сніданок вартістю 85 грн., загальна вартість яких за вказаний період становила 1360 грн.
Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.
Він же, повторно, діючи вищевказаним чином перебуваючи у службовому відрядженні з 20.01.2014 по 30.01.2014 та проживаючи в вищевказаному готелі, вартість якого становила 580 грн. за добу та включала в себе сніданок вартістю 85 грн., загальна вартість яких за вказаний період становила 850 грн. та додатково замовляв за період відрядження сніданки на загальну суму 850 грн. В подальшому ОСОБА_7 склав та 3.02.2014 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень авансовий звіт про використання коштів, виданих йому у підзвіт на відрядження, в якому незаконно збільшив витрати на проживання у ПУ «Готель «Кооператор» в м. Київ привласнивши гроші в сумі 1580 грн.
Він же, повторно, діючи таким же чином, за період відрядження в м. Київ з 17 по 27.02.2014 року знову привласнив гроші в сумі 1580 грн., надавши 3.03.2014 року авансовий звіт в бухгалтерію підприємства;
Він же, повторно, діючи таким же чином за період відрядження в м. Київ з 17 по 27.03.2014 року 28.03.2014 року склав авансовий звіт привласнивши 1580 грн.;
Він же, повторно, діючи таким же чином, за період відрядження в м. Київ з 22 по 30.04.2014 року 6.05.2014 року склав авансовий звіт привласнивши 1264 грн.;
Він же, повторно, діючи таким же чином, за період відрядження в м. Київ з 19 по 23.05.2014 року склав авансовий звіт привласнивши 632 грн.;
Він же, повторно, діючи таким же чином, за період відрядження в м. Київ з 26 по 28.05.2014 року склав авансовий звіт привласнивши 316 грн.;
Він же, повторно, діючи таким же чином, за період відрядження в м. Київ з 20 по 22.10.2014 року, 23.10.2014 року склав авансовий звіт привласнивши 170 грн.;
Він же, повторно, діючи таким же чином, за період відрядження в м. Київ з 16 по 26.02.2015 року надав авансовий звіт привласнивши 542 грн. 07 коп.;
Він же, повторно, діючи таким же чином, за період відрядження в м. Київ з 16 по 26.03.2015 року надав авансовий звіт привласнивши 271 грн. 93 коп.
Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 3 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно.
Він же, працюючи інженером-технологом з розробки графіку поїздів Шевченківської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці по вул. Коробейника, 3 в м. Сміла, діючи на підставі посадової інструкції інженера-технолога з розробки графіка руху поїздів № 226 від 25.05.2005 року та не являючись службовою особою, у невстановлений слідством час та місці 26 грудня 2013 року в порушення п. 5 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, а також п. 4.4 розділу 2 «Порядку здійснення службових відряджень в межах України та кордон працівників залізничного транспорту» та додатку до нього № 4 затвердженого наказом «Укрзалізниці» № 393-Ц/од від 7.11.2013 року умисно збільшив витрати на проживання у ГП «Готель «Кооператор» в м. Київ на 2528 грн. завдавши підприємству збитки на вказану суму.
Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 358 КК України, як складання працівником юридичної особи, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків.
Він же, повторно, діючи вищевказаним чином 3 лютого 2014 року склав авансовий звіт збільшивши витрати на 1580 грн., виданих йому на відрядження 3.02.2014 року заподіявши підприємству збитки на вказану суму.
Він же, повторно, діючи таким же чином 3 березня 2014 року склав авансовий звіт збільшивши витрати на 1580 грн., виданих йому на відрядження 3.03.2014 року заподіявши підприємству збитки на вказану суму.
Він же, повторно, діючи таким же чином 28 березня 2014 року склав авансовий звіт збільшивши витрати на 1580 грн., виданих йому на відрядження 28.03.2014 року заподіявши підприємству збитки на вказану суму.
Він же, повторно, діючи таким же чином 5 травня 2014 року склав авансовий звіт збільшивши витрати на 1264 грн., виданих йому на відрядження 6.05.2014 року заподіявши підприємству збитки на вказану суму.
Він же, повторно, діючи таким же чином 29 травня 2014 року склав авансовий звіт збільшивши витрати на 632 грн., виданих йому на відрядження 29.05.2014 року заподіявши підприємству збитки на вказану суму.
Він же, повторно, діючи таким же чином 29 травня 2014 року склав авансовий звіт збільшивши витрати на 316 грн., виданих йому на відрядження 29.05.2014 року заподіявши підприємству збитки на вказану суму.
Він же, повторно, діючи таким же чином 23 жовтня 2014 року склав авансовий звіт збільшивши витрати на 170 грн., виданих йому на відрядження 23.10.2014 року заподіявши підприємству збитки на вказану суму.
Він же, повторно, діючи таким же чином 27 лютого 2015 року склав авансовий звіт збільшивши витрати на 542.07 грн., виданих йому на відрядження 27.02.2015 року заподіявши підприємству збитки на вказану суму
Він же, повторно, діючи таким же чином 27 березня 2015 року склав авансовий звіт збільшивши витрати на 271.93 грн., виданих йому на відрядження 27.03.2015 року заподіявши підприємству збитки на вказану суму
Вказані дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 3 ст. 358 КК України, як складання працівником юридичної особи, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, вчинене повторно.
Він же, працюючи інженером-технологом з розробки графіку поїздів Шевченківської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці по вул. Коробейника, 3 в м. Сміла, діючи на підставі посадової інструкції інженера-технолога з розробки графіка руху поїздів № 226 від 25.05.2005 року та не являючись службовою особою, 26.12.2013 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень завідомо підроблений авансовий звіт про використання коштів, виданих йому на відрядження від 26.12.2013 року на проживання у ПУ «Готель «Кооператор» в м. Київ, в якому умисно збільшив витрати на проживання на 2528 грн., чим використав вказаний документ та завдав підприємству збитків на вказану суму.
Він же, діючи вищевказаним чином 3.02.2014 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень завідомо підроблений авансовий звіт про використання коштів, виданих йому на проживання у ПУ «Готель Кооператор» в м. Київ в якому умисно збільшив витрати на проживання на 1580 грн.
Він же, діючи вищевказаним чином 3.03.2014 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень завідомо підроблений авансовий звіт про використання коштів, виданих йому на проживання у ПУ «Готель Кооператор» в м. Київ в якому умисно збільшив витрати на проживання на 1580 грн.
Він же, діючи вищевказаним чином 28.03.2014 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень завідомо підроблений авансовий звіт про використання коштів, виданих йому на проживання у ПУ «Готель Кооператор» в м. Київ в якому умисно збільшив витрати на проживання на 1580 грн.
Він же, діючи вищевказаним чином 6.05.2014 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень завідомо підроблений авансовий звіт про використання коштів, виданих йому на проживання у ПУ «Готель Кооператор» в м. Київ в якому умисно збільшив витрати на проживання на 1264 грн.
Він же, діючи вищевказаним чином 29.05.2014 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень завідомо підроблений авансовий звіт про використання коштів, виданих йому на проживання у ПУ «Готель Кооператор» в м. Київ в якому умисно збільшив витрати на проживання на 632 грн.
Він же, діючи вищевказаним чином 29.05.2014 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень завідомо підроблений авансовий звіт про використання коштів, виданих йому на проживання у ПУ «Готель Кооператор» в м. Київ в якому умисно збільшив витрати на проживання на 316 грн.
Він же, діючи вищевказаним чином 23.10.2014 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень завідомо підроблений авансовий звіт про використання коштів, виданих йому на проживання у ПУ «Готель Кооператор» в м. Київ в якому умисно збільшив витрати на проживання на 170 грн.
Він же, діючи вищевказаним чином 27.02.2015 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень завідомо підроблений авансовий звіт про використання коштів, виданих йому на проживання у ПУ «Готель Кооператор» в м. Київ в якому умисно збільшив витрати на проживання на 542.07 грн.
Він же, діючи вищевказаним чином 27.03.2015 року надав у фінансовий відділ Шевченківської дирекції залізничних перевезень завідомо підроблений авансовий звіт про використання коштів, виданих йому на проживання у ПУ «Готель Кооператор» в м. Київ в якому умисно збільшив витрати на проживання на 271.93 грн.
Вказані дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.
Перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали суд вважає, що він підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинно бути викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно ж положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Проте, досудовим слідством ці вимоги закону належним чином не виконані, хоча обвинувальний акт, за наявності аналогічних недоліків, вже повертався судом для їх усунення. Проте, органами досудового слідства проігнорована як ухвала Смілянського міськрайонного суду, так і ухвала Апеляційного суду Черкаської області і недоліки обвинувального акту усунуті не були.
Так, в обвинувальному акті і в самому обвинуваченні, зокрема, не розкрита об`єктивна сторона злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 191 та ч. 2,3 ст. 358 КК України, тобто не описано механізм їх скоєння. Зокрема, намагаючись викласти обставини злочину передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України слідством на а.с. 183-184 обвинувального акту вказується, що привласнені обвинуваченим кошти за період з 9 по 25 грудня 2013 року в сумі 2528 грн. це кошти, які він незаконно витратив на додаткові сніданки.
Проте, в цьому документі відсутні дані як про вартість цих сніданків, так і про їх кількість. Не вказано чи це були комплексні сніданки, що мають однакову вартість, чи обвинувачений їх кожного разу замовляв на свій розсуд, самостійно визначаючи асортимент і кількість продуктів, що в нього входять, а, відтак, і їх ціну. Так, з обвинувального акту вбачається, що вартість додаткових сніданків за період з 9 по 25 грудня 2013 року, кошти на які обвинувачений витратив незаконно, становить 2720 грн. Проте, підсумкова сума допущених ним перевитрат за вказаний період чомусь становить 2528 грн., при вартості сніданку, що входить в плату за проживання, складає 85 грн.
Якщо виходити з того, що збитки були заподіяні лише внаслідок того, що ОСОБА_7 незаконно витрачав кошти на додаткові сніданки за ціною 85 грн.,то сума збитків мала б становить за період з 9 по 25 грудня 2013 року 1360 грн. (85х16днів=1360 грн.). Проте загальна сума привласнених ним коштів за цей же період чомусь становить 2528 грн. (а.с. 184).
Таким чином наведені в обвинуваченні цифри не корелюють між собою і не дають чіткого уявлення про механізм скоєння даного злочину, а тому не дають можливості перевірити правильність наведених в обвинувальному акті розрахунків розміру збитків які заподіяні залізниці.
Аналогічні недоліки мають місце і по решті інших аналогічних епізодах кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 191 КК України.
Крім цього, по епізоду обвинувачення ОСОБА_7 в привласненні коштів за відрядження, яке мало місце в період з 16 по 26.03.2015 року на суму 271.93 грн., слідство на а.с. 191 вказує, що авансовий звіт було ним складено 27.02.2015 року, тобто було складено авансовий звіт за результатами відрядження, якого ще не було.
По епізодах кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 і 3 ст. 358 КК України слідство також належним чином не розкрило механізму (об`єктивної сторони) цих правопорушень. Формулюючи обвинувачення за цими статтями слідством лише вказано, що ОСОБА_7 складав авансові звіти за результатами своїх відряджень, в яких умисно збільшував витрати на проживання у ПУ «Готель «Кооператор» в м. Києві. При цьому в обвинувальному акті не вказуються періоди відряджень за які він складав звіти з завищеними витратами, що не дає можливості співставити ці дані з даними, які стосуються злочинів передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 191 КК України. При цьому звертає на себе увагу та обставина, що описуючи злочини передбачені ст. 191 КК України слідство вказує лише на те, що обвинувачений складав авансові звіти в яких незаконно збільшував витрати на придбання сніданків. Проте, в обвинуваченнях за ст. 358 КК України про сніданки навіть не згадується, а йде лише мова про збільшення витрат на проживання в готелі. Таким чином якщо мова йде про один і той же спосіб розкрадання коштів, то мають місце суттєві протиріччя.
Крім цього, об`єктивна сторона злочинів передбачених ст. 358 КК України полягає в завідомому підробленні офіційних документів. Тобто слідство має встановити не лише невідповідність змісту цього документу дійсності, а і довести усвідомлення особи того, що внесені нею в цей документ відомості є неправдиві і вона прагнула цього. Сам лише факт складання офіційного документу, який містить недостовірні відомості, без доведеності того, що особа зробила це навмисно, не містить складу злочинів передбачених ст. 358 КК України. Навіть якщо особа умисно склала документ, що містить неправдиві відомості добросовісно помиляючись в обставинах, що призвели до такої помилки, то в даному випадку відсутні підстави для притягнення її до кримінальної відповідальності, а заподіяна нею в такий спосіб шкода підлягає відшкодуванню в порядку трудового чи цивільного законодавства.
Проте, формулюючи обвинувачення за ч.ч. 2,3 ст. 358 КК України слідство навіть не намагалось розкрити зміст цих злочинів, обмежившись лише посиланнями на те, що обвинувачений в наданих ним авансових звітах завищив витрати на проживання в готелі на певні суми.
Оскільки належним чином не розкрита суть злочинів передбачених ч.ч. 2,3 ст. 358 КК України, то, відповідно, підлягає уточненню і об`єктивні сторона злочинів передбачених ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки вони взаємозв`язані між собою.
Таким чином оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, то на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч.ч. 1, 3 ст. 191 та ч.ч. 2,3,4 ст. 358 КК України повернути прокурору Смілянської місцевої прокуратури для усунення вказаних недоліків.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через міськрайсуд протягом 7 днів.

Головуючий: ОСОБА_1