справа № 642/2377/2016к
провадження №1кп/642/334/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений: 1) 09.06.2000 року Люботинським ГС Харківської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочкою покарання на 1 рік, від відбуття покарання звільнений на підставі ст. 1 п. А «Закону України про Амністію»; 2) 30.07.2002 року Люботинським ГС Харківської області ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився в 18.03.2005 умовно достроково на невідбутний термін покарання 2 роки 2 місяців; 3) 18.12.2006р. Харківським р/с Харківської області за ч. 1 ст. 162, ст. 304, ст. ст. 70,71 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнився 22.06.2009 року умовно достроково на невідбутний термін покарання 5 місяців 26 днів; 4) 31.05.2012 року Московським р/с м. Харкова за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 26.10.2015р. із ВК №25 умовно достроково на невідбутний термін покарання 5 місяців 30 днів;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Берестовенька Красноградського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово засудженого: 1) 18.09.1997р. Красноградським р/с Харківської області ч. 2 ст. 206 КК України, ч. 2 ст. 145 КК України, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений умовно достроково 24.04.1999р. на невідбутний термін покарання строком 2 роки 4 місяці 28 днів; 2) 21.03.2001р. Красноградським р/с Харківської області ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 21.09.2004 по відбуттю покарання; 3) 11.07.2006р. Красноградським р/с Харківської області ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст.. 395, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 17.11.2011 умовно достроково строком на 3 місяці 24 дні; 4) 15.03.2012р. Ленінським р/ с м. Харкова ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 286, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з Олексіївської ВК №25- 25.12.2015р. по відбуттю покарання; 5) 28.04.2016 року Красноградським р/с Харківської області за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 72 ч.5 КК України до 4 років позбавлення волі,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
22 березня 2016 року близько 16:30 год. ОСОБА_4 за попередньою змовою спільно з ОСОБА_5 , діючи повторно із корисливих мотивів, переслідуючи злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужого майна, поєднаного із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, знаходячись в тунелі вокзалу, побачили потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 котрий йшов на 5 платформу Південного вокзалу у місті Харкові розташованого за адресою м. Харків, вул. Червоноармійська Холодногірського району м. Харкова. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розподілили між собою ролі та дії кожного, діючи умисно, підійшли до раніше невідомого потерпілого ОСОБА_8 , який сидів на лавці, почали почергово розмовляти з останнім, після чого ОСОБА_5 , наніс рукою в область голови декілька ударів потерпілому ОСОБА_8 , та двома руками узяв потерпілого за комір одягу в області шиї останнього при цьому своїм тілом накрив потерпілого, тим самим нахилив потерпілого ОСОБА_9 у бік, чим спричинив йому тілесні ушкодження згідно висновку судово - медичної експертизи від 23.03.2016 відносяться до легких тілесних ушкоджень. В той час коли ОСОБА_5 , наносив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження ОСОБА_4 , виконуючи свою відведену роль із застосуванням фізичної сили зірвав з плеча потерпілого сумку із ноутбуком марки «MSI» та чоловічою курткою із шкірозамінника, а також забравши з підлоги платформи біля лавки другу сумку з особистими речами та будівельні інструменти які належать ОСОБА_8 , згідно з висновком судово - товарознавчої експертизи від 14.04.2016 № 2069 вартістю 5746,00 грн. та з місця вчинення правопорушення зникли у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на свій розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні спочатку визнав частково заперечуючи наявність заздалегідь спланованого наміру здійснити пограбування, потім визнав повністю, щиро покаявся у в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Прохає його строго не наказувати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні спочатку визнав частково не погоджуючись з наявністю у нього умислу здійснити пограбування. Потім провину визнав повністю, щиро покаявся у в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Прохає його строго не наказувати.
Потерпілий ОСОБА_8 подав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутність. Від цивільного позову відмовився.
Відповідно до вимог ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Згідно до положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування провини обвинуваченого покладається на слідчого та прокурора. На обґрунтування обвинувачення прокурором було суду надано матеріали кримінального провадження і заявлено клопотання про огляд в судовому засіданні в якості доказів провини обвинувачених протоколів слідчих дій, інших процесуальних документів, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування та висновків експертів, після дослідження яких, суд дійшов висновку, що крім визнання обвинуваченими своєї провини в інкримінованому їм злочині, їх винуватість у скоєнні вищезазначеного діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні доказів:
- протоколом пред`явлення перегляду відеозапису від 18 квітня 2016 року в ході якого було переглянуто відеозапис об`єктив камери 71 зверху платформи № 5 Південного вокзалу і де видно як о 16-30 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наносять тілесні ушкодження ОСОБА_8 та відкрито заволодівають його особистим майном та обидва обвинувачених впізнали себе;
- постановою про визнання речовими доказами вказаний диск з відеозаписом;
- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 23.03.16 року згідно до яких потерпілий ОСОБА_8 , в присутності понятих, впізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як осіб що здійснили його пограбування;
- висновком судово-медичної експертизи № 1772-ая/16 від 23.03.16 року, згідно з яким громадянину ОСОБА_8 22.03.16 року спричинені садно на обличчі що відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 23.03.16 року в ході яких ОСОБА_8 впізнав свої речі;
- протоколом огляду від 23.03.16 року під час якого було виявлено на території прилеглій до будинку АДРЕСА_3 шлях пластикового пакету з речами ОСОБА_8 ;
- квитанцією ломбарду № 01804028 від 22.03.16 року згідно до якої ОСОБА_5 заклав ноутбук марки «MSI»;
- постановою від 15.04.16 року про визнання речовими доказами: 1576 грн., квитанцію з ломбарда № 01804028, сім карту «лайф» туфлі чоловічі, дві пари шкарпеток, зарядний пристрій до ноутбука, ніж швейцарський, сумка від ноутбука, ноутбук марки «MSI»;
Всі вищезазначені докази суд визнає належними та припустимими відповідно до вимог ст. ст. 85,86,87 КПК України
Неналежним доказом суд визнає диск «CD-R» наданий стороною обвинувачення оскільки формат запису не було відтворено в судовому засіданні наявною в суді технікою згідно до вимог ст.ст. 86, 89 КПК України.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово засудженим, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив грабіж поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, а тому ці його дії кваліфікує відповідно за ч.2 ст.186 КК України.
Також, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово засудженим, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив грабіж поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб, а тому ці його дії кваліфікує відповідно за ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово засуджений, має не зняту і не погашену судимість у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не встав, вчинив повторно умисне корисливе кримінальне правопорушення, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно ніде не працює, за місцем відбування покарання характеризується формально задовільно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово засуджений, має не зняту і не погашену судимість у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не встав, вчинив повторно умисне корисливе кримінальне правопорушення, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно ніде не працює, за місцем відбування покарання характеризується формально задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вбачає рецидив злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вбачає рецидив злочину.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки будь-яке інше покарання не є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки будь-яке інше покарання не є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Розподілити процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якими призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
На підставі ст. 71 КК України приєднати до основного покарання частину не відбутого покарання по вироку Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2012 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 до відбуття 4 (чотири) роки та 3 (три) місяці позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 22.03.16 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 22.03.16 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили залишити без змін.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якими призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України в силу сукупності злочинів приєднати до основного покарання частину не відбутого покарання по вироку Красноградського районного суду Харківської області від 28.04.16 року, остаточно призначивши ОСОБА_5 до відбуття 4 (чотири) роки та 3 (три) місяці позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 23.03.16 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 23.03.16 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Речові докази: - туфлі, ноутбук, зарядний пристрій, панчохи, закордонний паспорт, паспорт громадянина України, куртка чорного кольору, банківські картки, ніж швейцарський, сумка від ноутбука передані під розписку ОСОБА_8 залишити в його розпорядженні; квитанцію ломбарду залишити в матеріалах справи;
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової - товарознавчої експертизи у розмірі 351 грн. 84 коп., тобто по 175 грн. 92 коп. з кожного.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1