Справа № 640/9981/16-к
н/п 1-кс/640/5123/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
власника майна ОСОБА_5 ,
Слідчий відділу СУ ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 21.06.2016звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області юристом 2-го класу ОСОБА_6 , про накладення арешту автомобіль "ЗАЗ FORZA" р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності власності ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження. Зберігання мотоцикла автомобіль "ЗАЗ FORZA" р.н. НОМЕР_1 здійснювати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, 28-б.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 18.06.2016, близько 10:44 на вул. Шевченко поблизу буд.№79 м. Харкова, сталося зіткнення автомобіля "ЗАЗ FORZA" р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та мотоциклу "Suzuki VZ800" р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 . В наслідок ДТП водій мотоциклу ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до ХМКЛШНМД № 4.
18.06.2016 на вищезазначеній ділянці дороги, слідчим СУ ГУ Національної поліції України в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 був оглянутий та вилучений автомобіль "ЗАЗ FORZA" р.н. НОМЕР_1 , який має сліди механічних пошкоджень, які утворились в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, враховуючи положення ст.98 КПК України, автомобіль "ЗАЗ FORZA" р.н. НОМЕР_1 є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий СУ ГУ Національної поліції МВС України в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_8 в ході огляду транспортного засобу 18.06.2016 вилучив автомобіль "ЗАЗ FORZA" р.н. НОМЕР_1 , який є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу автомобіль "ЗАЗ FORZA" р.н. НОМЕР_1 , перебуває у власності ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіль "ЗАЗ FORZA" р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів.
Орган досудового розслідування зазначає, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку його власника ОСОБА_5 .
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просила його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту, однак, просила передати вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання його власнику та в частині визначення місця зберігання автомобілю на майданчику, яке просить слідчий, відмовити. Подала клопотання про негайне повернення примусово вилученого майна, вказуючи, що її довіритель понад 13 років працює у Відокремленому підрозділі «Запорізька атомна станція ДП «НАЕК «Енергоатом», на разі обіймає посаду юрисконсульта першої категорії, має у власності житло, дружину та малолітнього суду. До адміністративної чи кримінальності не притягувався. Крім того, за обставинами пригоди водій мотоцикла на смугу зустрічного руху, авто-цивільна відповідальність ОСОБА_7 у разі настання страхових випадків застрахована страховою компанією. За таких умов інших претензій, крім виплати страхової компенсації ОСОБА_5 заявляти не планує.
Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію захисника, просив передати йому транспортний засіб на відповідальне зберігання, вказуючи на неможливість оплати перебування автомобілю на майданчику.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання намайданчику тимчасового зберігання транспортних засобів .
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З цих же підстав на теперішній час передача на відповідальне збергіання транспортного засобу його власнику є передчасною.
Більш того, даних про можливе місце зберігання транспортного засобу, ніж те, що вказано в клопотанні сторони обвинувачення, слідчому судді не надано. За вказаних обставин, на теперішній час наявні також підстави до арешту транспортного засобу та визначення його місця зберігання за адресою, вказаною в клопотанні слідчого, прокурора.
Крім того, щодо доводів захисника, власника майна про значні витрати, пов`язані зі зберіганням автомобіля на спецмайданчику для тимчасово затриманих автотранспортних засобів, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що заявником не надано даних на підтвердження витрат власника майна на збереження автомобіля у вказаному місці. Крім того, згідно вимог ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні несе обвинувачений, а статтею 123 КПК України передбачено, що витрати пов`язані із збереженням речей здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль "ЗАЗ FORZA", р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобілю "ЗАЗ FORZA", р.н. НОМЕР_1 , територію майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенковський 28.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1