Справа № 130/3898/13-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Томашпіль кримінальне провадження № 1-кп/146/22/16, що зареєстроване в ЄРДР 11 листопада 2013 року за № 00000442 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В проваджені Томашпільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно ухвали Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 травня 2016 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 липня 2016 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 331 КПК України, оскільки такий строк закінчується. В обгрунтування клопотання прокурор послався на те, що відповідно по положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховуючи наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, характер та обставини вчинення злочинів, так як вони сформульовані в обвинувальному акті, що потягли смерть потерпілого, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого, перебуваючи на волі, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи те, що строк тримання під вартою закінчується 16 липня 2016 року, однак закінчити судове провадження у вказаний термін не виявляється можливим, у зв`язку з необхідністю проведення значного обсягу процесуальних дій, в зв`язку з чим прокурор прийшов до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченогоного, а тому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судововому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, просить постановити ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.

Мотивуючи свої доводи захисник зазначає про те, що на даний час відпала потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, а тому він повинен бути змінений на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того, на думку захисника, посилання прокурора на тяжкість можливого покарання, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню не може бути беззаперечною підставою для тримання особи під вартою.

Розглянувши підстави заявленого клопотання, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства та незаконному поводженні з наркотичними засобами і з часу перебування справи в провадженні Томашпільського районного суду по даному кримінальному провадженню виконано значний обсяг процесуальних дій, однак закінчити судове провадження в строк до 16 липня 2016 року не має можливості. В той же час ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 309 КК України, а під час судового провадження прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, і в обґрунтування продовження строку тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , покладається необхідність запобігання подальшим його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок обвинуваченого ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями органом досудового розслідування обгрунтовано наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що у разі визнання ОСОБА_6 причетним до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 309 КК України, у вчиненні яких він обгрунтовано підозрюється, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого судового провадження.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як останній в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, ст. 5 вказаної Конвенції, керуючись ст. ст. 177, 183, 331 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Запобіжний захід ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів, тобто до 01 вересня 2016 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику СІЗО м. Вінниця.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3