АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №11сс/796/1662/2016 Слідчий суддя у першої інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- з участю слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2016 року матеріали скарги ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС України ОСОБА_8 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000051, повернуті особі, яка її подала.

13 травня 2016 року на адресу Апеляційного суду міста Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_7 , в якій апелянт, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, ставить питання про скасування ухвали слідчого судді від 22.04.2016 року та направлення скарги на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва в іншому складі.

В обґрунтування заявлених вимог, ОСОБА_7 зазначає, що слідчий суддя, повертаючи їй скаргу, фактично визнавши, на її думку, вчинення слідчим бездіяльності, яка полягала у неповерненні вилученого майна, безпідставно прийшов до висновку, що апелянтом пропущено строк на оскарження. Крім того вказує, що бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна вже була предметом розгляду Шевченківського районного суду міста Києва, та є дані, що рішення у даній скарзі приймалося по суті, посилаючись при цьому зокрема на ухвалу від 13.01.2016 року.

Крім того за твердженнями апелянта, ОСОБА_7 , звертаючись до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС України ОСОБА_8 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, порушила питання про поновлення строку на оскарження. Обґрунтовуючи причини необхідності та можливості поновлення строку ОСОБА_7 зазначала, що вилучене майно до теперішнього часу слідчий не повернув та не повідомив про прийняте стосовно нього рішення. При цьому ОСОБА_7 вказувала, що у випадках, коли слідчий чи прокурор не повідомив про винесену постанову певного учасника процесу, останній може звернутися до них з відповідним клопотанням, а, одержавши копію рішення, оскаржити його протягом десяти днів. За наведених обставин, скаржник вважала, що у випадку, коли слідчий чи прокурор взагалі не відреагували на її неодноразові звернення та не направили копії процесуального рішення, вона може оскаржити це як бездіяльність, а тому вважає, що нею дотримані строки оскарження у відповідності вимог, передбачених ст. 304 КПК України.

Розглянувши справу у відсутність сторін провадження, які були належним чином повідомлені про день та час судового засідання, а апелянт просив розглядати скаргу у її відсутність, заслухавши доповідь судді, пояснення слідчого, дослідивши матеріали судової справи та представлені слідчим матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи скаргу ОСОБА_7 слідчий суддя прийшов до висновку, що наведені скаржником обставини не можна вважати такими, що свідчать про об`єктивні поважні причини пропуску процесуального строку, у зв`язку з чим не знайшов підстав для його поновлення.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначив, що відповідно до матеріалів скарги ОСОБА_7 , вказана бездіяльність вже була предметом розгляду та є дані, що рішення по аналогічній скарзі приймалось по суті.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність прокурора або слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

За ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з матеріалів справи, вилучення майна, яке скаржниці вважає належним їй, відбувалось 09.07.2015 року слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Донецькій області під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 в рамках кримінального провадження № 0000051 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 04.07.2015 року.
У подальшому, протягом 2015-2016 року ОСОБА_7 , що випливає з її ж скарги, неодноразово зверталась до слідчих суддів із відповідними скаргами, у тому числі і з приводу оскарження бездіяльності слідчого, яка полягала у неповерненні їй тимчасово вилученого майна.
Зокрема, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2016 року, аналогічна скарга була розглянута по суті з прийняттям рішення про відмову у її задоволення.

З огляду на ці обставини, слідчий суддя при вирішенні питання про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_7 , розглядаючи клопотання останньої про поновлення їй строку на звернення до суду, дійшов обґрунтовано висновку про відсутність законних підстав для поновлення ОСОБА_7 строку на подачу скаргу, а відтак правильно повернув скаргу особі, яка її подала.
При цьому, враховуючи відомості про час вилучення майна, яке ОСОБА_7 вважає своєю власністю, дані про те, що вона вже неодноразово зверталась до суду фактично з аналогічними скаргами, за якими вже приймались судові рішення, у тому числі і по суті заявлених вимог, а також фактично суперечливі твердження щодо неможливості оскарження бездіяльності слідчого у встановлені законом строки, поважності причин пропуску цього строку чи звернення у встановлені строки (що фактично не відповідає матеріалам судового провадження) колегія суддів також вважає, що скаржницею не було наведено достатніх відомостей про поважність причин несвоєчасного звернення до суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2016 року, якою повернуто матеріали скарги ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СУ ФР ГУ ДФС України ОСОБА_8 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000051, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4