АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/543/16 Справа № 200/7344/16-к Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Нікополі Дніпропетровської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 03.03.2014 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком в 3 роки.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено заставу у сумі 1000428 гривень.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних речовин, злочин вчинено під час відбування покарання, не працює, та слідчий суддя прийшов до висновку про те, що ОСОБА_7 становить підвищену суспільну небезпеку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, застосувати щодо його підзахисного менш суворий запобіжний захід. У разі залишення запобіжного заходу буз змін, зменшити розмір застави.

В обґрунтування своєї скарги, захисник посилається на те що, на його думку, необхідності в обрані найсуворішого запобіжного заходу до ОСОБА_7 не встановлено, оскільки немає потреби тримати під вартою особу, керуючись припущеннями, і не беручи до уваги наявні міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, що не досліджено та не відображено в ухвалі слідчого судді. Апелянт зазначає, що жодний ризик у ухвалі про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений та не надано жодного доказу. Крім того, адвокат зазначає, що встановлений розмір застави є завідомо непомірний для ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які, кожен окремо, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора який підтримав клопотання слідчого, подане до суду першої інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено, що нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції 20 квітня 2016 року відомості про зазначене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань /а.с.п.4/.
30 квітня 2016 року, ОСОБА_7 , було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме в тому, що він будучи особою, яка раніше скоювала злочин, передбачений ст.309 КК України незаконно придбав психотропну речовину «метамфетамін» масою не менше 3,323 гр., яку став незаконно зберігати з метою збуту до 20 квітня 2016 року. Надалі, у цей же день, а саме 20 квітня в період часу з 02 години 04 хвилин по 03 годину 26 хвилин в ході проведення обшуку автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку № 8 по вул.Кріпака у м.Нікополь Дніпропетровської області під керуванням ОСОБА_7 виявлено та вилучено три пакети з полімерного матеріалу з фіксатором, які містять кристалічні речовини масами 1,1238 гр., 0,9841 гр., 1,2151 гр., які містять психотропну речовину, обіг якої обмежено- «метамфетамін», масою 0,4383 гр., 0,3613 гр., 0,5586 гр., а також інші речовини, які останній незаконно придбав та зберігав з метою збуту/а.с.п.23/.
Таким чином, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість погодженого з прокурором клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 21 квітня 2016 року, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що витікає з досліджених в суді першої та апеляційної інстанції матеріалів, доданих до клопотання, а саме: протоколу обушку від 20 квітня 2016 року /а.с.п.6-8/, висновку експерта № 1/8.6/908 від 20 квітня 2016 року /а.с.п.13/, протоколів допиту свідків /а.с.п.14-15, 16-17/, довідками на ім`я підозрюваного ОСОБА_7 /а.с.п.18,19/, вимогою з УІЗ НП в Дніпропетровській області /а.с.п.20-21/, копією Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2014 року /а.с.п.22/.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п.55 Рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Про існування вказаних в клопотанні та ухвалі слідчого судді ризиків, а саме того, що ОСОБА_7 може продовжувати вчинення аналогічного злочину, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, свідчить те, що ОСОБА_7 ніде не працює, засобів для існування не має, вчинив злочин у період відбування покарання за вчинення попереднього злочину, також останній будучи ознайомлений із матеріалами провадження знає ініціали, прізвища та місце проживання понятих, які були присутні при вилучені із його автомобіля психотропних речовин та обставинами інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, санкція якого, передбачена від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, розуміння наслідків якого підозрюваним, в сукупності з наведеним вище і вказує на наявність зазначених вище ризиків.
З огляду на наведене вище, колегія суддів не може погодитися з доводами захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки оцінюючи ризики, заявлені та обґрунтовані у клопотанні слідчого, слідчий суддя зазначені ризики обґрунтував у своїй ухвалі /а.с.п.32-33/.
Виходячи з наведеного вище, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно визначено, як момент фактичного затримання підозрюваного та строк дії запобіжного заходу, який буде достатнім у даному випадку для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та його відповідної правової кваліфікації, так і вірно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».
Також, на підставі вимог ч.3 ст.183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу підозрюваного, ризику, передбаченого ст.177 цього Кодексу, колегія суддів вважає необхідним залишити ОСОБА_7 заставу у розмірі сімсот двадцять шість розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 1000428 гривень, як таку, що не є завідомо непомірною для нього та в достатній мірі
гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ст.194 КПК України.
Доводи апеляційної скарги захисника в частині даних, які характеризують особу підозрюваного, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання хоча й заслуговують на увагу, однак в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні і самі по собі, без врахування наведених ризиків, в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, так як не ставлять під сумнів висновки суду, щодо наявності обґрунтованої в ухвалі мети та підстав для обрання саме зазначеного слідчим суддею запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, тому колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.176 КПК України-ст.178 КПК України, ст.183 КПК України, ст.184 КПК України, ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, ст.196 КПК України-ст.198 КПК України, ст.309 КПК України, ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.1) ч.3 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року, якою задоволено погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області- ОСОБА_5 клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 21 квітня 2016 року та обраний щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 00 години 40 хвилин 17 червня 2016 року - залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3