АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7490/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/22/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.190 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:
Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Тернополя ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2015 року, яким -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, непрацююча, неодружена, раніше судима:

- 22.07.2004 року Радехівським районним судом Львівської області за ч.3 ст.190, ч.4 ст.185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 21.04.2008 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.186 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, -

засуджена за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 1 700 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 1689 грн. 60 коп. процесуальних витрат.
За вироком суду ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
27 лютого 2015 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 , зайшла в приміщення квартири АДРЕСА_2 , та представившись представником організації Червоний хрест під приводом надання соціальної допомоги, шляхом обману, з корисливих мотивів, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 в розмірі 400 грн.

28 лютого 2015 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 , зайшла в приміщення квартири АДРЕСА_2 , та представившись представником організації Червоний хрест під приводом надання соціальної допомоги, шляхом обману, з корисливих мотивів, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 в розмірі 450 грн.

28 лютого 2015 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 , зайшла в приміщення квартири АДРЕСА_3 , та представившись представником організації Червоний хрест під приводом надання соціальної допомоги, шляхом обману, з корисливих мотивів, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_10 в розмірі 1 000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури м. Тернополя просить вищевказаний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченої та ухвалити новий, яким призначити їй покарання за ч.2 ст.190 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Зазначає, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, остання неодноразово судима за аналогічні злочини проти власності, вчинила кримінальні правопорушення щодо осіб похилого віку, що відповідно до ст.67 КК України є обтяжуючою покарання обставиною. Покарання у виді штрафу є не об`єктивним, оскільки ОСОБА_7 не працює, що унеможливлює його сплату, а тому для досягнення мети покарання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, ОСОБА_7 доцільно призначити більш суворе покарання в виді позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який в судових дебатах підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, обвинувачену ОСОБА_7 , яка в судових дебатах та останньому слові просила вирок суду першої інстанції залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке її засуджено та кваліфікація її дій за ч.2 ст.190 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, твердження прокурора щодо м`якості призначеного судом ОСОБА_7 покарання внаслідок його невідповідності тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої є обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має бути призначене в межах відповідної статті Особливої частини кримінального кодексу України з врахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особи винного, пом`якшуючих та обтяжуючих обставин. Покарання особі, яка вчинила злочин, має бути достатнім та необхідним для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, судом при призначенні покарання ОСОБА_7 , враховано ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винної, раніше судимої, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння обвинуваченої у розкритті злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Також, судом враховано і обтяжуючу покарання ОСОБА_7 обставину вчинення злочину відносно осіб похилого віку.

З врахуванням вищенаведеного суд першої інстанції прийшов до переконання про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України в виді штрафу в розмірі 1 700 грн., в той час як санкція вказаної статті передбачає покарання в виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо її особи внаслідок м`якості, оскільки призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в виді штрафу судом належним чином не враховано, що остання не працює, не одружена та немає постійного джерела доходів, що ставить під сумнів її можливість сплатити штраф, раніше неодноразово судима, вчинила кримінальне правопорушення щодо осіб похилого віку.

Згідно із ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції слід скасувати у зв`язку з м`якістю призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для її виправлення і попередження скоєння нових злочинів, як цього вимагає ст.65 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Тернополя задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий.

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В решті вирок Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2