АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1533/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №632/2280/15к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України

УХВАЛА
Іменем України
16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року,

встановила:
Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року,

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Первомайський

Харківської області, українку, громадянку

України, з повною загальною середньою

освітою, не працюючу, не одружену,

маючу на утриманні трьох неповнолітніх дітей

2008, 2009, 2010 року народження, проживаючу

за адресою:

АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК

України раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 368 гривень 28 копійок.

Як встановив суд, ОСОБА_8 і ОСОБА_10 з 2007 року спільно мешкали в квартирі АДРЕСА_2 .

На побутовому ґрунті між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 постійно виникали конфлікти, у зв`язку з чим між ними склалися особисті неприязні стосунки.

05 серпня 2015 року о 10 годині 30 хвилин у вказаній вище квартирі між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 стався черговий конфлікт, після завершення якого у обвинуваченої на ґрунті особистої неприязні виник умисел на вчинення вбивства ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з мотивів особистої неприязні, ОСОБА_8 взяла сокиру, якою нанесла ОСОБА_10 , що спав у одній із кімнат зазначеної вище квартири, множинні удари по шиї ззаду.

В результаті умисних протиправних дій обвинуваченої, спрямованих на позбавлення життя ОСОБА_10 , останньому були заподіяні наступні тілесні ушкодження: дві рублені рани в області правого надпліччя, чотири рублені рани на задній поверхні шиї в нижній третині, одну рублену рану на задній поверхні шиї в верхній третині зліва, всі рани з пересіченням м`яких тканин та судин шиї, деякі з пересіченням зв`язкового апарату шийного відділу хребта, одна рана з відсіченням верхнього краю ключиці.

Від гострої крововтрати у вигляді зовнішньої кровотечі в результаті множинних рублених ран шиї ОСОБА_10 помер на місці.

В апеляційній скарзі обвинувачена не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації її дій, просить призначити їй більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України, а потім на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням. В обґрунтування своїх вимог обвинувачена посилається на те, що призначене їй покарання судом першої інстанції не відповідає її особі та за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості. Так, на думку обвинуваченої, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що остання має постійне місце проживання, по якому позитивно характеризується; в силу ст.89 КК України не судима; на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; має на утриманні трьох малолітніх дітей, яких виховує самостійно, оскільки батько дітей, загиблий ОСОБА_10 більшу частину свого життя знаходився в місцях позбавлення волі, постійно пиячив та ніде не працював. Крім того, обвинувачена зазначила, що під час досудового слідства та в судовому засіданні визнавала себе винною в повному обсязі, щиро розкаялася; мешканці с.Комсомольське та голова Берецької сільської ради, просили суд не позбавляти її волі, а потерпілий ОСОБА_9 по мірі покарання покладався на суд та не заявив жодних ні моральних, ні матеріальних претензій. Також обвинувачена зазначила, що судом при призначенні покарання не було враховано мотив скоєного нею злочину.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченої; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

Оскільки висновки суду про фактичні обставини справи, винність обвинуваченої ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації її дій ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів обвинуваченої ОСОБА_8 про суворість призначеного покарання, то на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки призначене останній покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, вчиненому та особі обвинуваченої.

Постановляючи вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані що характеризують особу, а також пом`якшуючі обставини покарання.

Так, суд врахував, що ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України раніше не судима, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Крім того, суд першої інстанції врахував щире каяття обвинуваченої, те, що остання має на утриманні трьох малолітніх дітей 2008, 2009, 2010 років народження в якості обставини, що пом`якшує покарання, а також думку мешканців селища Комсомольське Первомайського району Харківської області про призначення ОСОБА_8 не суворого покарання та призначив останній мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України.

За таких обставин, підстав вважати, що призначене ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром є несправедливим в наслідок суворості, у колегії суддів не має.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: