У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2015 року Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

представника цивільного позивача ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нововолинськ, Волинської обл.. українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Добряка, Пермської обл., Російської Федерації, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, вказавши, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а підстави для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні.

Представник цивільного позивача ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити на домашній арешт.

Крім того, захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили змінити їм запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думки учасників судового процесу, суд приходить до наступного.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо кожного окремо застосований рішенням суду, тобто у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у виді тримання під вартою на даний час відпала.

При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, який є тяжким, та передбачає покарання на строк до 10 років позбавлення волі, можуть ухилитись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню чином, а тому обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих їм в вину діянь, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть не виконувати покладені на них процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Також суд, приймаючи рішення, враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішення Європейського суду з прав людини, від 18 березня 2008 року, у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, пункт 55), а тому тримання обвинувачених під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Враховуючи норми кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим діянь та наслідки їх вчинення, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 13 лютого 2016 року, включно.
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 13 лютого 2016 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захиснику, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: