ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-2273км16 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 15 червня2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого: ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2015 року засуджено:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, такого, що має на утримані неповнолітню дитину, не судимого;
- за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна.

Судом вирішено питання відшкодування судових витрат та долю речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 січня 2016 року вирок місцевого суду змінено в частині призначеного покарання та визначено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією всього майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією всього майна. В решті вирок суду залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_5 , 27 грудня 2014 року, приблизно о 17 годині діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою нападу та заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, знаходячись у приміщенні аптечного пункту № 1 ТОВ «Мрія-Фарм», розташованого у будинку № 2 на вул. Бодрова в Іллічівському районі м. Маріуполя, дістав з внутрішньої кишені куртки наявний у нього пневматичний пістолет, який направив у сторону потерпілого працівника ТОВ «Мрія-Фарм» ОСОБА_7 , який останній сприймав як вогнепальну зброю та реальну загрозу для свого життя і здоров`я, тим самим подавивши його волю до опору, заволодів грошима в сумі 2 496,84 грн та ліками на суму 111,49 грн, чим спричинив ТОВ «Мрія-Фарм» матеріальний збиток на суму 2608,33 грн.

Він же, 30 грудня 2014 року, приблизно о 15 год. 30 хв., будучи особою, яка раніше вчинила розбій, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою нападу та заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, знаходячись у приміщенні відділення поштового зв`язку № 4, розташованого в буд. № 50 на пр. Ілліча в Іллічівському районі м. Маріуполя, направив в сторону потерпілої, працівника поштового зв`язку № 4 ОСОБА_8 , пневматичний пістолет, який потерпіла сприймала, як вогнепальну зброю, та вимагав передати йому гроші, а після відмови, втік.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним, що характеризують особу засудженого, внаслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду скасувати з призначенням нового розгляду у апеляційному суді.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_5 просить залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом.
Дії засудженого ОСОБА_5 за ч. ч. 1, 2 ст. 187 КК України не оспорюється у касаційній скарзі, а отже не перевіряються касаційним судом.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості призначеного покарання є необґрунтованими.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом ст. 69 КК призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
Як убачається з тексту вироку, апеляційний суд при призначенні ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України послався на те, що він щиро розкаявся у скоєному, має на утриманні неповнолітню дитину, а також належним чином мотивував яким чином обставини, що пом`якшують покарання засудженому, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для призначення покарання нижче нижчої межі, визначеній у санкції зазначеної статті КК.
За таких даних, висновок апеляційного суду про можливість призначення ОСОБА_5 покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 187 КК, є справедливим та обґрунтованим. Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК та є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Таким чином, підстав для скасування ухвали апеляційного суду за м`якістю призначеного ОСОБА_5 покарання, як про це ставиться питання у касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Оскільки закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, то касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2