№ 1-кп/522/245/15
У Х В А Л А

18.12.2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України.

У своєму клопотанні заявник посилається на те, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2013 р. в процесі здійснення кримінального провадження (реєстраційний номер в ЄРДР № 003629) було накладено арешт на автомобіль марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , т/н НОМЕР_2 , який нібито належить на праві приватної власності ОСОБА_9 .

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

ОСОБА_7 , як власник автомобіля марки Acura МDХ, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , т/н НОМЕР_2 , вважає, що арешт накладено необгрунтовано, в застосуванні такого арешту в подальшому підпала потреба, а тому наявні підстави для скасування арешту.

Під час накладення арешту було неправильно встановлено власника арештованого транспортного засобу.

Зі змісту ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2013 р. вбачається, що право власності на автомобіль належить ОСОБА_9 , на підтвердження чого слідчим подана копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Як стало відомо з матеріалів кримінального провадження, 21.05.2013 р. ОСОБА_10 шляхом зловживання довірою, яке полягало у використанні довірливих відносин, заснованих на знайомстві з ОСОБА_11 , і обіцяючи їй допомогу у продажу автомобіля марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_4 , т/н НОМЕР_2 , який належав її донці ОСОБА_9 , отримав довіреність на даний автомобіль для подальшого його перепродажу.

Як вбачається з облікової картки № НОМЕР_5 від 01.06.2013 p., транспортний засіб Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 станом на 01.06.2013 р. знятий з реєстраційного обліку для подальшої реалізації.

Діючи на підставі довіреності, ОСОБА_10 продав автомобіль Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 ОСОБА_12 , який в свою чергу через спеціалізовану організацію (TOB «ABTO-APCEHAЛ») продав зазначений автомобіль ОСОБА_7 . На момент вчинення вказаних правочинів щодо відчуження спірного автомобіля довіреність, видана ОСОБА_13 , була чинною та не скасованою.

На підтвердження факту придбання автомобіля марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримав від TOB «ABTO-APCEHAЛ», основним видом діяльності якого є торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (код за КВЕД 45.11), довідку-рахунок серія НОМЕР_6 від 11.06.2013 р.

Зі змісту вказаної довідки-рахунку вбачається, що TOB «ABTO-APCEHAЛ» продало та передало ОСОБА_7 автомобіль марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , т/н НОМЕР_2 за 240 тис. грн. 00 коп.

Крім того, разом з автомобілем було передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , облікову картку № НОМЕР_5 від 01.06.2013 р. та інші документи, необхідні для реєстрації відповідного транспортного засобу.

З метою реєстрації вказаного автомобілю ОСОБА_7 було отримано Висновок спеціаліста № 11/123/8680 від 11.06.2013 p., згідно з яким номер кузова, номер двигуна автомобіля Acura MDX не змінювалися, а бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_7 відповідає бланкам, що є в офіційному обліку.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частіш, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, довідка-рахунок, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Виходячи з вказаних норм, отримання довідки-рахунку серія ААВ № 239068 від 11.06.2013 р. є достатнім та належним доказом того, що ОСОБА_7 став власником автомобіля марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 . При цьому, подальша державна реєстрація такого транспортного засобу є обов`язком власника та свідчить лише про виконання ним вимог законодавства України у сфері реєстрації транспортних засобів.

За таких обставин, на момент накладення арешту (26.06.2013 р.) власником автомобіля був ОСОБА_7 , а не ОСОБА_9 , адже остання втратила таке право починаючи з 11.06.2013 р.

22.06.2013 р. ОСОБА_7 , як власник автомобіля звернувся до ВРЕР-1 УДАІ в м. Харкові із завою про реєстрацію вказаного автомобілю, до якої додавались всі необхідні для цього документи. Цього ж дня ВРЕР-1 УДАІ в м. Харкові було зроблені необхідні запити та встановлено, що відповідний автомобіль дійсно знятий з реєстрації та не перебуває в розшуку чи під арештом. Однак, у зв`язку з тим, що 22.06.2013 р. були відсутні номерні знаки на автомобіль, заявнику було запропоновано прибути до ВРЕР-1 УДАІ в м. Харкові 02.07.2013 р.

02.07.2013 р. ОСОБА_7 повідомлено, що під час виготовлення нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу працівниками ВРЕР- 1 УДАІ в м. Харкові виявлено, що згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2013 р. на вищезазначений автомобіль накладено арешт, у зв`язку з чим подальша реєстрація транспортного засобу є неможливою.

Виходячи з викладеного, має місце порушення прав власності ОСОБА_7 , адже до сьогоднішнього дня арешт не скасовано, а користування власністю обмежено у зв`язку з тим, що експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані у підрозділах Державтоінспекції забороняється.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України, одним із загальних засад кримінального провадження є недоторканність права власності.

В порушення вимог ст. 171 КПК України, арешт накладено на автомобіль за відсутності документа, що підтверджує право власності на нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2013 р. арешт на транспортний засіб накладається на підставі копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (де зазначено номерний НОМЕР_8 ), проте слідчим суддею вказуються транзитні номери - НОМЕР_2 .

За таких обставин, слідчому судді під час накладення арешту було достовірно відомо, що транспортний засіб знятий з обліку.

Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388, у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв`язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації». В такому випадку номерні знаки здаються та видаються номерні знаки для разових поїздок.

Враховуючи, що транспортний засіб знятий з обліку, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 не може служити документом, який підтверджує право власності на такий транспортний засіб.

Разом з тим, в період, коли транспортний засіб знятий з обліку, належним доказом права власності на транспортний засіб є документи, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів (п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388).

Беручи до уваги, що до клопотання слідчого не було додано документів, що підтверджують правомірність придбання автомобіля марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , слідчим не виконано вимоги ч. 2 ст. 171 КПК України, а слідчим суддею не було з`ясовано найважливішої обставини - особа власника арештованого транспортного засобу.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з вказаної норми права, слідчий суддя зобов`язаний був повернути клопотання слідчого, а не задовольняти його.

В порушення вимог ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, арешт накладено на майно особи, яка не має ані статуту підозрюваного, ані статусу обвинуваченого, ані статусу особи, яка несе матеріальну відповідальність за дії підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Автомобіль марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , т/н НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_7 , який до кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 003629, не має ніякого відношення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як стало відомо, кримінальне провадження, в рамках якого накладено арешт на автомобіль, стосується обвинувачення ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 190 КК України, кримінально карним визнається заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Зі змісту ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2013 р. вбачається, що ОСОБА_10 шляхом зловживання довірою отримав довіреність на автомобіль автомобіля марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , т/н НОМЕР_9 подальшого його перепродажу.

При цьому, для цілей кримінального провадження має значення не лише доведення об`єктивної сторони (заволодіння правом на майно шляхом зловживання довірою), а й суб`єктивної - психічне ставлення винного до завданої ним потерпілому шкоди. Психічне ставлення винного в даному випадку в першу чергу розкривається в тому, чи скористався ОСОБА_10 виданою йому довіреністю.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 скористався довіреністю та відчужив автомобіль марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , т/н НОМЕР_2 .

Також, в процесі кримінального провадження встановлено, що згаданий автомобіль знаходиться у законного власника - ОСОБА_7 , а тому потреба у розшуку такого автомобіля відпала (постанова слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 22.07.2013 р. про скасування розшуку та затримання транспортного засобу).

За таких обставин, в процесі кримінального провадження повністю встановлені обставини, пов`язані з використанням ОСОБА_15 виданою йому довіреністю.

Беручи до уваги той факт, що потерпіла по справі, ОСОБА_9 , не заперечує проти правомірності відчуження ОСОБА_15 автомобіля марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , т/н НОМЕР_2 , у зв`язку з чим вимагає відшкодування вартості такого автомобіля, необхідність арешту відпала.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження -- судом.

Частиною 2 вказаної статті КПК передбачено, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор та захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання, вислухавши прокурора та захисника, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, або обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його вилучено.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо во необгрунто ни доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено вано.

Керуючись ст.ст. 7, 22, 171, 173-174 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки Acura MDX, 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_1 , т/н НОМЕР_2 згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2013 р. у справі № 520/8170/13-к.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3

18.12.2015