Справа №705/5912/16-к
1-кс/705/1086/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2016 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю :прокурора ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Умань скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого,-
Скаржник в судове засідання не з`явився, телефонограмою повідомив, що з`явитися не має змоги просив скаргу розглядати у його відсутність, при вирішенні скарги покладається на думку суду.
Прокурор Уманської місцевої прокуратури в судовому засіданні вказав, що при розгляді даної скарги покладається на думку суду, однак зазначив, що автомобіль був вилучений під час огляду місця події, перевірено документи на автомобіль, що викликали підозру. В подальшому відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР та автомобіль визнано речовим доказом по даному кримінальному правопорушенню. 06.05.2016 року ухвалою слідчого-судді Уманського міськрайонного суду накладено арешт на автомобіль Ауді А-6 д/н НОМЕР_1 .
Беручи до уваги пояснення прокурора, процесуальну позицію скаржника, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
12.09.2016 року скаржник звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з скаргою.
Згідно вимог ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідної скарги, вказана скарга була визначена до розгляду слідчому судді ОСОБА_1
13 вересня 2016 року ухвалою слідчого судді відкрито провадження з розгляду даної скарги.
За змістом ст. 26 КПК, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначено главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, параграф №1, ст.ст. 303 308.
Так, ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним. Так, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.. 169 КПК, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначений ст. 306 КПК України. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК, з урахуванням відповідних положень глави 26 КПК України.
05.06.2016 року, в ході огляду місця події, було вилучено автомобіль Ауді А6, д/н НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду від 06.05.2016 року на автомобіль Ауді А6, д/н НОМЕР_1 було накладено арешт.
Із тексту скарги вбачається, що ОСОБА_4 звертався до слідчого та процесуального керівника у кримінальному провадженні з клопотанням про передачу даного автомобіля йому на відповідальне зберігання та йому було відмовлено в задоволенні даного клопотання, однак дане твердження не підтверджено матеріалами скарги.
Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Стаття 237 ч.7 КПК України говорить про те, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, чи прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі у якої його було вилучено.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
Стаття 100 ч.1 КПК України говорить про те, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Як встановлено в судовому засіданні ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду від 06.05.2016 року на автомобіль Ауді А6, д/н НОМЕР_1 було накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 16, 110, 220, 303, 307 КПК України суд,-
УХВАЛИВ :
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1