Справа № 357/7126/16-к
1-кп/357/653/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця м. Біла Церква, Київської області, з середньою технічною освітою, одруженого, має не утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого монтажником ТОВ «БЦ АТЛАНТБУД», зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 раніше судимого:
1)04.02.2011 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки; Звільнений 27.09.2011 постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 16.09.2011 року умовно- достроково на 1 рік 11 місяців 14 днів, 16.09.2014 року знятий з обліку Білоцерківського МРВ КВІ у зв`язку із закінченням терміну додаткового покарання

запобіжний захід не застосовувався,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:
06 травня 2016 року приблизно о 19 годині ОСОБА_5 , перебуваючи за кермом автомобіля марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_2 , спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 виїжджав із автомобільної стоянки, яка розташована біля торгівельно-розважального комплексу «Гермес», який знаходиться по вул. Я. Мудрого, 40, в м. Білій Церкві.

Виїжджаючи із вказаної автомобільної стоянки, яка розташована біля торгівельно-розважального комплексу «Гермес» зі сторони вул. Гоголя в м. Білій Церкві, автомобіль марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , торкнувся правим боковим дзеркалом пішохода ОСОБА_7 , яка йшла разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 в напрямку пішохідного переходу, розташованого біля зазначеної автомобільної стоянки, не заподіюючи при цьому останній тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 висловила на адресу обвинуваченого своє невдоволення з приводу недотримання ним на її думку правил дорожнього руху та показала жест рукою, який обвинуваченим був сприйнятий як нецензурний.

ОСОБА_5 вказаний жест обурив, у зв`язку з чим він, зупинив автомобіль та, відкривши водійські дверцята спробував з`ясувати кому був адресований показаний ОСОБА_7 жест рукою. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 виник конфлікт в ході якого потерпілий став підходити до автомобіля ОСОБА_5 . У свою чергу останній вийшов з автомобіля, та з метою спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс удар кулаком лівої руки в обличчя від чого останній упав на асфальт. Після цього ОСОБА_5 наніс не менше одного удару ногою по лівій стороні обличчя ОСОБА_4 внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді синців на голові зліва в області вушної раковини, крововилив у лівому слуховому проході та на лівій барабанній перетинці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав частково. Визнав, що наніс лише один удар потерпілому рукою. Щодо обставин вчинення злочину дав суду показання, що дійсно 06.05.2016 року ближче до вечора він разом з дружиною ОСОБА_6 та малолітнім сином гуляли по торговому центру «Гермес». Після цього вони на автомобілі ВАЗ 2109 вишневого кольору почали від`їжджати та при цьому обвинувачений здавав автомобілем назад. При цьому він повернувся та дивися в заднє скло та подавав для безпеки короткі звукові сигнали. В цей момент на відстані приблизно 5 метрів від автомобіля він побачив молоду пару - чоловіка та жінку. Чоловік тримав у лівій руці шаурму, а в правій у нього була скляна пляшка пива ємністю 05, л. Жінка показала непристойний жест пальцем в його сторону і продовжували відділятись від автомобіля. Вважаючи, що жінці не сподобалося, що він здаючи назад, подавав звукові сигнали автомобілем, ОСОБА_5 сприйнявши вказаний жест на свою адресу, зупинив автомобіль, відкрив дверцята автомобіля висунувся і запитав потерпілого, що жінка показала, на що той роз`яснив нецензурне значення жесту і вказав, що він адресований обвинуваченому. На вказану словесну образу обвинувачений також відповів словесною образою. На це потерпілий, який вже дійшов до повороту побіг назад до автомобіля обвинуваченого, який у свою чергу вийшов з автомобіля і коли потерпілий підбіг до автомобіля та замахнувся в сторону обвинуваченого рукою, у якій була пляшка пива, він, щоб випередити удар потерпілого, у свою чергу наніс удар рукою в обличчя від якого той упав на асфальт. Після цього потерпілий сів у машину і залишив місце події. Через 2-3 тижня обвинуваченому зателефонував хазяїн автомобіля і повідомив, що його викликають в поліцію. Щоб ОСОБА_7 рухалася біля його автомобіля він не бачив, він бачив людей, які йшли позаду. Потерпілому наніс лівою рукою в праву частину обличчя при цьому потерпілий стояв прямо перед обвинуваченим.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена наданими прокурором доказами у їх сукупності: показаннями потерпілого, свідків досліджених судом, документам и - протоколами слідчих дій та процесуальними рішеннями з додатками у вигляді технічних носіїв; висновками судових експертиз.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_4 дав показання, що 06.05.2016 року йому зателефонувала дружина і попросила допомогти занести замовлення корзинки на поминальні дні. Проходячи біля торгового центру «Гермес», приблизно о 19 год. вони вирішили підійти до кіосків з їжею швидкого приготування, щоб купити поїсти. Коли вони підходили до кіосків потерпілий пішов вперед, щоб зробити замовлення, а дружина йшла позаду. Коли вона підійшла, то повідомила, що автомобіль ВАЗ 2109 ледве не зачепив її, коли заїжджав. Після того як вони купили шаурму та хвилин через 10 відходили від кіосків потерпілий пішов вперед, а дружина йшла позаду. Стверджує, що йдучи від кіосків з шаурмою в сторону вул. Павлюченко йому не потрібно було проходити біля автомобіля обвинуваченого. Чи випереджав автомобіль дружину не бачив. Коли дружина догнала потерпілого, то повідомила, що автомобіль, здаючи назад, зачепив її правим дзеркалом. Дружина голосно обурилась порушенню водієм Правил дорожнього руху, сказавши, звертаючись до потерпілого, щось на зразок що «потрібно вчити правила дорожнього руху» і вони пішли далі. При цьому в той момент, коли дружина висловлювала потерпілому своє невдоволення діями обвинуваченого автомобіль знаходився не біля них, але на якій відстані він був, сказати не може. Вже коли перейшли через дорогу потерпілий почув як хтось кричить. Він повернувся на крик і побачив, що стоїть автомобіль і почув як обвинувачений виглядаючи з автомобіля крикнув: «Що твоя дружина сказала?» потерпілий почав підходити до обвинуваченого, бо було погано чутно через шум від автомобілів, що проїжджали поруч та людей які проходили. Коли підходив, то водій вискочив і вдарив його лівою рукою в обличчя і він впав на асфальт і більше нічого не пам`ятає. Припускає, що така поведінка обвинуваченого могла бути обумовлена неправильним сприйняттям ним ситуації, що стало підставою для уявного самозахисту.

Допитана судом свідок ОСОБА_7 - дружина потерпілого дала показання, що у травні 2016 року за день до проводів, після 18 години, коли вони підходили до торгового центру зі сторони від вул. Ярослава Мудрого вони вирішили підійти до кіоску щоб купити шаурму і в цей момент на стоянку швидко заїхав автомобіль червоного кольору який їх ледве не збив і вони вимушені були відскочити назад. Вони обійшли автомобіль і пішли далі до кіоску, щоб замовити шаурму. З приводу дій водія свідок висловила своє невдоволення лише потерпілому Коли вони купивши шаурму, почали відходити від кіоску у чоловіка в руках був об`ємний пакет в правій руці і шаурма в лівій. Коли вони дійшли до краю ларьків чоловік ішов попереду, а свідок позаду і коли зайшли за ларьок до пішохідного переходу і потім боковим зором побачила, що задом здає автомобіль і боковим дзеркалом зачепив її. Свідок ні до кого конкретно не звертаючись, сказала вголос, що потрібно гарно вчити правила дорожнього руху та пішла далі. При цьому вікна автомобіля були відкриті. Коли дійшли до проїжджої частини свідок почула як позаду хтось кричав. Спочатку свідок з потерпілим не відреагували на крик, оскільки розмовляли про щось своє, а потім повернулись і вона побачила як водій у вікно щось кричав на їх адресу, свідок махнула, водій продовжував кричати, чоловік щось спитав, водій продовжував щось кричати, чоловік почав іти в напрямку до автомобіля, щоб розібрати, що кричить водій, і коли він був за 2 метри до автомобіля, водій вийшов з автомобіля підскочив, наніс удар в голову і потерпілий впав. Водій був у збудженому стані та нахилившись через лежачого потерпілого почав кричати на свідка, що її також вдарить та зробивши крок до голови чоловіка почав бити ногою в голову. В цей момент почали кричати підлітки і в цей же час з автомобіля через водійське сидіння вийшла жінка, яка схопила обвинуваченого затягнула його в автомобіль і вони поїхали.

Допитана судом свідок ОСОБА_6 дружина ОСОБА_5 дала показання, які вцілому узгоджуються з показаннями обвинуваченого та зазначила, що під час конфлікту перебувала в автомобілі. Коли чоловік здавав на автомобілі назад, щоб виїхати зі стоянки то повідомив, що якась жінка ззаду показала йому непристойний жест. Стверджує, що чоловік який підбіг до їх автомобіля замахнувся пляшкою з пивом. Стверджує, що обвинувачений наніс потерпілому один удар рукою. Після цього вона вилізла через водійське сидіння та забрала чоловіка і вони поїхали. Коли від`їжджали, то потерпілого підіймали на ноги.

Допитана судом за участю законного представника та педагога неповнолітній свідок ОСОБА_8 дала показання, що коли вона проходила біля торгового центру вона бачила як приблизно о 19 год. обвинувачений на автомобілі темного кольору збив потерпілого, після чого вийшовши з автомобіля почав наносити потерпілому тілесні ушкодження. В подальшому уточнила показання зазначивши, що сам момент як обвинувачений на автомобілі збив потерпілого вона не бачила, а бачила лише як водій наніс 1-2 удари потерпілому ногою в лівий бік.

Допитана судом за участю законного представника та педагога неповнолітній свідок ОСОБА_9 дала показання, що коли вона проходила біля торгового центру «Гермес» (час, дату, день тижня не пам`ятає), вона бачила як обвинувачений вийшов з автомобіля темного кольору і став наносити удари потерпілому лівою ногою, після чого швидко поїхав з місці події.

- рапортом оперативного чергового Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 06.05.2016 року про те, що 06.05.2016 року о 18 год. 56 хв. від ОСОБА_7 надійшло повідомлення про те, що 06.05.2016 року по провулку Гоголя біля ТРЦ «Гермес» водій автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 побив її чоловіка (а.с. 7).

- заявою ОСОБА_10 від 06.05.2016 року про притягнення до відповідальності водія автомобіля ВАЗ 2108 або ВАЗ 2109, котрий 06.05.2016 року близько 19 години вчинив з ним бійку по вул. Гоголя неподалік ТРК «Гермес» в результаті чого він отримав тілесні ушкодженя (а.с. 8).

- рапортом помічника чергового Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 07.05.2016 про те що о 07.05.2016 року о 14 год. 50 хв. надійшло повідомлення лікаря швидкої медичної допомоги про надання медичної допомоги ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючому по АДРЕСА_3 з діагнозом контузія лівого вуха забій м`яких тканин нижньої щелепи. (а.с.9).

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2016 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 впізнала на фото №4, на якій зображений ОСОБА_5 , особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_10 (а.с. 36-38).

-висновком експерта № 239/д від 11.06.2016 року, відповідно до якого при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_4 знайдені наступні ушкодження: синці на голові зліва в області вушної раковини, крововилив у лівому зовнішньому слуховому проході та на лівій барабанній перетинці. Описані ушкодження заподіяні тупим (тупими) предметами, могли виникнути від ударів ними (руками, ногами) по голові потерпілого в строк указаний у постанові. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мала місце не менш ніж одна точка прикладення сили. (а.с. 59).

-висновком експерта №249/д від 13.06.2016 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних ОСОБА_7 у протоколах допиту свідка та у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.05.2016 року;

-висновком експерта №289/д від 23.06.2016 року, відповідно до якого виявлені при вивченні медичних документів тілесні ушкодження у ОСОБА_4 не вкладаються у механізм падіння, указаний у протоколі проведення додаткового слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 22.06.2016 року (а.с. 62);

протоколом додаткового слідчого експерименту від 22.06.2016 року з доданою ілюстративною таблицею, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 показала характер та механізм нанесення потерпілому ОСОБА_4 . ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, зокрема зі слів свідка удар потерпілому було нанесено ОСОБА_5 , правою рукою в ліву сторону обличчя і від удару той впав на спину (а.с. 42-44);

протоколом слідчого експерименту від 24.05.2016 року з доданим до нього диском з відеозаписом слідчого експерименту, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 показала характер та механізм нанесення потерпілому ОСОБА_4 . ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, зокрема зі слів свідка удар потерпілому було нанесено ОСОБА_5 , правою рукою в ліву сторону обличчя і від удару той впав на асфальт та втратив свідомість після цього ОСОБА_11 , почав наносити удари правою ногою в область лівої частини голови, нанісши не менше п`яти ударів ногою по лівій половині голови (а.с.26-28)

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів у інших учасників судового провадження не виникло зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Суд вважає доведеною ту обставину, що обвинувачений наніс потерпілому один удар лівою рукою в область обличчя. На вказаній обставині категорично настоює сам обвинувачений, посилаючись на спортивні боксерські професійні навички. Його показання у цій частині підтвердив також в судовому засіданні потерпілий. За таких обставин твердження свідка ОСОБА_7 про нанесення удару правою рукою суд розцінює як суб`єктивне сприйняття свідком події.

Водночас стороною обвинувачення суду не надано достатніх доказів того, які б давали суду підстави поза межами розумного сумніву зробити висновок, що обвинувачений наніс потерпілому кілька ударів ногою по лівій стороні обличчя.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_7 , що обвинувачений наніс пять потужних цілеспрямованих ударів ногою в область лівої сторони голови. Водночас судом встановлено, що обвинувачений є молодою, здоровою, спортивно розвиненою людиною, який, зі слів самого обвинуваченого, у минулому займався боксом. З огляду на викладене у суду є підстави для розумних сумнівів, що у разі нанесення п`яти як вказує свідок ОСОБА_7 , або кількох як стверджує обвинувачення цілеспрямованих ударів ногою в область голови потерпілому були б заподіяні виявлені у нього тілесні ушкодження. Про наявність підстави для сумніву в цій частині свідчить висновок експерта № 239/д від 11.06.2016 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мала місце не менш ніж одна точка прикладення сили. Про нанесення обвинуваченим 1-2 ударів ногою вказує у своїх показаннях і свідок ОСОБА_8 .

Водночас наведені вище докази, дають суду підстави критично оцінити показання обвинуваченого в тій частині, що він взагалі не наносив удари ногою потерпілому та вважати доведеним, що обвинувачений завдав потерпілому не менш ніж один удар ногою в область голови.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 вчинив нетяжкий умисний закінчений злочин, проти здоров`я особи, яке є найвищою в Україні соціальною цінністю, гарантованою ст.ст. 3, 27 Конституції України. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді фізичної шкоди здоров`ю потерпілого.

Суд також враховує, що вчинення обвинуваченим злочину було обумовлене неправильною поведінкою з боку потерпілого та свідка ОСОБА_7 .

При цьому показання обвинуваченого щодо неправильної поведінки потерпілого та свідка ОСОБА_7 , які передували вчиненню ним злочину, суд розцінює як правдиві.

Зокрема в ході судового розгляду встановлено, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник у зв`язку з тим, що обвинувачений сприйняв показаний дружиною потерпілого жест рукою як нецензурний та адресований йому.

Саме на вказану обставину посилається обвинувачений як на привід до конфлікту між ним та потерпілим, що не спростовано стороною обвинувачення ні в ході досудового розслідування ні в ході судового розгляду.

Виходячи з показань потерпілого та свідка обвинувачений зупинив автомобіль та став щось голосно кричати на їх адресу, коли вони вже відійшли на деяку відстань від автомобіля, виключно через фразу свідка яка була нею голосно промовлена біля автомобіля, що потрібно гарно вчити правила дорожнього руху. При цьому потерпілий повернувся та став підходити до автомобіля, щоб краще розібрати що кричить водій та коли підійшов приблизно на відстань 2 м до автомобіля обвинувачений вискочив та вдарив його в обличчя.

Водночас як видно з показань потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 останні, незважаючи на те, що, на їх думку, водій автомобіля порушив правила дорожнього руху, маючи реальну можливість не зупинили відразу автомобіль, не підійшли безпосередньо до водія і не зробили йому зауваження чи висловили свої претензії. Про вказане свідчать показання свідка ОСОБА_7 , яка зазначила, що ні до кого конкретно не звертаючись, сказала вголос, що потрібно гарно вчити правила дорожнього руху та пішла далі. Крім того зазначила суду, що коли почула крик і чоловік повернувся, то вона махнула рукою в сторону автомобіля. Вказані показання частково узгоджуються із показаннями обвинуваченого, наведені вище.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 був засуджений за вчинення необережного злочину, веде соціальний спосіб життя має сім`ї, працевлаштований має на утриманні двох малолітніх дітей, по місцю роботи характеризується виключно позитивно, що підтверджено характеристикою директора ТОВ «БЦ АТЛАНТБУД» (а.с. 80). Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення веде соціальний спосіб життя з міцними соціальними зв`язками.

З огляду на поведінку засудженого в судовому засіданні, його ставлення до вчиненого суд не встановив обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України.

Судом також не встановлено обставин, які обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України

За таких обставин суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді штрафу в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

З огляду на усі вищевказані обставини у їх сукупності, розмір покарання має бути максимальним, передбаченим санкцією ч. 2 ст.125 КК України.

При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову до ОСОБА_5 потерпілим ОСОБА_4 про відшкодування 1 904 грн. 28 коп. матеріальної шкоди та моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

Цивільним позивачем не доведено, що ним було витрачено 1904 грн. 28 коп. Як доказ понесених витрат цивільний позивач надав суду зокрема квитанцію до прибуткового касового ордеру №2600 від. 10.05.2016 року відповідно до якого від ОСОБА_4 прийнято 1038 грн. за медичні послуги. При цьому на квитанції стоїть відтиск штампу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія RYCO». Також суду надано фіскальний чек ФН у якому зазначено про відпуск «медикаментів» на суму 113 грн. 83 коп. та не вказано, які конкретно медикаменти було продано, що унеможливлює зробити висновок, що вказані медикаменти були придбані саме ОСОБА_4 та їх придбання пов`язане з лікуванням заподіяних тілесних ушкоджень. Враховуючи, що у наведених доказах відсутні дані що витрати понесені ОСОБА_4 саме на лікування тілесних ушкоджень завданих обвинуваченим суд не бере їх до уваги при визначенні розміру матеріальної шкоди. За таких обставин з урахуванням інших наданих суду доказів фіскальних чеків суд вважає доведеним, що цивільному позивачу завдано 752 грн. 45 коп. матеріальної шкоди яка підлягає стягненню з відповідача.

Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки цивільний позивач у позовній заяві не обґрунтував у чому полягає завдана йому моральна шкода не навів обставин, що вказують на її заподіяння та не зазначив докази, що підтверджують ці обставини, тобто не довів завдання йому моральної шкоди. Крім того відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди суд враховує, що вчиненню злочину передувала неправильна поведінка потерпілого та свідка.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 127, 369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ВизнатиОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.125 КК України у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 752 (сімсот п`ятдесят дві) грн. 45 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувати.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1