16.03.2016 Справа №607/2306/16-к
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -
В судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримав повністю та просить її задовольнити. Також зазначив, що слідчим не було дано оцінки фактів, які викладені у його заяві про вчинення злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проведення фінансової перевірки було формальним, не було перевірено дотримання вимог законодавства під час створення ОСББ, безпідставно відмовлено йому у визнанні його потерпілим.
Слідчий суддя, заслухавши доводи скаржника та слідчого, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вбачається із змісту постанови про закриття кримінального провадження, закриття кримінального провадження слідчий мотивував тим, що під час досудового розслідування встановлено відсутність в діянні голови правління ОСББ «Київська 6А та 6Б» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, що полягає у заволодінні чужим майном або придбання права на майно шляхом обману, чи зловживання довірою.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 92 КПК України, передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів.
Згідно ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У статті ст. 284 КПК України чітк о визначені підстави до закриття кримінального провадження.
Проте, слідчий не в повній мірі виконано вимоги ст. 9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, зокрема: - не допитано свідка ОСОБА_3 з приводу обставин кримінального провадження, а саме, щодо обставин привласнення коштів ОСОБА_3 як мешканця будинку по АДРЕСА_1 головою ОСББ «Київська 6А» ОСОБА_5 шляхом обману чи зловживання довірою та розміру завданої йому внаслідок таких дій матеріальної шкоди з наданням оцінки цим доказам; - не досліджено фактів проведення оплати ПП «ПриватСервіс-Тернопіль» за електроенергію за освітлення місць загального користування згідно показників лічильників, виконання робіт по обслуговуванню внутрішньо-будинкових мереж, виконання будівельних робіт у будинках по АДРЕСА_2 згідно заяв ОСОБА_3 та не надано оцінки цим доказам.
Крім того, слідчий суддя вважає, що слідчий під час закриття кримінального провадження не в повній мірі дослідив доводи ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, не перевірив та не спростував їх належними доказами, не в повній мірі зазначив у мотивувальній частині постанови відомості про зміст обставин, які стали йому відомі та стали підставою для прийняття такої постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КК та КПК України.
Враховуючи вищевказані обставини, приходжу до висновку, що слідчим не в повній мірі виконано вимоги ст. 9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Що стосується вимоги скаржника щодо визнання його потерпілим по даному кримінальному провадженні та ознайомлення його із матеріалами досудового провадження, то такі рішення не можуть бути прийняті слідчим суддею за наслідками розгляду скарги в силі ч. 2 ст. 307 КПК України, а тому в цій частині вимог скарги слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Копію ухвали направити до СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
З оригіналом згідно:
Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду ОСОБА_1