У Х В А Л А
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 26 квітня 2016 року кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2016 року, та засудженого ОСОБА_5 на цей вирок, а також на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2015 року.
За вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2015 року засуджено:
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, такого, що
не має судимості,
- за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням правосуддя на строк 3 роки, а на підставі ст. 54 КК його позбавлено 2-го кваліфікаційного класу судді;
- за ч. 2 ст. 375 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням правосуддя, на строк 3 роки, а на підставі ст. 54 КК його позбавлено 2-го кваліфікаційного класу судді.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки й покладено на нього виконання обовязків, передбаченихпунктами 24 ч. 1 ст. 76 КК.
За пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 369-2 КК ОСОБА_5 виправдано.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати у справі.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнано винуватим у вимаганні й одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара у значному розмірі, а також у постановлені завідомо неправосудного рішення з корисливих мотивів, що він вчинив за обставин, детально викладених у вироку.

Як установив суд, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду судді Червоноградського міського суду Львівської області, 28 квітня 2012 року отримав до свого провадження матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_6 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП. Використовуючи владу та службове становище всупереч інтересам служби, маючи умисел на одержання хабара, ОСОБА_5 04 травня 2012 року в приміщенні зазначеного суду (на вул. Св. Володимира, 15) висловив ОСОБА_6 вимогу передати йому 900 дол. США за прийняття рішення про повернення вказаній особі частини вилучених у неї коштів, а саме 1470 дол. США та 5130 грн, а також про накладення на ОСОБА_6 штрафу в мінімальному розмірі 510 грн із конфіскацією в дохід держави лише 100 дол. та 800 грн, на що отримав згоду. 08 травня 2012 року о 10.20 год. у приміщенні цього суду ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_6 900 дол. США, що згідно з курсом Національного банку України на час вчинення злочину становило 7189,83 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, 10 травня 2012 року о 13.00 год. ОСОБА_5 у приміщенні суду повідомив ОСОБА_6 про те, що одержаних у якості хабара коштів недостатньо і для прийняття обумовленого рішення необхідно сплатити додаткові кошти. Тому 11 травня 2012 року о 17.31 год. у зазначеному приміщенні ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 , а засуджений, відповідно, одержав хабар у розмірі 300 дол. США, що згідно з курсом Національного банку України становило 2397 грн. Таким чином, ОСОБА_5 вимагав і одержав хабар на загальну суму 1200 дол. США, що за курсом Національного банку України становило 9586,83 грн, тобто у значному розмірі.
Крім того, 17 травня 2012 року в період часу з 11.39 по 11.44 год. у службовому кабінеті ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, не дотримався вимог статей 245, 249, 268, 277, 279, 280, 283, 285 КУпАП, без проведення судового розгляду справи склав, підписав і завірив печаткою завідомо неправосудну постанову, датовану 04 травня 2012 року, якою незаконно визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП й наклав стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі з конфіскацією всупереч цієї норми права лише частини валютних цінностей. При цьому ОСОБА_5 вніс до постанови завідомо неправдиві відомості щодо часу розгляду справи, участі в ньому ОСОБА_6 та щодо його пояснень. Складену постанову суддя не проголосив, натомість вручив її копію ОСОБА_6 .
Апеляційний суд Волинської області, задовольнивши частково апеляції прокурора та засудженого, скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання і 22 січня 2016 року постановив новий вирок, яким призначив ОСОБА_5 : за ч. 3 ст. 368 КК (в редакції від 07 квітня 2011 року)покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням правосуддя, на строк 3 роки, без конфіскації майна, таз позбавленням на підставі ст. 54 КК 2-го кваліфікаційного класу судді; за ч. 2 ст. 375 КК (в редакції від 05 квітня 2001 року) із застосуванням ст. 69 КК (в редакції від 17 грудня 2011 року) покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим суд визначив ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням правосуддя, на строк 3 роки, без конфіскації майна, а на підставі ст. 54 КК позбавив ОСОБА_5 2-го кваліфікаційного класу судді.
На підставі ст. 75 КК (в редакції від 13 квітня 2012 року) ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки й покладено на нього виконання обовязків, передбаченихпунктами 24 ч. 1 ст. 76 КК.
Вирішено виключити з мотивувальної частини вироку місцевого суду посилання на докази: протокол добровільної видачі від 08 травня 2012 року; протокол огляду від 25 червня 2012 року; стенограму розмови з диктофону між особами, зазначеними у тексті як «Суддя» та «Довірена особа»; висновок криміналістичної експертизи від 06 серпня 2012 року, а також виключити з обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК (в редакції від 07 квітня 2011 року) кваліфікуючу ознаку злочину «поєднане з вимаганням хабара».

Крім того, апеляційний суд зменшив розмір судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 , з 11 337,30 грн до 7 609,30 грн.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок апеляційного суду і направити справу на новий апеляційний розгляд на підставах, передбачених ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року. Зазначає, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам статей 377, 378 цього Кодексу належним чином не перевірив і не спростував доводів, викладених в апеляції прокурора, й постановив вирок, який не відповідає приписам статей 323, 327, 334 КПК 1960 року. На думку прокурора, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому слідчими органами злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК підтверджено зібраними у справі доказами, а тому апеляційний суд необґрунтовано погодився з рішенням місцевого суду про виправдання вказаної особи за цим обвинуваченням. Крім того, скаржник указує на неправильне застосування судом апеляційної інстанції статей 69, 75 КК, що призвело до несправедливості призначеного засудженому покарання внаслідок мякості.

У касаційній скарзі, як убачається з її змісту, засуджений ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення кримінально-процесуального закону, неповноту судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постановлені щодо нього вироки місцевого й апеляційного судів, а справу закрити за недоведеності участі у вчиненні злочину. Суть аргументів зводиться до того, що суди при вирішенні справи не виконали завдань кримінального судочинства, постановлені обвинувальні вироки суперечать вимогам ст. 323 КПК 1960 року, оскільки ґрунтуються на недопустимих та недостовірних, штучно створених доказах, які не отримали належної правової оцінки. Заперечуючи обґрунтованість засудження за ч. 2 ст. 375 КК, ОСОБА_5 також наголошує на тому, що постанову про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 162 КУпАП не скасовано, і це рішення набрало законної сили.
Касаційний розгляд кримінальної справи щодо ОСОБА_5 було призначено на 26 квітня 2016 року.
Проте до початку перегляду справи по суті до касаційного суду надійшло клопотання прокурора, який брав участь у її розгляді судом апеляційної інстанції. У зазначеному клопотанні прокурор, посилаючись на те, що він через хворобу не міг вчасно реалізувати своє право, передбачене ст. 88 КПК 1960 року, просить надати йому можливість ознайомитися в апеляційному суді з протоколом судового засідання. На підтвердження поважності причини пропуску процесуального строку надав світлокопію листка непрацездатності.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про зняття справи з касаційного розгляду і направлення до апеляційного суду для виконання вимог ст. 88 КПК 1960 року, позицію засудженого, який покладався на розсуд касаційного суду, обговоривши наведені у клопотанні та наявні у справі із вказаного питання дані, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як убачається з матеріалів справи, під час апеляційного провадження проводилося судове слідство, перебіг якого зафіксовано згідно зі ст. 87 КПК 1960 року.
Відповідно до ст. 88 цього Кодексу сторони мають право знайомитися з протоколом судового засідання і протягом трьох діб після повідомлення про виготовлення протоколу або після закінчення строку на його виготовлення подати свої письмові зауваження з приводу допущеної неправильності або неповноти. У силу ст. 87, 88-1 КПК 1960 року у випадку ведення в суді апеляційної інстанції протоколу обов`язок щодо ознайомлення з ним покладено на вказаний суд, який також вирішує питання щодо наявності або відсутності підстав для поновлення пропущеного строку подання зауважень.
Отже, виходячи з приписів наведених норм процесуального права та закріплених у ст. 16-1 КПК 1960 року загальних засад кримінального судочинства, колегія суддів вважає, що здійснити у призначену дату касаційний розгляд справи щодо ОСОБА_5 за касаційними скаргами прокурора та засудженого неможливо, адже забезпечення реалізації гарантованих законом прав сторін, у тому числі й на ознайомлення з протоколом судового засідання, створення необхідних для цього умов, є обов`язком суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зняття кримінальної справи щодо ОСОБА_5 з касаційного розгляду та про її повернення до суду апеляційної інстанції для ознайомлення сторони обвинувачення з протоколом судового засідання і таким чином для виконання вимог ст. 88 КПК 1960 року.
Керуючись ст. 394 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Кримінальну справу щодо ОСОБА_5 зняти з касаційного розгляду і повернути до Апеляційного суду Волинської області для виконання вимог ст. 88 КПК 1960 року.
Після виконання зазначених вимог, за необхідності також й положень ст. 88-1 вказаного Кодексу, справа підлягає в порядку, визначеному процесуальним законом, направленню до касаційного суду для її розгляду та вирішення по суті заявлених касаційних вимог.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3