11-кп/775/428/2016(м)
265/2642/15-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 липня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 1) 26 квітня 1989 року Приморським районним судом міста Маріуполя за ст.ст. 17, 141 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком на один рік; 2) 07 серпня 1989 року Приморським районним судом міста Маріуполя за ст.ст. 206 ч.2 ,42 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 05 липня 1991 року не відбута частина покарання 1 рік 7 місяців та 3 дні, змінено на виправні роботи з утриманням в дохід держави 20 відсотків із заробітної плати; 3) 17 серпня 1992 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя за ст.ст. 206 ч.2, 43 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 04 травня 1996 року за відбуттям строку покарання; 4) 08 жовтня 1996 року Володарським районним судом Донецької області за ст. 206 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 31 травня 2000 року по відбуттю строку покарання; 5) 04 грудня 2001 року Приморським районним судом міста Маріуполя за ст. ст. 206 ч.2, 263 ч. 1, 42 КК України до 4 років позбавлення волі, 15 березня 2002 року вирок змінено Апеляційним судом Донецької області та засуджено за ст. ст. 122 ч.1, 263 ч.1,42 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 12 лютого 2004 року умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 2 місяці та 18 днів; 6) 12 березня 2008 року Приморським районним судом міста Маріуполя за ст. 263 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого за постановою Кіровського районного суду міста Донецька від 23 квітня 2009 року умовно-достроково, не відбутий строк покарання 7 місяців та 24 дні; 7) 15 червня 2011 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ст. 263 ч.1 КК України до двох років позбавлення волі. Звільнений 29 жовтня 2012 року з Селідівської ВК № 82 згідно постанови Селідівського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2012 року. Не відбутий термін 11 місяців 8 днів замінено на 11 місяців 8 днів виправних робіт з утриманням в дохід держави 20 відсотків заробітної плати, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді арешту на строк 6 місяців. На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю вироків, застосувавши принцип часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. На підставі ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, застосувавши принцип часткового приєднання не відбутої частини покарання, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2011 року у вигляді позбавлення волі строком на 3 місяці та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Стягнувши з ОСОБА_7 на користь держави 613,80 гривень за проведення судово-балістичної та судово-хімічної експертизи.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, в травні 2014 року, точну дату та час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись по вулиці Набережній в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, знайшов 60 патронів, калібру 5Х45 переніс їх до місця свого проживання та діючи умисно, свідомо знаючи, що предмети, які він зберігає є бойовими припасами, і на право їх зберігання необхідний передбачений законом дозвіл, став зберігати в поліетиленовій сумці в підвалі квартири АДРЕСА_3 . 18 квітня 2015 року, близько 18 години 30 хвилин в ході проведення санкціонованого обшуку в кватирі 1 будинку АДРЕСА_4 працівниками міліції були виявлені та вилучені 60 патронів, калібру 5,45, які є боєприпасами до нарізної стрілецької зброї патронами калібру 5,45 x 39 мм - штатними патронами до армійської нарізної вогнепальної зброї центрального бою, автоматів АК-74, АКС-74, АКС-74 « НОМЕР_1 » та інші, які ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно придбав, носив та зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

Він же, восени 2014 року, точну дату та час в ході досудового слідства встановити не представилося можливим, в лісосмузі мікрорайону «Східний» в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, умисно, переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, знайшов пакет з коноплею, який переніс до місця свого проживання в квартиру АДРЕСА_3 , де став незаконно зберігати в газетному згортку. 18 квітня 2015 року близько 18 годин 30 хвилин працівниками міліції під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_3 , на підвіконні в спальній кімнаті в газетному згортку було виявлено та вилучено речовину рослинного походження масою 9,77 грам, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8,79 грам, який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у незаконному носінні, зберіганні, придбанні боєприпасів без передбаченого законом дозволу вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, та умисно вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить розібратися у даному кримінальному провадженні та прийняти справедливе рішення. Вказує на те, що судом першої інстанції, обставини справи розглянуті поверхнево, а докази, з точки зору допустимості та законності належним чином не оцінені. Досудове слідство, як і судовий розгляд проводились однобічно, а саме на користь сторони обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані правильно, а саме за ч.1 ст. 263 КК України, що виразились у незаконному носінні, зберіганні, придбанні боєприпасів без передбаченого на те законом дозволу, та за ч.1 ст. 309 КК України, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

У колегії суддів не виникає сумнівів в тому, що дії обвинуваченого кваліфіковані не правильно оскільки скоєні кримінальні правопорушення в повному обсязі підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого про те, що патрони йому підкинули, обшук проводили без його участі, а поняті підписували чисті листи, являються надуманими та безпідставними, з таких підстав.

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вони були понятими під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 .. Стверджують, що ОСОБА_7 добровільно показував місця, де ним було знайдено коноплю та патрони. Під час проведення слідчого експерименту в квартирі ОСОБА_7 також добровільно вказував на місця, де було знайдено коноплю та патрони. Фізичного та психічного впливу до обвинуваченого не застосовувалось. При цьому свідок ОСОБА_9 вказала, що вона підписувала протоколи, однак не читала їх. При ній слідчий не складала протокол слідчих дій, однак ОСОБА_7 добровільно вказував на місця, де було знайдено коноплю та патрони. Під час дослідження протоколу слідчого експерименту, в судовому засіданні, за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та фотоілюстрацій до даного протоколу останні суду пояснили, що зміст протоколу та фотоілюстрації відповідають дійсності та обставинам, на які вказував ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту в їх присутності.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_7 являється співмешканцем її доньки. Вказує на те, що в ході обшуку були знайдені наркотики на підвіконні та патрони в підвалі. Обшук проводився в присутності понятих. Під час обшуку ОСОБА_7 знаходився біля входу в кімнату, де проводився обшук, обличчям у кімнату. Вона підписувала протокол обшуку, ніяких зауважень до протоколу вона не вносила. Ніяких тілесних ушкоджень на ОСОБА_7 вона не бачила.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_11 , він був понятим під час обшуку, де проживав ОСОБА_7 та особисто бачив, що коноплю знайшли на підвіконні в спальні де проживав обвинувачений. Також в цій кімнаті є вихід на лоджію, де є підвал. В підвал спустився спочатку співробітник міліції, а потім він. Двом особам в підвалі знаходитися було не можливо, оскільки там дуже мало місця, а тому він спустився лише на декілька сходинок та наглядав за тим, що робить співробітник міліції. В руках у співробітника міліції нічого не було. На полиці в підвалі в клітчатій сумці було знайдено патрони. Він не бачив, щоб співробітник міліції щось підкладав в підвалі. ОСОБА_7 під час обшуку знаходився біля дверей кімнати. При обшуку знаходився другий понятий, співробітники міліції, військові, співмешканка ОСОБА_7 та мати співмешканки. До обшуку в підвал ніхто не спускався. Обвинуваченого в підвал не опускали. Слідів побоїв на обвинуваченому він не бачив.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_12 , він був понятим під час проведення обшуку. Обшук провадився у всій квартирі, а також в кімнаті, де проживав ОСОБА_7 в цій кімнаті є лоджія в якій є підвал. Підтвердив той факт, що в підвал, спускався співробітник міліції та другий понятий. У робітника міліції в руках нічого не було. При обшуку знаходилася співмешканка ОСОБА_7 та він сам. В кімнаті знайшли згорток з травою та в підвалі у господарській сумці знайшли патрони. Ніяких тілесних ушкоджень на обличчі та тілі обвинуваченого він не бачив. Він підписував протокол обшуку, який був відразу складений.

Перевіривши вищенаведені докази колегія суддів приходить до висновку, що доводи обвинуваченого являються надуманими, оскільки з пояснень вищезазначених свідків вбачається, що обшук проводився за участі понятих та свідків, які в судовому засіданні суду першої інстанції повністю підтвердили свої пояснення, а також за участю самого ОСОБА_7 , патрони робітники міліції обвинуваченому не підкидали, а знайшли у підвалі, який знаходиться на лоджії. Зазначене повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого про те, що під час досудового слідства було порушено його право на захист, що виразилось в тому, що до нього не допускали його захисника під час обрання йому запобіжного заходу, являються безпідставними, оскільки під час обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, він особисто, добровільно та в присутності захисника ОСОБА_13 , написав заяву про відмову від захисника. На підставі зазначеного колегія суддів вважає, що право на захист обвинуваченого ОСОБА_7 порушено не було.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинуваченим ОСОБА_7 було надано медичну довідку, з якої вбачається, що у нього, станом на 23.07.2016 року, перелом обох носових кісток (старий?), тріщина лівої скроневої кістки. Також обвинувачений ОСОБА_7 зазначив про те, що до нього застосовувався органами досудового розслідування фізичний та психічний тиск.

Перевіривши зазначені доводи колегія суддів не знаходить їм підтвердження, оскільки вищезазначені обставини були предметом дослідження під час судового засідання в судді першої інстанції, та встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 прибувши до Маріупольського слідчого ізолятора 23.04.2015 року був оглянутий черговим медичним працівником та скарг на стан здоров`я не висловлював. Дані обставини підтверджуються випискою з амбулаторної картки №299/15-1V.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що пояснення працівникам міліції він давав під впливом фізичного насильства, спростовуються постановою прокуратури Донецької області від 05.06.2015 року, якою закрито провадження № 0000265 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях колишніх працівників Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУМВС складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції правильно врахував те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 309 КК України вину визнав частково, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, перебуває на обліку в наркологічному диспансері, має малолітню дитину.

Враховано обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , а саме часткове визнання своєї вини. Обставини, що обтяжують покарання, а саме рецидив злочину та повторність.

На підставі зазначених обставин суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому ОСОБА_7 необхідне і достатнє покарання передбачене санкцією статті.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було досконально перевірено та дано належну оцінку всім доказам у кримінальному провадження.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: