Єдиний унікальний № 500/5526/15-к
Провадження № 1-кп/500/101/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
07 червня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 ,
обвинувачені: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілі: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 , Приватне акціонерне товариство «Українське дунайське пароплавство» (ПрАТ «УДП»),
представники потерпілого: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002004, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого за наймом, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, 2001 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , або АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

14.04.1987 р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 206, ст.461 КК України 1960 р. до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки, направленого до відбування покарання на підставі постанови Ізмаїльського міського суду від 18.09.1987 р., звільненого 18.09.1988р. за відбуттям строку покарання;

27.11.1991 р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 101 КК України 1960 р. до 7 років позбавлення волі, звільненого 18.04.1997 р. за відбуттям строку покарання;

02.09.1998 р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 206 КК України 1960 р. до 2 років позбавлення волі, звільненого 10.06.2000 р. за відбуттям строку покарання;

10.10.2001 р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 141 КК України 1960 р. до 1 року 6 місяців позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України з випробуванням строком на 1 рік;

25.03.2003 р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.ч. 2,3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 19.10.2007 р. за відбуттям строку покарання;

24.09.2008 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки;

16.03.2009 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст.121, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого 03.11.2014 р. за відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого за наймом, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

раніше судимого:

23.05.2005 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців;

13.02.2006 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 01.12.2008 р. за відбуттям строку покарання;

04.04.2012 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки,

08.02.2013 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 190, ст. ст. 70, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого від відбування покарання 01.07.2014 р. на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.06.2014 р. в силу ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2014 році»,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
1. 11 травня 2015 року, приблизно о 01:20 годині, ОСОБА_10 за попередньою змовою і спільно з невстановленою особою, знаходячись на АДРЕСА_4 , на перехресті з АДРЕСА_5 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрали кондиціонер марки БК-1500 вартістю 310 грн., який був закріплений на дерев`яному вікні будівлі колишнього розрахунково-касового відділу ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», розташованої по вул. Хотинська, 25, після чого поклали викрадене майно в одіяло, яке завчасно було надано ОСОБА_9 , який, діючи повторно, розумів протиправний характер дій ОСОБА_10 та іншої особи, чим сприяв їм у таємному викраденні чужого майна. Після цього ОСОБА_10 та інша особа почали уносити з місця злочину в одіялі завчасно наданому ОСОБА_9 викрадене майно, а ОСОБА_9 , розуміючи протиправний характер їх дій, приєднався до них та допоміг їм унести викрадене майно з місця вчинення злочину, чим також сприяв ОСОБА_10 та іншій особі у таємному викраденні майна. Таким чином, своїми діями ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та інша особа спричинили ПрАТ «УДП» матеріальний збиток на вищевказану суму.

2. 11 серпня 2015 року, приблизно о 17:30 годині, ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, знаходячись на перехресті вул. 28 Червня та вул.Пушкіна у м. Ізмаїл Одеської області, умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав велосипед марки «Україна» вартістю 530 грн., який був припаркований біля стіни будинку та належав потерпілому ОСОБА_11 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальний збиток на вищевказану суму.

3. 28 серпня 2015 року, приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні магазину «Зоологія», який розташований на просп. Леніна (на даний час просп. Миру), 5 у м. Ізмаїл Одеської області, умисно, діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно викрав зі столу продавця даного магазину мобільний телефон марки «Samsung» модель GTE-1182 вартістю 860 грн., який належить ОСОБА_13 , в якому знаходилися дві сім-картки: 1) оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_2 вартістю 50 грн.; 2) оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 50 грн.; та на рахунку яких не було грошових коштів, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 960 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

4. Крім того, 05 жовтня 2015 року, приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_9 , умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_6 , і застосувавши відносно ОСОБА_12 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, яке виразилося у зриванні з шиї потерпілої ОСОБА_12 , вчинив усі дії, які від нього залежали, спрямовані на відкрите викрадення ланцюжка потерпілої вартістю 1 610 грн. та кулона вартістю 460 грн., загальною вартістю 2 070 грн., спричинивши їй тілесне ушкодження у вигляді садна грудної клітини, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 403 від 07.10.2015 р. відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, але розпорядитися майном йому не вдалося з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпіла ОСОБА_12 підняла галас, після чого ОСОБА_9 був затриманий свідком ОСОБА_16 .

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні вину по пред`явленому обвинуваченню по першому епізоду не визнав, по другому епізоду визнав повністю, а по четвертому частково, зазначивши, що по першому епізоду обвинувачення він безпосередньо не приймав участі у вчиненні крадіжки, по четвертому епізоду обвинувачення визнає частково, оскільки із самого початку у нього не було умислу викрадати ланцюжок у потерпілої, він підійшов до неї з іншою метою, побачив, що ланцюжок у неї висить на шиї, та він зняв його, щоб той не впав, у цьому він визнає свою помилку, він мав би не робити так, а сказати потерпілій про це.

Так, по першому епізоду обвинувачення у таємному викраденні майна ПрАТ «УДП», що мало місце 11 травня 2015 року, ОСОБА_9 пояснив, що він перебував вдома, коли до нього прийшов ОСОБА_10 з якимось хлопцем, вони пили чай і другий хлопець почав казати, що із закинутого будинку, де раніше знаходилася міліція, можна взяти металобрухт, на що він погодився піти з ними, надав їм на їх прохання одіяло, та сказав їм іти, а він поговорить з дружиною і наздожене їх. Коли він наздогнав ОСОБА_10 та іншого хлопця, то побачив, що ті несуть в одіялі якийсь предмет, підійшов до них і допоміг їм нести, а по дорозі його з ОСОБА_10 затримали працівники міліції, а той третій хлопець втік. Також обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що той хлопець не казав, що метал треба було викрасти, той сказав, що є метал, який можна піти і взяти і їм потрібна допомога. В чому була потреба нести метал терміново вночі, обвинувачений ОСОБА_9 пояснити не зміг. Коли він підійшов до буд. АДРЕСА_5 , їх бачила жінка, яка сказала, що викличе міліцію. Він не бачив звідки зняли кондиціонер, він не знімав його. При цьому він розумів, що була вчинена крадіжка, жалкує про вчинене.

Дані протоколу слідчого експерименту від 29.05.2015 р. підтримав частково, він показував, протокол писали з його слів. Його не били. Але він так пояснював, оскільки йому сказали, що він раніше судимий і все одно потрапить за грати.

По другому епізоду обвинувачення у таємному викраденні майна ОСОБА_11 , що мало місце 11 серпня 2015 року, ОСОБА_9 пояснив, що 11 серпня 2015 р. він перебував у питному закладі, де вживав спиртне, також у цьому закладі перебував потерпілий ОСОБА_11 , який приїхав туди на велосипеді. Приблизно о 17:30 годині він підійшов до потерпілого ОСОБА_11 та запитав, чи можна на його велосипеді поїхати на ринок, на що той промовчав, нічого не відповів йому, у зв`язку з чим він сприйняв, що той не заперечував. Тоді він вийшов на вулицю 28 Червня, на перехресті з вул. Пушкіна, де сів на велосипед марки «Україна», який стояв біля стіни, і поїхав на ньому по вул. 28 Червня в напрямку автостанції, однак двоє невідомих осіб наздогнали його, завдали удари, від чого він впав, забрали велосипед і поїхали звідти.

На початку судового розгляду зазначав, що вину визнає частково, оскільки у нього не було умислу викрасти цей велосипед, він не збирався його продавати, чи ще якось розпорядитися ним, йому потрібен був велосипед, щоб поїхати на ринок, після чого він збирався його повернути. Але в кінці судового розгляду вину визнав у повному обсязі, розкаявся, оскільки треба було докачатися відповіді власника перед тим як брати чужий велосипед, та уточнив показання та погодився з показаннями потерпілого ОСОБА_11 і свідка ОСОБА_17 щодо місця та способу його виявлення з велосипедом.

По четвертому епізоду обвинувачення у замаху на відкрите викрадення майна ОСОБА_12 , що мало місце 05 жовтня 2015 року, ОСОБА_9 пояснив, що на початку жовтня 2015 року він перебував у районі ринку «Росинка». Там перебували чоловік з жінкою. Він побачив, що у жінки висить ланцюжок і подумав, що він порваний, у зв`язку з чим взявся за нього, і вказаний ланцюжок залишився у нього в руці, він не зривав його. Після чого на нього накинулися чоловіки та викликали працівників міліції, звинувачуючи його, що він викрав цей ланцюжок, однак він не хотів забирати цей ланцюжок, у нього не було умислу на викрадення цього ланцюжка. Після того, як ланцюжок опинився в його руці, він нічого не казав, його чоловіки тримали допоки не приїдуть працівники міліції, та він поклав ланцюжок на лавочку, і той впав на землю.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні повністю визнав себе винним в обсязі висунутого йому обвинувачення, щиро розкаявся у вчиненні злочинів та пояснив про таке.

Так, по першому епізоду обвинувачення у таємному викраденні майна ПрАТ «УДП», що мало місце 11 травня 2015 року, ОСОБА_10 пояснив, що він познайомився з чоловіком ромської національності, з яким вони розговорилися. Він направлявся до ОСОБА_9 і по дорозі розмовляв з тим хлопцем, який повідомив йому, що є металобрухт, який вони можуть забрати і їм потрібне покривало, щоб нести його, на його запитання, що це за метал той відповів, що покаже йому по дорозі. Вони прийшли до ОСОБА_9 , якому розповіли про те, що йдуть за металобрухтом, попросили того покривало, на що ОСОБА_9 дав їм покривало, і сказав їм іти, а він наздожене їх через п`ятнадцять хвилин. Коли вони були у ОСОБА_9 він не знав, що це буде кондиціонер, а думав, що це просто буде металобрухт. Однак, коли вони підійшли до будівлі, хлопець вказав на кондиціонер на одному з вікон. Коли вони почали знімати кондиціонер, той впав і піднявся шум, на який вийшла бабуся. Вони поклали кондиціонер на покривало і почали його нести, пройшли до наступного перехрестя, поклали кондиціонер у траві і закурили, в цей момент до них підійшов ОСОБА_9 , спробував його підняти, і в цей момент до них під`їхали працівники міліції. Побачивши працівників міліції, він побіг. Третій хлопець втік. Також обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що вони не просили ОСОБА_9 допомагати, а тільки попросили покривало. ОСОБА_9 не знав, куди саме вони ідуть, вони не казали йому, що збираються викрадати кондиціонер. ОСОБА_9 не допомагав їм знімати кондиціонер і не був присутнім при цьому, той зустрів їх, коли вони вже пронесли якусь відстань, перед тим, як їх затримали працівники міліції. Ці події відбувалися 11 травня 2015 року, ввечері.

Також, на початку дачі показань ОСОБА_10 пояснював, що спочатку невідомий хлопець сказав, що вони йдуть за кондиціонером і для цього потрібне покривало, вже після чого вони прийшли до ОСОБА_9 за одіялом, а наприкінці допиту пояснив, що про те, що вони візьмуть кондиціонер дізнався тільки, коли вони підійшли до будівлі. Зазначив, що плутається в показаннях, оскільки нервує.

По третьому епізоду обвинувачення у таємному викраденні майна ОСОБА_13 , що мало місце 28 серпня 2015 року, ОСОБА_10 в ході судового розгляду детально розповів про обставини цього злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, характеристики та вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що влітку він був на ринку «Росинка», де придбав декілька пакетів речей, які хотів залишити десь. Приблизно о 15:00 годині він зайшов до магазину і у дівчини попросив залишити пакети. Доки він складав пакети побачив на прилавку три телефони, один з яких він забрав, після чого вийшов з магазину. Через декілька хвилин він повернувся до магазину і забрав свої сумки, а далі поїхав на центральний ринок, де продав викрадений ним телефон за 220 грн. Дві сім-картки з телефону він викинув. Наступного дня він зустрів потерпілого власника магазину, який вимагав повернути телефон. Вони поїхали до людей, кому він продав телефон, він викупив його, і повернув потерпілому, після чого вони поїхали до міліції.

По третьому епізоду у таємному викраденні майна ОСОБА_13 , що мало місце 28 серпня 2015 року, приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті по цьому епізоду обвинувачення, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого по цьому епізоду обвинувачення, у суду також не виникає сумнівів у добровільності позиції інших учасників судового провадження по цьому епізоду обвинувачення. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження по цьому епізоду обвинувачення, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів по епізоду крадіжки майна ОСОБА_13 допитом обвинуваченого ОСОБА_10 , а також дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_13 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток про виклик до суду через SMS-повідомлення. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_13 відшкодована в повному обсязі, цивільний позов від нього до суду не надходив. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_13 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст.325 КПК України дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Крім того, із заяви на ім`я начальника Ізмаїльського МВ від 29.08.2015 р. вбачається, що ОСОБА_13 просить вжити заходи до розшуку невідомої особи, яка 28.08.2015 р. із його магазина «Зоологія», розташованого в м. Ізмаїлі по просп. Леніна, 5, викрала належне йому майно (т. 2 а.п. 35).

Тому суд вважає, що за наслідками судового розгляду знайшов своє підтвердження факт таємного викрадення обвинуваченим ОСОБА_10 майна потерпілого ОСОБА_13 та кваліфікує його дії по даному епізоду за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
По першому епізоду у таємному викраденні майна ПрАТ «УДП», що мало місце 11 травня 2015 року, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 , а також крім повного визнання себе винним обвинуваченим ОСОБА_10 , їх вина у вчиненні злочину по даному епізоду в повному обсязі також підтверджується сукупністю таких доказів, що були досліджені під час судового розгляду.

Так, свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що являється інспектором патрульної служби Ізмаїльського МВ. Влітку 2015 року, після 22:00 години вечора, він перебував на службі в складі патруля. Від оперативного чергового вони отримали повідомлення про викрадення кондиціонеру і по гарячих слідах виявили осіб. Коли він на машині наближався до перехрестя вул. Дзержинського та вул. А.Холостякова, то побачив трьох чоловіків, які несли в одіялі кондиціонер. Всі троє чоловіків несли кондиціонер. Один з них втік, а ОСОБА_10 і ОСОБА_9 були затримані. ОСОБА_9 не тікав, той відразу зупинився і не чинив опір, а ОСОБА_10 побіг, і вони наздогнали його. Після затримання вони викликали оперативну групу для документації даної події. По прибуттю оперативної групи вони склали рапорт про цю подію і доставили затриманих у Ізмаїльський МВ. На його думку, ОСОБА_9 не тікав, оскільки зрозумів, що не зможе втекти. Оскільки він водій, він залишався в машині.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснив, що у 2015 році, ближче до ночі, приблизно о 22:00 23:00 годині, від оперативного чергового було отримане повідомлення про те, що був знятий кондиціонер. В ході патрулювання були виявлені обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які переносили кондиціонер у покривалі. Побачивши їх, ті залишили покривало з кондиціонером і кинулися тікати, вони їх наздогнали, попросили підійти до службового автомобіля, після чого була викликана оперативно-слідча група. Кондиціонер несли троє чоловіків. Коли ті побачили, що під`їхала міліція, то почали тікати. Обвинуваченого ОСОБА_10 вони наздоганяли, затримали приблизно через квартал, а ОСОБА_9 недалеко відбіг.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, що являється дружиною обвинуваченого ОСОБА_9 . В травні 2015 року вони знімали кімнату в квартирі АДРЕСА_7 . Приблизно о 24:00 годині до них у гості прийшли ОСОБА_10 і ще якийсь чоловік. Вона зробила тим чай і пішла до дитини. Ті були у нетверезому стані і розмовляли на підвищених тонах, у зв`язку з чим вона декілька разів просила їх розмовляти тихіше. Вказані особи перебували у них приблизно годину чи півтори, після чого пішли. Приблизно через 1520 хвилин ОСОБА_9 підійшов до неї і сказав, що піде за цигарками, взяв гроші і пішов, а повернувся лише наступного дня і розповів, що по дорозі зустрів ОСОБА_10 з другим чоловіком, які щось тягнули у одіялі і допоміг тим, і їх разом затримали. ОСОБА_10 та інший чоловік просили у них одіяло. Вона не чула, щоб ОСОБА_10 пропонував ОСОБА_9 піти і вчинити крадіжку кондиціонеру. Як звали чоловіка, з яким прийшов ОСОБА_10 , їй невідомо, того називали ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснила, що працює сторожем у ПрАТ «УДП». Влітку 2015 року, точну дату вона не пам`ятає, приблизно о 01:20 годині, вона була на вахті і почула шум, грохот, вискочила до паркану і побачила, що звідти, де вона охороняє, двоє відтягують щось в одіялі, а третій чоловік стоїть на перехресті. Вона почала кричати, запитуючи, що ті тягнуть, на що їй відповіли, що це металобрухт з вулиці Кишинівська. Двоє чоловіків, одним з яких був обвинувачений ОСОБА_10 , продовжили тягнути в напрямку перехрестя вул. Кутузова та вул. Хотинська, а третій обвинувачений ОСОБА_9 стояв на перехресті і чекав їх. Коли вона вийшла з території будівлі і підійшла на це перехрестя, то сказала, що буде викликати міліцію, на що ОСОБА_9 відповів, навіщо їй викликати міліцію, адже їй сказали, що тягнуть металобрухт. Коли ОСОБА_9 почав наближатися до неї, вона зрозуміла, що їй краще піти звідти, а ті побігли далі по вул. Хотинська та тягнули із собою одіяло. Вона повернулася і повідомила про це старшу зміну, яка в свою чергу повідомила працівників міліції. Свідок також пояснила, що коли вона вийшла на перехрестя, двоє стояли посередині перехрестя, а ОСОБА_9 стояв на тротуарі біля перехрестя на відстані приблизно 20 м. від місця, де був знятий кондиціонер.

Згідно даним рапорту оперативного чергового чергової частини Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеської області (далі Ізмаїльський МВ), 11.05.2015 р. о 01:50 годині від невідомої громадянки надійшло повідомлення про те, що в м. Ізмаїл на перехресті вул. Хотинської та вул. Дзержинського троє невідомих несуть кондиціонер (т. 1 а.п. 224).

Із заяви на ім`я начальника Ізмаїльського МВ від 12.05.2015 р. вбачається, що голова правління ПрАТ «УДП» просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які 11 травня 2015 року приблизно о 01:00 годині з будівлі розрахункового касового відділу, розташованого за адресою: м. Ізмаїл, вул. Хотинська, 25, викрали кондиціонер мари БК-1500 балансовою вартістю 450,92 грн. (т. 1 а.п. 225).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 11.05.2015 р. з додатком у виді фтототаблиці, навпроти буд. № 29 по вул. Краснофлотська, на перехресті з вул. Кишинівська, був виявлений кондиціонер в металевому корпусі білого кольору на шерстяному одіялі біло-зеленого кольору (т. 1 а.п. 226 230). В ході огляду місця події, згідно даним протоколу огляду місця події від 11.05.2015 р. з додатком у виді фототаблиці, було оглянуте п`яте від перехрестя вікно будівлі № 47 по вул. Кутузова, на перехресті з вул. Хотинською в м. Ізмаїл Одеської області. В лівій верхній частині вікна виявлені кріплення для віконного кондиціонеру, але сам кондиціонер не виявлений, під вікном виявлені фрагменти пластикового обуха від кондиціонера білого кольору (т. 1 а.п. 231 235). Вказані кондиціонер БК-1500; фрагмент із пластика сірого кольору від кондиціонеру, в нижньому правому куті якого наявний напис «БК-1500»; а також шерстяне покривало зеленого кольору з елементами білого кольору, були оглянуті згідно даним протоколу огляду від 13.05.2015 р. (т. 1 а.п. 236).

Із висновку експерта № 42/2/оц. від 16.05.2015 р. вбачається, що ринкова вартість кондиціонера БК-1500 в робочому стані, що був у використані, станом на 16.05.2015 р. складає 310 грн. (т. 1 а.п. 238 239).

Відповідно до даних протоколів пред`явлення особи для впізнання від 21.05.2015 р. та від 26.05.2015 р. з додатками до них у виді фототаблиць, свідок ОСОБА_22 серед пред`явлених їй осіб впізнала ОСОБА_10 , як особу, яка 11.05.2015 р. біля будівлі по вул. Хотинська, 25, на покривалі разом з невідомою особою тягнули по дорозі вул. Хотинська в напрямку вул. Дзержинського якийсь великий предмет, а також впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка 11.05.2015 р. о 01:20 год. стояла на перехресті вул. Кутузова і вул. Хотинська під ліхтарем (т. 1 а.п. 247 252, т. 2 а.п. 1 5).

В ході проведення слідчого експерименту згідно даним протоколу від 29.05.2015 р. та додатку у виді фототаблиці, ОСОБА_9 розповів та показав на місці про обставини вчинення крадіжки кондиціонеру, зокрема про те, що він надав ОСОБА_10 та незнайомому хлопцю на ім`я ОСОБА_21 одіяло для переносу кондиціонеру з покинутої будівлі ПрАТ «УДП» на перехресті вул. Хотинської та вул. Кутузова, а також про те, як він допоміг їм переносити кондиціонер в одіялі після крадіжки (т. 2 а.п. 9 12).

Що ж стосується посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що він під час проведення слідчого експерименту показував та розповідав саме так, як зазначено у протоколі, оскільки йому сказали, що він раніше судимий і тому все одно потрапить за грати, то суд вважає, що ці обставини не можуть свідчити про недопустимість цього протоколу, оскільки сам ОСОБА_9 пояснював, що тиск на нього під час слідчого експерименту не чинився, у протоколі вказано все так, як він показував, та протокол писався з його слів. Крім того, судом під час судового розгляду не встановлені обставини застосування тиску відносно ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту. А також, на думку суду, цей протокол співвідноситься з іншими дослідженими доказами. А тому суд пов`язує часткове не підтримання цього доказу обвинуваченим ОСОБА_9 з його запереченням своєї причетності до вчинення цього злочину з метою ухилення від відповідальності. Обставин, що свідчили б про допущення порушень при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_9 стороною захисту надано не було, і судом таких не встановлено, а тому суд визнає дані протоколу слідчого експерименту від 29.05.2015 р. (т. 2 а.п. 9 12) допустимим доказом.

Відповідно до даних протоколу слідчого експерименту від 18.05.2015 р. з додатком у виді фототаблиці, свідок ОСОБА_22 на місці показала та розповіла про обставини виявлення нею крадіжки кондиціонеру відповідно до вищенаведених її показань (т. 2 а.п. 13 17).

Разом з тим, при ухваленні вироку суд не приймає до уваги дані протоколу слідчого експерименту від 30.05.2015 р., проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки вказаний протокол не містить відомості про проведення слідчим відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, здійснення яких в силу вимог ст. 240 КПК України становлять суть даної слідчої дії. Натомість у вказаному протоколі від 30.05.2015 р. викладені лише пояснення ОСОБА_10 щодо події злочину, що відповідає змісту протоколу допиту. У зв`язку з відсутністю додатку у виді фототаблиці з даного протоколу неможливо встановити, де саме проводився слідчий експеримент, а також які саме дії вчиняли його учасники, а викладені у протоколі показання не можуть бути прийняті судом, оскільки в силу вимог ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, і суд не вправі обґрунтувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Зазначені ж показання, що містяться у досліджуваному протоколі, були надані слідчому і безпосередньо судом не сприймалися.

Крім того, суд при ухваленні вироку не враховує дані висновку судової дактилоскопічної експертизи № 150 від 15.05.2015 р., оскільки вказаний висновок не містить даних, за допомогою яких можна було б встановити наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, у зв`язку з чим суд визнає цей висновок неналежним доказом.

Суд критично оцінює і не враховує показання обвинуваченого ОСОБА_9 , дані ним у судовому засіданні про його непричетність до цього злочину, а також відповідні показання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що вони заздалегідь не домовлялися про вчинення крадіжки і обвинувачений ОСОБА_9 не знав, про те, що відбудеться саме крадіжка, оскільки вказані показання обвинувачених є непослідовними, суперечливими та не співвідносяться із сукупністю вищенаведених доказів, досліджених судом. Зокрема, як було вище наведено, обвинувачений ОСОБА_10 спочатку пояснював, що невідома особа запропонувала йому піти за кондиціонером і для цього потрібне покривало, вже після чого вони прийшли до ОСОБА_9 , а наприкінці допиту пояснив про те, що вони візьмуть кондиціонер дізнався тільки коли вони підійшли до будівлі. Крім того, сам ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснював, що невідомий хлопець у нього вдома казав, що із закинутого будинку, де раніше знаходилася міліція, можна взяти металобрухт. За таких обставин, приймаючи до уваги темну пору доби, те, що металобрухт вони мали взяти ніби то із закинутої будівлі, де раніше була міліція, обвинувачений ОСОБА_9 не міг не розуміти, що ОСОБА_10 та невідома особа збиралися вчинити саме крадіжку. Більше того, обвинувачений ОСОБА_9 і пояснив у судовому засіданні, що він зрозумів, що була вчинена крадіжка. Але обвинувачений ОСОБА_9 за таких обставин, на прохання ОСОБА_10 та іншої особи, надав їм одіяло для того, щоб вони могли перенести майно, та пообіцяв, що через деякий час прийде їм на допомогу перенести це майно, що і згодом зробив, чим, хоча безпосередньо і не приймав участі як співвиконавець у знатті та викрадені майна, своїми діями сприяв у вчиненні ОСОБА_10 та іншою особою злочину.

Досліджені судом докази є послідовними, у сукупності вони співвідносяться між собою, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що версія обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про необізнаність обвинуваченого ОСОБА_9 про намір вчинити ними крадіжку, а також про відсутність у них попередньої змови на її вчинення не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

При цьому суд враховує показання свідка ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні пояснила, що не чула, щоб ОСОБА_10 пропонував ОСОБА_9 піти і вчинити крадіжку кондиціонеру, коли ОСОБА_10 з іншою особою приходили до них додому вночі і просили одіяло, оскільки суд дійшов висновку, що вказані показання свідка ОСОБА_20 не суперечать сукупності вищезазначених доказів, оскільки, по-перше, як пояснила свідок ОСОБА_20 вона не була присутньою при всій розмові, тому як, зробивши чай, пішла до іншої кімнати до дитини, а, по-друге, вказані показання свідка ОСОБА_20 про те, що до її чоловіка ОСОБА_9 вночі прийшли ОСОБА_10 з невідомим чоловіком, які розмовляли з обвинуваченим ОСОБА_9 та просили у них одіяло, а коли пішли, то ОСОБА_9 невдовзі також вийшов з дому під приводом піти до магазину за цигарками, після чого додому не повернувся, оскільки був затриманий працівниками міліції, у сукупності з вищезазначеними доказами, підтверджують наявність між обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 домовленості на вчинення злочину, яка була досягнута ще вдома у обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_20 .

Давання суперечливих показань обвинуваченими в цій частині суд пов`язує з їх бажанням приховати причетність обвинуваченого ОСОБА_9 до вчиненого злочину та пом`якшити таким чином його відповідальність за вчинене.

Таким чином, показання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині визнаних судом достовірними, показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , дані протоколів огляду місця події від 11.05.2015 р., протоколи слідчих експериментів від 18.05.2015 р. за участю свідка ОСОБА_22 та від 29.05.2015 р. за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , а також дані протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 21 та 26 травня 2015 року за участю свідка ОСОБА_22 , є послідовними, співвідносяться між собою та доповнюють один одного, у зв`язку з чим визнаються судом достовірними, належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Тому суд вважає, що за наслідками судового розгляду знайшов своє підтвердження факт вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 і ОСОБА_10 злочину та кваліфікує їх дії в межах висунутого обвинувачення з урахуванням положень ст. 337 КПК щодо меж судового розгляду та недопустимості погіршення їх становища. Так, дії ОСОБА_10 суд кваліфікує по даному епізоду за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він за попередньою змовою групою осіб повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Але з урахуванням об`єктивно встановлених обставин, характеру, ролі та ступені участі обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненому злочині суд, діючи в межах ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду, вважає за необхідне уточнити кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до його ролі та ступені участі, що буде враховано при призначенні покарання. Так, враховуючи, що за цим епізодом обвинувачення ОСОБА_9 висунуте обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України, як співвиконавцю, суд, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту його прав і основоположних свобод, враховуючи, що це покращить становище обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає за можливе вийти за межі висунутого йому обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та кваліфікувати його дії за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він, безпосередньо не приймаючи участі у викраденні майна, будучи обізнаним про обставини крадіжки, наданням знаряддя одіяла та наданням допомоги у перенесенні викраденого майна сприяв як пособник іншим співвиконавцям у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) за попередньою змовою групою осіб, повторно. На думку суду, це покращує його становище, оскільки така його роль та ступінь участі у злочині значно зменшують суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, що і буде враховано при призначенні покарання.

По другому епізоду у таємному викраденні майна ОСОБА_11 , що мало місце 11 серпня 2015 року, крім повного визнання своєї винним обвинуваченим ОСОБА_9 , його вина у вчиненні цього злочину у повному обсязі також підтверджується сукупністю таких доказів, що були досліджені в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_9 він раніше знайомим не був. Влітку 2015 року, приблизно о 17:30 годині, він їхав з роботи і заїхав у бар, розташований по вул. 28 Червня між вул. Комсомольською та вул. Пушкіна, і, залишивши велосипед біля стіни, зайшов всередину. Обвинувачений ОСОБА_9 в цей момент сидів поблизу вхідних дверей і перебував у нетверезому стані. Коли він приблизно через 2 хвилини вийшов, то виявив відсутність свого велосипеда, обвинуваченого ОСОБА_9 також вже не було. Коли він побіг в напрямку вул. Комсомольської, то побачив, як ОСОБА_9 котить його велосипед. Він наздогнав ОСОБА_9 біля Будинку Культури по вул. Комсомольська і почав забирати свій велосипед, на що ОСОБА_9 заперечував і казав, що це його велосипед, що йому сказали, що він може забрати цей велосипед. В цей момент до них під`їхали працівники міліції чоловік та жінка, яким він повідомив, що у нього викрали велосипед. Після чого працівники міліції зупинили ОСОБА_9 , велосипед погрузили в багажник автомобіля, і всі вони разом поїхали у відділ міліції, де він написав заяву про злочин. Потерпілий також пояснив, що ОСОБА_9 не підходив до нього і не питав дозволу брати велосипед. Оскільки велосипед йому повернули працівники міліції, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Показання потерпілого ОСОБА_11 про обставини виявлення обвинуваченого ОСОБА_9 з його велосипедом відразу після зникнення цього велосипеду, в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_23 .

Так, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснили, що являються працівниками міліції Ізмаїльського МВ. Приблизно о 16:00 чи 17:00 годині вони направлялися по вул. Комсомольській в напрямку мікрорайону «Южний», і на перехресті з вул. 28 Червня зустріли ОСОБА_9 з велосипедом. Знаючи, що ОСОБА_9 раніше судима особа, перебуває в міліції під адміністративним наглядом, і що у того не було велосипеда, запитали у того, звідки велосипед, на що той відповів, що це його велосипед, що йому дали покататися, після чого вони поїхали далі. Після цього, побачивши, як по вулиці біжить потерпілий ОСОБА_11 , зрозуміли, що той шукає велосипед. Далі вони розвернулися і, коли знову під`їхали до ОСОБА_9 , підбіг потерпілий ОСОБА_11 і почав кричати що це його велосипед, який у нього вкрали.

Про обставини таємного викрадення обвинуваченим ОСОБА_9 велосипеда потерпілого ОСОБА_11 свідчать також дані заяви на ім`я начальника Ізмаїльського МВ від 11.08.2015 р., згідно якій ОСОБА_11 просить вжити заходи до невідомої особи, яка 11.08.2015 р. вчинила крадіжку його велосипеда на вул. 28 Червня в м. Ізмаїлі (т. 1 а.п. 219); протоколу огляду місця події від 11.08.2015 р., в ході якого була оглянута ділянка тротуару біля бутербродної «Сірко» на перехресті вул. 28 Червня та вул. Пушкіна в м.Ізмаїл Одеської області, де знаходиться вхід в кафе ФОП « ОСОБА_24 » (т.1 а.п. 220); а також дані висновку експерта № 104/2/оц. від 17.08.2015 р., згідно яким ринкова вартість велосипеда марки «Україна» в робочому стані, що був у використанні, станом на 17.08.2015 р. складає 530 грн. (т. 1 а.п. 221222).

Разом з цим, суд визнає недопустимим доказом та не враховує при ухваленні вироку показання з чужих слів свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_25 та ОСОБА_23 в частині пояснень ОСОБА_9 , оскільки в силу ч. 7 ст. 97 КПК у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження, а зазначені свідки являються співробітниками оперативного підрозділу Ізмаїльського МВ та вказані пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 були дані їм при здійсненні ними кримінального провадження. Більше того, свідок ОСОБА_25 пояснив, що не був присутнім при затриманні обвинуваченого ОСОБА_9 , а тому і з цих підстав суд не приймає його покази до уваги як неналежний доказ.

Суд критично оцінює і не враховує при ухваленні вироку показання обвинуваченого ОСОБА_9 , дані ним на початку судового розгляду, про непричетність його до цього злочину, а також його покази про те, що у нього не було умислу на викрадення велосипеду потерпілого ОСОБА_26 , та він запитав у останнього дозвіл взяти цей велосипед і мав намір його повернути, оскільки вказані показання обвинуваченого ОСОБА_9 є непослідовними, суперечать та спростовуються сукупністю вищенаведених доказів, досліджених у судовому засіданні, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_26 про те, що ОСОБА_9 він до вчинення злочину не знав, не розмовляв з тим і той не питав у нього дозволу взяти велосипед, та показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_23 , згідно яким ті безпосередньо після вчинення злочину бачили, як обвинувачений ОСОБА_9 котить велосипед по вулиці, після чого побачили, як того наздогнав потерпілий ОСОБА_26 , який вимагав повернути велосипед і повідомив їм про вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 крадіжки вказаного велосипеда.

Наведені докази є послідовними, вони співвідносяться як між собою, так і з сукупністю усіх доказів, досліджених у судовому засіданні, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що версія обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність у нього умислу на вчинення крадіжки велосипеда потерпілого ОСОБА_26 і про те, що він запитував у останнього дозвіл взяти велосипед, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні та повністю спростована вищенаведеними доказами.

Більше того, вказана версія обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він тільки хотів скористатися велосипедом, після чого мав намір повернути його потерпілому, не співвідноситься з його власними ж показаннями, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 спочатку обґрунтовував потребу взяти велосипед тим, що йому треба було поїхати на ринок, після чого пояснив, що коли взяв велосипед, то поїхав в напрямку автовокзалу, а як було достовірно встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_9 з викраденим велосипедом направлявся в зовсім іншому напрямку, що жодним чином не співвідноситься з його версією.

Давання суперечливих та неправдивих показань обвинуваченим в цій частині суд пов`язує з його бажанням ввести суд в оману з метою пом`якшити свою відповідальність за вчинений злочин.

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_9 в частині визнаних судом достовірними, показання потерпілого ОСОБА_26 , свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_23 , а також інші вищенаведені докази, досліджені судом, є послідовними, співвідносяться між собою та доповнюють один одного, у зв`язку з чим визнаються судом достовірними, належними, допустимими та достатніми для ухвалення обввинувального вироку.

Тому суд вважає, що за наслідками судового розгляду знайшов своє підтвердження факт таємного викрадення обвинуваченим ОСОБА_9 майна потерпілого ОСОБА_26 та кваліфікує його дії по даному епізоду за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
По четвертому епізоду у закінченому замаху на відкрите викрадення майна ОСОБА_12 , що мало місце 05 жовтня 2015 року, не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 , його вина у вчиненні цього злочину у повному обсязі підтверджується сукупністю таких доказів, що були досліджені під час судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_9 раніше вона не знала. 05 жовтня 2015 року приблизно о 17:00 годині було світло, біля неї сидів чоловік-пенсіонер і жінка, яка працює неподалік. До них підсів обвинувачений ОСОБА_9 , сів поряд з нею і почав пропонувати піти з ним випити, на що вона відмовилася, а ОСОБА_9 зірвав з неї ланцюжок, а коли вона дістала телефон, щоб викликати працівників міліції, ОСОБА_9 забрав у неї і телефон. Потім ОСОБА_9 кинувся на неї з каменем. ОСОБА_16 і ОСОБА_27 перебували там і бачили це все, викликали працівників міліції, а ОСОБА_9 викинув за лавочку її ланцюжок і мобільний телефон, які забрав у неї, а також камінь. Коли ОСОБА_9 зривав ланцюжок, то подряпав її, в результаті чого їй було завдане тілесне ушкодження в області грудини, яке було зафіксоване під час медичного огляду, на проведення якого її направили працівники міліції. Її ланцюжок не міг сам порватися щоб він порвався необхідно було докласти зусиль. Викрадене майно їй повернуте. Ланцюжок та кулон є золотими.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні пояснила, що вона працює у кіоску навпроти ринку «Росинка» в м. Ізмаїл. 05 жовтня 2015 року, приблизно після 16:00 години вона була на роботі і почула крик про допомогу, і з боку магазину «Гулівер» вона побачила, що чоловік хотів завдати удар камінням ОСОБА_12 . Потім вона бачила, що обвинувачений ОСОБА_9 вихопив телефон у ОСОБА_12 , коли та хотіла подзвонити в міліцію, після чого вона повідомила про це своєму чоловіку ОСОБА_16 , який пішов туди і затримав того чоловіка. Коли приїхали працівники міліції, то знайшли золотий ланцюжок і мобільний телефон, які ОСОБА_9 викинув на землю з кишені, щоб їх не знайшли при ньому. Також свідок ОСОБА_27 пояснила, що вона працює прямо навпроти лавочки, де перебували ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_12 , і добре бачила, що відбувалося. Сам момент як ОСОБА_9 зірвав ланцюжок вона не бачила, вона бачила, коли ОСОБА_9 намагався вдарити потерпілу цеглиною. Вона особисто з вікна бачила, як ОСОБА_9 викидав майно з лівої кишені під лавочку, на якій сидів. Також вона бачила подряпину на шиї потерпілої.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що ці події відбувалися на проспекті Леніна навпроти магазину «Гулівер». Точні дату та час він не пам`ятає, він знаходився у своєї дружини ОСОБА_27 у павільйоні і почув крики, він побачив, що на потерпілу ОСОБА_12 напали. Це відбувалося на відстані приблизно 20 метрів, та оскільки потерпіла кричала про допомогу, він пішов туди і затримав нападника це був обвинувачений ОСОБА_9 . Момент, як ОСОБА_9 зривав ланцюжок з потерпілої він не бачив. Коли він підійшов туди, потерпіла ОСОБА_12 кричала йому ловити ОСОБА_9 та тримати того, оскільки той зірвав з неї ланцюжок. Тоді він попросив ОСОБА_9 добровільно повернути те, що він забрав, на що той заперечував, казав, що нічого не брав. Він тримав ОСОБА_9 , а ОСОБА_12 з його мобільного телефону почала викликати міліцію, і тоді ОСОБА_9 викинув злотий ланцюжок та мобільний телефон ОСОБА_12 на землю біля себе під лавочкою, і він бачив це. Коли приїхали працівники міліції, то зафіксували що де лежить. ОСОБА_9 казав, що це не його. А потерпіла ОСОБА_12 казала, що це ОСОБА_9 зірвав з неї. У ОСОБА_12 була подряпина на шиї.

Згідно даним рапорту старшого інспектора чергового Ізмаїльського МВ, 05.10.2015р. о 18:45 надійшло повідомлення про те, що по просп. Леніна біля магазину «Гулівер» у м.Ізмаїл невідомий чоловік відкрито викрав майно ОСОБА_12 (т. 2 а.п. 19).

Із заяви на ім`я начальника Ізмаїльського МВ від 05.10.2015 р., ОСОБА_12 просить вжити заходи до невідомого чоловіка, який відкрито викрав її майно (т. 2 а.п. 20).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 05.10.2015 р. з додатком у виді фототаблиці, за участю потерпілої ОСОБА_12 під дерев`яною лавочкою, розташованою навпроти магазину «Орхідея» в будинку № 5 по просп. Леніна у м. Ізмаїл Одеської області, був виявлений кулон із металу жовтого кольору у виді підкови, два фрагмента ланцюжка із металу жовтого кольору: 1 фрагмент довжиною 280 мм., другий фрагмент 215 мм., а також мобільний телефон чорно-сірого кольору марки «Nokia-2330с-2» Imei № НОМЕР_4 з сім-карткою «Ace Card». З фототаблиці, доданої до протоколу також вбачається, що під час огляду місця події було зафіксоване тілесне ушкодження ОСОБА_12 у виді садна в районі груді (т. 2 а.п. 21 26).

Під час пред`явлення особи для впізнання, згідно даним протоколу від 17.10.2015 р., потерпіла ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_9 як чоловіка, який 05.10.2015 р. приблизно о 17:00 годині біля ринку «Росинка» зірвав з її шиї ланцюжок, а коли вона дістала мобільний телефон та сказала, що дзвонить у міліцію, також вихопив у неї з рук телефон, після чого замахнувся на неї камінням, однак їй вдалося того відігнати, на що той викинув із своєї кишені ланцюжок, сказавши, що вона сама це з собою зробила (т. 2 а.п. 27 28).

Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи № 403 від 07.10.2015 р., ОСОБА_12 завдані синець із садном в області грудини, які являються результатом однократної дії тупого, можливо з ребром, предмета, яким міг бути ніготь пальця руки. Давність утворення може відповідати 05.10.2015 р. Вказані пошкодження мають незначні швидкоплинні наслідки тривалістю менше 6 діб і тому відносяться до категорії легких (т.2 а.п. 29).

Із довідок Ломбардного відділення № 86 ПТ «Ломбард «УМКВ і компанія» від 06.10.2015 р. вбачається, що станом на 05.10.2015 р. вартість золотого кулону у виді підкови 585° вагою 1 г. складає 460 грн., а золотого ланцюжка 585° вагою 3,5 г. 1 610 грн. (т. 2 а.п. 32, 33).

Згідно даним протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 158 від 05.10.2015 р., ОСОБА_9 05.10.2015р. о 20:23 годині перебував у стані алкогольного сп`яніння, результати дослідження дорівнюють 1,73‰ алкоголю (т. 2 а.п. 30, 31).

Разом з цим, суд при ухваленні вироку не враховує показання свідка ОСОБА_28 , даних ним у судовому засіданні, оскільки вказані показання не містять дані, за допомогою яких можна було б встановити наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та мають значення для даного кримінального провадження, у зв`язку з чим суд визнає їх неналежним доказом.

Суд критично оцінює і не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_9 в частині, що він не мав умислу на викрадення ланцюжка та кулону потерпілої ОСОБА_12 , оскільки вказані показання є непослідовними, суперечать та не співвідносяться із сукупністю вищенаведених доказів, досліджених під час судового розгляду.

Так, з досліджених доказів випливає, що ОСОБА_9 саме зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_12 ланцюжок з кулоном, а не взяв, оскільки він висів та міг впасти, про це, зокрема, свідчить те, що в області грудини потерпілої виявлене тілесне ушкодження, на що вказує дані додатку до протоколу огляду місця події у виді фототаблиці від 05.10.2015р., на якій відразу після вчинення злочину зафіксовані завдані потерпілій тілесні ушкодження, дані судово-медичної експертизи, показання свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_16 , а також показання самої потерпілої ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні впевнено пояснила, що ОСОБА_9 саме зірвав з її шиї ланцюжок з кулоном, а перед цим пропонував з ним випити алкоголь. Усі вказані обставини достеменно вказують на те, що ОСОБА_9 умисно відкрито зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_12 її ланцюжок з кулоном, застосувавши насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

Наведені докази є послідовними, повністю співвідносяться між собою та доповнюють один одного, у зв`язку з чим визнаються судом достовірними, належними, допустимим та достатніми для ухвалення обвинувального вироку і такими, що в повному обсязі спростовують версію сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_9 не мав умислу на відкрите викрадення ланцюжка та кулону потерпілої ОСОБА_12 .

Давання обвинуваченим ОСОБА_9 неправдивих показань суд пов`язує з обраною ним позицією захисту з метою ввести суд в оману та уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Разом з цим, встановлені обставини за цим епізодом свідчать про те, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що обвинувачений ОСОБА_9 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, про що зазначено в обвинувальному акті, у зв`язку з чим його дії за цим епізодом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як закінчений злочин. Натомість відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_9 , після того, як ланцюжок опинився в його руці, його чоловіки тримали допоки не приїдуть працівники міліції, та він поклав ланцюжок на лавочку, і той впав на землю, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_9 , будучи затриманим на місці вчинення злочину, не отримав реальної можливості розпорядитися викраденим майном. Про те, що ОСОБА_9 був затриманий на місці вчинення злочину також свідчать і покази потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_27 і ОСОБА_16 . Також, за показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_27 і ОСОБА_16 , саме у зв`язку з тим, що потерпіла ОСОБА_12 почала кричати, а ОСОБА_16 вибіг їй на допомогу на крик та затримав обвинуваченого ОСОБА_9 , після чого була викликана міліція, ОСОБА_9 і викинув викрадені у потерпілої речі. Вказане свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_9 , вчинив усі дії, які, на його думку, були необхідні, спрямовані на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_12 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для її життя та здоров`я, зірвавши з її шиї ланцюжок з кулоном, але не зміг завершити свій злочинний умисел до кінця та не отримав реальної можливості розпоряджатися майном потерпілої з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла ОСОБА_12 підняла галас, на який прибіг свідок ОСОБА_16 , який, у свою чергу, затримав обвинуваченого ОСОБА_9 на місці вчинення злочину, була викликана міліція, та обвинувачений ОСОБА_9 перебував на місці злочину до її приїзду, і саме у зв`язку з активними діями потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_16 обвинувачений ОСОБА_9 викинув викрадені речі на місці вчинення злочину.

Викладене дозволяє суду дійти висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, а не як закінчене викрадення чужого майна, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 вчинив усі дії, які вважав за необхідне, для завершення свого злочинного умислу до кінця, однак не зміг його завершити з причин, що не залежали від його волі, оскільки не отримав реальної можливості розпоряджатися майном потерпілої, тому що внаслідок активних дій потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_16 він був змушений викинути викрадене майно на місці вчинення злочину.

При цьому суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у п. 4 його постанови № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно яким крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Тому суд в силу ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та змінити правову кваліфікацію злочину, кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_9 по цьому епізоду за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тому що це покращує становище обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні ними злочинів, та кваліфікує дії:

ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України як сприяння у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене пособником, повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в ході якого він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі;

ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд у відповідності до ст. ст. 65, 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, характер, роль та ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину по першому епізоду обвинувачення, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця ОСОБА_9 , по четвертому епізоду обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин.

Обвинувачений ОСОБА_10 вчинив злочини середньої тяжкості.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризуються негативно (т. 2 а.п. 66, 83).

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд не вбачає. Суд не може віднести щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 по другому епізоду обвинувачення, оскільки він, зазначаючи, що розкаюється у вчиненні цього злочину, заперечував встановлені судом фактичні обставини по цьому епізоду та вказав, що визнав вину, оскільки не дочекавшись дозволу господаря взяти велосипед, взяв його, хоча судом достеменно встановлено, що велосипед він викрав, і перед цим ні у кого не питав дозволу. Вказане свідчить про фактичну відсутність розкаяння.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_9 , суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину по третьому епізоду обвинувачення. Суд не може віднести щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 по першому епізоду обвинувачення, як це зазначено в обвинувальному акті, оскільки ОСОБА_10 заперечував наявність попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_9 , що свідчить, що визнаючи свою вину, він щиро не розкаявся у вчиненому.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_10 , суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_9 , того, що він має на утриманні одну неповнолітню дитину, 2001 р.н., того, що матеріальна шкода потерпілим фактично відшкодована у повному обсязі, а також того, що ОСОБА_9 має сім непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів, у тому числі тяжких проти власності, та знов вчинив умисні злочини також проти власності менш ніж через рік після відбуття попереднього покарання у виді позбавлення волі, крім того, злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України був вчинений ним після того, як йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та після того, як було призначено судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 та запобігання нових злочинів можливе лише з призначенням йому реального покарання у виді позбавлення волі в межах строку, передбаченого ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, оскільки в даному випадку лише таке покарання як позбавлення волі повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. За ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням характеру, ролі та ступені його участі у цьому злочині суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді арешту. При цьому підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Також, з урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_10 , того, що матеріальна шкода потерпілим фактично відшкодована у повному обсязі, а також того, що ОСОБА_10 має чотири непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів, у тому числі тяжких проти власності, та знов вчинив умисні злочини також проти власності менш ніж через рік після звільнення його від відбування попереднього покарання у виді позбавлення волі, крім того, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України по третьому епізоду був вчинений ним 28.08.2015 р, тобто після того, як йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України по першому епізоду, що мав місце 11.05.2015 р., суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 та запобігання нових злочинів можливе лише з призначенням йому реального покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки в даному випадку лише таке покарання як позбавлення волі повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому підстав для застосування положень ст. 75 КК України суд не вбачає.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 фактично був затриманий у даному кримінальному провадженні 16.10.2015 р. та досі перебуває під вартою у зв`язку з тим, що ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2015 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15 грудня 2015 року, строк дії якого продовжувався ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у встановленому порядку та спливає 24 липня 2016 року.

З метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду та продовжити злочинну діяльність, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, у зв`язку з чим строк покарання ОСОБА_9 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 жовтня 2015 року.

Крім того, суд вважає за необхідне зарахувати в строк покарання ОСОБА_9 строк попереднього його ув`язнення з 16 жовтня 2015 р. до набрання вироком законної сили, виходячи в силу вимог абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися, і клопотання про це не подавалися. Разом з цим, з набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання ОСОБА_10 з метою виконання вироку підлягає затриманню та взяттю під варту.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2015 р. арешт на перелічене в ній майно (т. 1 а.п. 237), та в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України фрагмент пластику сірого кольору обуху від кондиціонера з надписом БК 1500, виявлений та вилучений в ході огляду місця події 11.05.2015 р. під вікном будівлі по АДРЕСА_5 , і кондиціонер в металевому корпусі білого кольору, виявлені та вилучені під час огляду місця події 11.05.2015 р. на перехресті вул. Кишинівська та вул. Краснофлотська у м. Ізмаїл, слід повернути власнику, а саме ПрАТ «УДП», а покривало шерстяне біло-зеленого кольору в силу п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України слід конфіскувати, як знаряддя злочину.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. 124 КПК України стягнути з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи № 150 від 15.05.2015 р. в сумі 184,14 грн. (т. 1 а.п. 242 245, 246). При цьому суд приймає до уваги те, що експерт був залучений саме у зв`язку з вчиненням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочину по першого епізоду обвинувачення. З урахуванням характеру, ролі та ступені участі у вчиненому обвинуваченими злочині, у зв`язку з яким був залучений експерт, суд вважає за доцільне розподілити судові витрати між обвинуваченими наступним чином на ОСОБА_9 слід покласти 1/3 частини витрат, на ОСОБА_10 2/3 частини витрат, що складає 61,38 грн. та 122,76 грн. відповідно.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк п`ять місяців;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_9 за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_9 продовжити строк тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 жовтня 2015 року.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2015 року до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_10 затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2015 р. арешт, та фрагмент пластику сірого кольору обуху від кондиціонера з надписом БК 1500, виявлений та вилучений в ході огляду місця події 11.05.2015 р. під вікном будівлі по АДРЕСА_5 , і кондиціонер у металевому корпусі білого кольору, виявлені та вилучені під час огляду місця події 11.05.2015 р. на перехресті вул. Кишинівська та вул. Краснофлотська у м. Ізмаїл, повернути ПрАТ «Українське дунайське пароплавство», а покривало шерстяне біло-зеленого кольору конфіскувати.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи у сумі 61,38 грн. (шістдесят одна гривня 38 коп.).

Стягнути з ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи у сумі 122,76 грн. (сто двадцять дві гривні 76 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 , який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1