Справа № 346/4904/15-к
Провадження № 11-кп/779/140/2016
Категорія ч.2 ст.296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, українця, громадянина України,-

засуджено:

- за ч.2 ст. 296 КК України до одного року обмеження волі.

Постановлено рахувати строк відбуття покарання з часу приведення вироку до виконання.

Обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, яке полягає у зобов`язанні обвинуваченого прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись за межі м. Коломия без дозволу.

За вироком суду ОСОБА_7 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, групою осіб.

Злочини скоєно за наступних обставин:

Так, 17.02.2013 року приблизно о 21.30 год., обвинувачений спільно із неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які засуджені вироком Коломийського міськрайсуду від 11 вересня 2013р., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в громадському місці, а саме в м. Коломиї по вул. Лисенка, за попередньою змовою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, протиставляючи себе загально визнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі, безпричинно вчинили бійку в ході якої нанесли удари руками та ногами потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , спричинивши їм тілесні ушкодження, які згідно висновків судово-медичної експертизи №127-108-Е №126-105-Е відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду надто суворим. Вказує, що судом належно не враховано всі пом`якшуючі обставини та те, що суд зарахував до обтяжуючих обставини, які не передбачені законом і обрав йому надто суворе покарання. Просить вирок суду змінити і призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання із випробувальним терміном.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таких вимог закону при постановленні даного вироку суд дотримався, а тому доводи апелянта про порушення судом вимог ст. 65 КК України, колегія суддів вважає не обґрунтованими.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за обставин, зазначених у вироку, обґрунтований належно дослідженими доказами, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних досудовим слідством, належно досліджених та правильно оцінених в судовому засіданні доказах.

Вина, кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Суд правильно оцінив наявні у справі докази та прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_7 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, групою осіб.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України, в тому числі обтяжуючі й пом`якшуючі обставини та дані про його особу, внаслідок чого визначив йому мінімально можливий строк обмеження волі, встановлений санкцією ч.2 ст. 296 КК України.

Таке покарання слід вважати законним і справедливим.

Апеляційні доводи про пом`якшення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання із випробувальним терміном є необґрунтованими.

Судом враховані дані про особу й пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, зокрема те, що він щиро розкаявся у вчиненому.

Судом правильно не взято до уваги пом`якшуючу покарання обставину таку як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений значних активних дій щодо розкриття злочину не вчиняв і крім того під час досудового розслідування виїжджав за межі території України.

Доводи обвинуваченого викладені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Тому, беручи до уваги тяжкість вчиненого, те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає неможливим застосування до покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ст. 75 КК України.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. 367, 404, 405, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 21 січня 2016 року відносно нього,- без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2