Справа № 164/1090/16-к
п/с 1-кп/164/46/2016
Категорія: 33
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000035 від 19 січня 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Назимово Новосокольницького району Псковської області РФ, жителя АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина Республіки Білорусь, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Оконськ Маневицького району Волинської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 18 січня 2016 року, в період з 20 год. до 23 год., з метою незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, порушуючи порядок, встановлений Законом України „Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними від 18.11.1997 року, всупереч п. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності від 1.06.2000 року, що передбачає надання дозволу (ліцензії) на видобуток дорогоцінного каміння органогенного утворення, в порушення вимог ст. 19 Кодексу України про надра, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення у встановленому порядку документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, перебуваючи в лісовому масиві між селами Северинівка та Лісово Маневицького району Волинської області, в 5 кварталі 17 виділу Оконського лісництва ДП „Маневицьке лісове господарство, переконавшись, що їх ніхто не бачить, за допомогою двох штикових лопат, які привезли з собою, шляхом викопування ями, розміром 250х200 см, глибиною 150 см, незаконно видобували бурштин-сирець, який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року „Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, являється корисною копалиною загальнодержавного значення, дорогоцінним камінням органогенного утворення.

Такі дії обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України, як вчинення незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Під час досудового розслідування 21 квітня 2016 року між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000035, та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, зобов`язувався співпрацювати з прокуратурою Маневицького району Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 240 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , у виді 2 роки обмеження волі із звільненням від відбування даного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та встановленням іспитового строку. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Під час досудового розслідування 21 квітня 2016 року між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000035, та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, зобов`язувався співпрацювати з прокуратурою Маневицького району Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 240 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 2 роки обмеження волі із звільненням від відбування даного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та встановленням іспитового строку. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів…, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 2 ст. 240 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 цілком розуміють права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 цілком розуміють положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлюють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даних угод відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про визнання винуватості, укладених між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 3 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з іншої, і призначення вказаним обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази: дві штикові лопати (а.с. 3-5), які знаходяться на зберіганні в Маневицькому ВП ГУНП у Волинській області, слід конфіскувати в доход держави.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 124, 126, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 квітня 2016 року, укладену між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 3 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000035 від 19 січня 2016 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, призначивши покарання 2 (два) роки обмеження волі.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 квітня 2016 року, укладену між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області юристом 3 класу ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000035 від 19 січня 2016 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, призначивши покарання 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити з випробуванням, якщо вони, кожен зокрема, протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази: дві штикові лопати, які знаходяться на зберіганні в Маневицькому ВП ГУНП у Волинській області, - конфіскувати в доход держави.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1