Справа № 201/3883/16-к
Провадження № 1-кс/201/2358/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 17 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000013, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000013.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення прийнято фактично без проведення належного досудового розслідування. Посилається на те, що не було проведено одночасного допиту його і слідчого ОСОБА_5 , обшук його помешкання проводився незаконно, без відповідного судового рішення, в ході якого була присутня ОСОБА_6 , вона не була допитана як свідок, як і не був допитаний сам заявник ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 до суду доставлений не був, провести відеоконференцію з останнім не надалося можливим, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Прокурор у судове засідання не з`явився, однак надав для дослідження матеріали криміналього провадження № 0000013, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, безпосередньо дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування №0000013, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом встановлено, що 09.12.2015 на підставі ухвали слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 до ЄРДР було внесено відомості за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення за №0000013 за фактом перевищення службових повноважень співробітниками Марганецького МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Постановою слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 17.02.2016 року кримінальне провадження №0000013, відомості стовно якого були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 17 лютого 2016 року не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 17 лютого 2016 року висновок про встановлення відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України слідчий обґрунтував тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження не було встановлено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про події, викладені у заяві ОСОБА_3 . Проте, суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві ОСОБА_3 та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.

Про необґрунтованість постанови слідчого прокуратури від 17 лютого 2016 року також свідчить те, що оскаржувана постанова не містить аналізу та належної оцінки здобутим під час досудового розслідування доказам, а також належного досудового розслідування саме за фактом протиправних дій працівників Марганецького МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_3 та обґрунтованих висновків щодо відсутності події кримінального правопорушення.

Так, у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 22.09.2014, на підставі якої внесено відомості до ЄРДР, заявник вказував на те, що 03.12.2013 в приміщенні Марганецького МВ УМВС в Дніпропетровській області співробітниками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шляхом фізичного та морального тиску змусили ОСОБА_3 визнати вину у вчиненні кримінального правопорушення, у зв`язку із чим він перебуває під вартою, та внаслідок чого йому незаконно обрано запобіжний захід; указував на те, що він обвинувачується у викраденні скутера, який має 49 куб.см., що згідно чинного законодавства не являється транспортним засобом, а тому його дії не можуть розцінюватися як незаконне заволодіння транспортним засобом; також заявник зазначив про те, що 05.06.2013 слідчий ОСОБА_9 в приміщенні Марганецького МВ УМВС в Дніпропетровській області здійснював моральний тиск на нього з метою визнання ним вини у інкримінованому злочині.

У ході допиту як свідка 31.12.2015 ОСОБА_3 останній пояснив, що 03.02.2013 він був затриманий працівниками міліції ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та іншими працівниками за адресою: АДРЕСА_1 , де його почали бити палками та самовільно обшукувати. Його дружину зачинили в кімнаті, викрали речі, телефон та золоту річ. Після чого він був насильно доставлений до райвідділу міліції, де його почали бити ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та вимагали 10 000,00 грн.

Ці доводи слідчий при проведенні досудового розслідування належним чином не перевірив. Зокрема, не було встановлено та допитано ОСОБА_6 , на яку вказує ОСОБА_3 , слідчий не з`ясував та не зазначив коли, на якій правовій підставі було затримано ОСОБА_3 . Також слідчому необхідно встановити, чи інкриміновано ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000544 незаконне викрадення скутера і як ці обставини перевірені судом та взагалі, яке кінцеве рішення прийнято у кримінальному провадженні, оскільки вирок, який міститься у справі не підписаний і не засвідчений, немає даних щодо його оскарження і набрання ним законної сили.

Також слідчим взагалі не спростовано доводів, чи звертався ОСОБА_3 у період заявлених ним фактів про побиття, наявні у нього тілесні ушкодження, не перевірив установу, де перебував ОСОБА_3 як затриманий, чи перебував 05.06.2013 у слідчого ОСОБА_9 та чи здійснювався на нього тиск та в чому він виразився.

При цьому слідчий при проведенні досудового розслідування послався лише на покази свідків, не проаналізувавши та не вказавши інших доводів, що спростовують або підтверджують доводи заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000013, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 17 лютого 2016 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 17 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження №0000013 скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000013 направити до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1