Ухвала
іменем україни
07 вересня 2016 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2016 року у кримінальному провадженні № 0002170 щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 грудня 2015 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.
Прийняте рішення про знищення речових доказів за виключенням сувенірних виробів.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він восени 2013 року в полезахисній смузі на адміністративно-територіальному кордоні між Черкаською і Кіровоградською областями поблизу кафе знайшов дерев`яний ящик, в якому знаходилась вогнепальна зброя, боєприпаси та вибухові речовини, а саме мисливський карабін моделі «Marlin», пістолет «WALTER P 22», пістолет конструкції Токарєва (ТТ), 28 патронів до пістолета ТТ, автомат Калашникова (АК-47), 49 патронів та 2 магазини до нього, 977 патронів до різної стрілецької зброї, 32 патрони моделі «Браунінг», 4 банки з бездимним порохом, які він перевіз до місця свого проживання на АДРЕСА_1 , де у період з вересня 2013 року по 18 листопада 2014 року зберігав без передбаченого законом дозволу.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення щодо ОСОБА_5 змінити в частині вирішення питання щодо речових доказів. Вказує на порушення судом вимог статтей 98, 100 КПК. Прийнявши рішення про знищення речових доказів, суд позбавив засудженого права власності в тому числі й на предмети, які не є знаряддям (предметом) злочину. Апеляційний суд доводів захисника у цій частині не перевірив та необґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_5 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 1 ст. 263 КК у касаційній скарзі не оскаржені.
Згідно приписів ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вирішуючи питання про долю речових доказів, суд дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, у резолютивній частині вироку суд правильно прийняв рішення про знищення предметів, пов`язаних з незаконним обігом вибухових речовин, вогнепальної зброї, боєприпасів, їх складових та приладів для виготовлення боєприпасів, а також предметів, які не мають ніякої цінності.

Разом з цим, інші предмети, які визнано сувенірними виробами, суд правомірно повернув власнику.

Перевіривши вирок за апеляцією захисника, доводи якої є аналогічними доводам його касаційної скарги, апеляційний суд обґрунтовано визнав їх неспроможними та з наведенням відповідних мотивів ухваленого рішення правильно залишив вирок місцевого суду без зміни.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3