АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/1259/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/433/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Ленінське Апостолівського району Дніпропетровської області,
громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодружений,
на утриманні якого неповнолітні діти не перебувають, не працює, раніше не
судимий, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України,
українця, з професійно-технічною освітою, неодружений, на утриманні якого
неповнолітні діти не перебувають, не працює, раніше не судимий, зареєстрований
та проживає за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисник, адвокат ОСОБА_9
потерпілі ОСОБА_10
пр-к потерпілих, адвокат ОСОБА_11
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині покарання, призначеного ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, і ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Потерпілий ОСОБА_10 , обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відкликали свої апеляційні скарги, просили залишити їх без розгляду.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись 14.12.2014 року приблизно о 00 год. 10 хв., разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , зреагувавши на стук у вхідні двері зазначеної квартири, вийшов разом з ОСОБА_7 на площадку третього поверху, де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , які проживають у квартирі АДРЕСА_4 .
Перебуваючи у той же час на площадці третього поверху під`їзду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи невдоволеними усним зауваженням ОСОБА_10 з приводу гучної поведінки у неналежний час в приміщенні квартири АДРЕСА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , нанесли ОСОБА_10 та ОСОБА_14 невстановлену кількість ударів руками та ногами по різним частинам тіла, висловлюючись при цьому грубою нецензурною лайкою на їх адресу, при цьому ігноруючи в зухвалій формі вимоги ОСОБА_15 - дружини ОСОБА_10 , яка перебувала на площадці між другим та третім поверхом під`їзду, припинити протиправні дії. У подальшому протиправні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були припинені невстановленими мешканцями квартир, що знаходяться у під`їзді № 2 зазначеного будинку.
Так, своїми умисними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 безпричинно спричинили ОСОБА_10 , відповідно до висновку експерта № 206 від 05.02.2015 року, наступні тілесні ушкодження: перелом правої виличної кістки, що відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів, та ушкоджень у вигляді крововиливів та забійних ранок слизової оболонки обох губ, забою м`яких тканин обличчя, синців голови та обличчя, саден обличчя, правої гомілки, вкушеної рани четвертого пальця правої кисті, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.
Також, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 безпричинно спричинили ОСОБА_14 , відповідно до висновку експерта № 199 від 04.02.2015 року, тілесні ушкодження: синці - в верхній третині лівої вушної раковини, в проекції лобного пагорбу, на нижній повіці правого ока біля внутрішнього краю, в проекції правої виличної кістки, по передній поверхні верхньої третини правої гомілки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.
Крім того, ОСОБА_6 , знаходячись 14.12.2014 року приблизно о 00 год. 10 хв., разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , зреагувавши на стук у вхідні двері зазначеної квартири, вийшов разом з ОСОБА_7 на площадку третього поверху, де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , який проживає у квартирі АДРЕСА_4 .
Перебуваючи у той же час на площадці третього поверху під`їзду, ОСОБА_6 , будучи невдоволений усним зауваженням ОСОБА_10 з приводу гучної поведінки у неналежний час в приміщенні квартири АДРЕСА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком лівої руки в праву область частини обличчя, внаслідок чого ОСОБА_6 своїми умисними діями спричинив останньому, відповідно до висновку експерта № 206 від 05.02.2015 року, тілесне ушкодження у вигляді перелому правої виличної кістки, що відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби).
Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_6 були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 1 ст. 122 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; за ч. 2 ст. 296 КК України, за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб; дії обвинуваченого ОСОБА_7 були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 2 ст. 296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, з чим погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 2 ст. 296 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного йому судом покарання з випробуванням строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного йому судом покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, вирішено задовольнити частково та стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 1246 грн. 91 коп.
Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 4000 грн., а з ОСОБА_7 - в розмірі 2000 грн.
Вирішено стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частинах на користь ОСОБА_10 витрати на правову допомогу в розмірі 1400 грн., по 700 грн. з кожного.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заступник прокурора Дніпропетровської області посилається на те, що судом першої інстанції належним чином не вмотивовано прийняте рішення про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, оскільки ним не було в достатній мірі вивчено особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який своєї вини не визнав, не розкаявся у вчиненому, вчинив два злочини середньої тяжкості, із особливою зухвалістю порушивши спокій у нічний час не лише потерпілих, а й інших мешканців багатоповерхового будинку, зокрема, свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Також апелянт вважає, що судом належним чином не проаналізовано наслідки злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , що призвели до спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, його поведінку під час судового розгляду. Прокурор звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 ніде не працює, з потерпілими не примирився, допомоги на лікування не надав, завданої шкоди не відшкодував.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги учасниками судового провадження надані не були.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області та просив ухвалити свій вирок в частині призначення більш суворого покарання ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_10 та його представник адвокат ОСОБА_11 , обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_9 заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи наведені у апеляційній скарзі прокурора, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Дніпропетровської області задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як на думку колегії суддів, при розгляді даного кримінального провадження суд першої інстанції дотримався вимог, закріплених у статті 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення.
Крім того, відповідно до ст. 94 КПК України, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази по кримінальному провадженню, зробив обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, та ОСОБА_7 - у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а також навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, встановлених під час розгляду справи судом, правильність кваліфікації дій обвинувачених за ч.2ст.296, ч.1 ст.122 КК України- ОСОБА_6 , та за ч.2ст.296 КК України ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оскаржуються і відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Аналізучи апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого та обставинам кримінального провадження, внаслідок м`якості, колегій суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме те, що вчинені ним кримінальні правопорушення, згідно ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який визнав себе винним частково, раніше не судимий (т. 1 а.к.п. 113-114), на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.к.п. 115, 116, 117, 118), за місцем проживання характеризується посередньо (т. 1 а.к.п. 119); відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, та на думку колегії суддів дійшов обґрунтованого висновку про можливість досягнення мети кримінального судочинства щодо обвинуваченого ОСОБА_6 шляхом призначення йому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Крім того, слід зазначити, що під час апеляційного розгляду потерпілий та обвинувачений примирилися, про що свідчить той факт, що і потерпілий і обвинувачені відкликали свої апеляційні скарги, потерпілому було відшкодовано матеріальну шкоду.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування ст.75 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки він є правильним та ґрунтується на вищенаведених обставинах, а призначене обвинуваченому покарання є справедливим за видом та розміром, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставини, зазначені заступником прокурора Дніпропетровської області у своїй апеляційній скарзі, суду першої інстанції були відомі та у сукупності були враховані при ухваленні оскаржуваного вироку, а нових обставин, які б давали підстави для призначення обвинуваченому покарання більш суворого прокурором в апеляційній скарзі не зазначені..
За викладених обставин колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області та скасування вироку суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області,
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4