Справа № 300/378/16-к
Провадження 1-кп/300/42/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2016рокусмт. Воловець

Воловецький районний суду Закарпатської області в особі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000034, від 11 квітня 2016 року, щодо ОСОБА_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, працюючого майстром лісу філії «Воловецьке ЛАГ», не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 статті 369 КК України, встановив:

29 квітня 2016 року до Воловецького районного суду надійшов обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034, від 11 квітня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 369 КК України, із угодою про визнання винуватості, укладеною 22 квітня 2016 року між військовим прокурором Ужгородського гарнізону майором міліції ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, обіймаючи «посаду майстра лісу філії «Воловецьке ЛАГ» та будучи працівником правоохоронного органу вказаного підрозділу, діючи в порушення статті 19 Конституції України, п.3 ч.1 статті 3, ч.1 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції, пунктів 1, 3, 4 «Положення про державну лісову охорону», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, 14.04.2016 року близько 13 години в АДРЕСА_1 отримав грошові кошти у розмірі 6000 гривень від гр. ОСОБА_7 , з метою подальшої передачі вказаної неправомірної вигоди начальнику Воловецького відділення поліції Мукачівського відділу поліції Закарпатської області ОСОБА_8 , з метою сприяння останнім на хід досудового розслідування кримінального провадження за фактом незаконної порубки лісу, виявленої ОСОБА_9 , тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 статті 369 КК України обіцянка службовій особі надати їй неправомірну вигоду, за вчинення дій в інтересах третьої особи, з використанням службового становища».

Зі змісту угоди, що укладена 22.04.2016 року між військовим прокурором Ужгородського гарнізону майором міліції ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 369 КК України. Сторони узгодили покарання, яке слід призначити обвинуваченому у виді штрафу в розмірі сімсот пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750 гривень.

Угода містить посилання й на те, що сторони ознайомлені з наслідками укладання та затвердження угоди, що передбачені в статті 473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості на умовах викладених в угоді.

Вивчивши матеріали обвинувального акту з долученою до нього угодою про визнання винуватості, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов висновку, що в затвердженні даної угоди слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 КПК України.

У відповідності з пунктами 1, 3 ч.7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

З угоди про визнання винуватості вбачається, що ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 369 КК України, визнаючи при цьому причетність до цього злочину також начальника Воловецького відділення поліції Мукачівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції Закарпатської області ОСОБА_8 . Процесуальне становище зазначеної особи в угоді про визнання винуватості та в обвинувальному акті не визначено, хоч, у випадку затвердження угоди судом, рішення в цьому кримінальному провадженні буде безпосередньо стосуватися і цієї осіби.

З огляду на це висновок про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 369 КК України, зокрема обіцянки начальнику Воловецького відділення поліції Мукачівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції Закарпатської області ОСОБА_8 надати йому неправомірну вигоду, за вчинення дій в інтересах третьої особи, з використанням службового становища по суті був би констатацією винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.
Така преюдиція щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у випадку ухвалення вироку на підставі угоди без його участі в кримінальному провадженні суперечила б передбаченим статтею 7 КПК загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Натомість міжнародні стандарти у галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Так, відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини другої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини першої статті 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких обставин очевидним є те, що ОСОБА_8 хоча і не був визнаний органом досудового розслідування учасником цього кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , він вправі захищати свої права, свободи та інтереси в цьому кримінальному провадженні, оскільки рішення суду за наслідками його розгляду може вплинути на його права, свободи та інтереси.

Таким чином суд визнав, що угода про визнання винуватості не відповідає вимогам пунктів 1, 3 ч.7 статті 474 КПК України, оскільки: умови угоди суперечать вимогам цього кодексу, законам та міжнародним договорам; умови угоди порушують права, свободи та інтереси інших осіб, які не залучені до участі цьому провадженні, що є підставою для відмови у затвердженні такої угоди.

У разі відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку ч.7 статті 474 КПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 314, 469, ч. 3 ст. 474 КПК України, суд ухвалив:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 22 квітня 2016 року між військовим прокурором Ужгородського гарнізону майором міліції ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034, від 11 квітня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 369 КК України.

Судове провадження продовжити в загальному порядку.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала суду є остаточною.

Головуючий ОСОБА_1