"10" березня 2016 р.

Справа №150/84/16-к
Провадження по справі №1-кп/150/11/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

з участю захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000014 від 09.01.2013 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, одруженого, пенсіонера, непрацюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
09.01.2013 року о 08 год. 20 хв. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Леніна в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області в напрямку смт. Чернівці, не врахувавши дорожню обстановку, не зміг постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась проїжджою частиною в попутному напрямку.

В результаті дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово медичної експертизи №268/81 від 22.09.2015 року отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів обох кісток правої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, які належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

Відповідно до висновку авто технічної експертизи №227а від 01.07.2013 року, в ситуації, яка склалася, дії водія автомобіля ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 регламентувалися вимогами п.12.1. Правил дорожнього руху України. При механізмі розвитку ДТП, з технічної точки зору можливість попередження виникнення ДТП у водія автомобіля ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 полягала у виконанні вимог п.12.1 Правил дорожнього руху.

Таким чином, водій ОСОБА_5 за вище викладених обставин порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав та показав, що 09.01.2013 року о 08 год. 20 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Леніна в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області в напрямку смт. Чернівці. Не врахувавши дорожню обстановку, не зміг постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась проїжджою частиною в попутному напрямку, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження. Зазначив, що ним в добровільному порядку відшкодовано потерпілій збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В скоєному щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 09.01.2013 року о 08 год. 20 хв. в с. Мазурівка по вул. Леніна Чернівецького району Вінницької області на неї як на пішохода було допущено наїзд транспортним засобом ВАЗ-21063 під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. Претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має, обвинуваченим ОСОБА_5 в добровільному порядку відшкодовано їй матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позицій немає, то суд відповідно до ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а обмежився допитом обвинуваченого, обов*язковість якого встановлено частиною 4 статті 349 КПК України та потерпілого.

Своїми діями ОСОБА_5 вчиненив кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.2 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного позитивно характеризується по місцю проживання, наявність у відповідності до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди під час досудового розслідування, у відповідності до ст.67 КК України не знаходить обставин, що обтяжують покарання.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, передбачені ст.66 КК України обставини, що пом*якшують покарання та передбачені ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання, і з урахуванням особи винного, який повністю відшкодував спричинені потерпілим збитки, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, а також необережний характер дій останнього.

При вирішенні клопотання, заявленого захисником адвокатом ОСОБА_4 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання на підставі ст.69 КК України у вигляді одного року позбавлення волі із застосуванням іспитового строку 1 рік, тобто призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (*санкції частини статті) Особливої частини КК України, суд виходить із того, що наявність таких обставин як позитивна характеристика обвинуваченого по місцю проживання та добровільне відшкодування потерпілій збитку, завданого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. З огляду на зазначене суд дійшов висновку про недоцільність призначення ОСОБА_5 більш м*якого покарання, ніж передбаченого законом.

Однак, із врахуванням в сукупності всіх обставин, які пом*якшують покарання, беручи до уваги те, що обвинувачений в повній мірі усвідомив скоєне та вжив всіх можливих заходів до зменшення наслідків вчиненого діяння, тому вважає, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами із встановленням мінімального іспитового строку, передбаченого чинним КК України.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до положень ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати, пов*язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.

Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати по справі, пов*язані із проведенням судових автотехнічних експертиз та в розмірі 1910 (однієї тисячі дев*ятсот десяти) гривень 60 копійок підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави відповідно до ст. 118, 124 КПК України, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки без позбавлення права керувати транспортним засобами.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 /один/ рік та покласти на нього наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

- періодично з*являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Речові докази по справі:

- автомобіль «ВАЗ -21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , залишити власнику ОСОБА_5 , в якого він знаходяться на зберіганні.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судових авто технічних експертиз та експертиз у розмірі 1910 (однієї тисячі дев*ятсот десяти) гривень 60 копійок.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Суддя: ОСОБА_1
.