Єдиний унікальний номер 235/6846/13-к Номер провадження 11-кп/775/3/2016

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2014 року, яким:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Шевченко м. Красноармійська Донецької області, громадянина України, з середньотехнічною освітою, одруженого, який має неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з його слів працюючого в ТОВ «Елена» робочим, не судимого, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він під час випробування не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 1740,50 грн. Та моральну шкоду у розмірі 9000 грн., а всього 10740,50 грн.

встановила:

За вироком суду ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

12 жовтня 2013 року близько 19-00 години на майданчику, біля приміщення бару «Сорока», розташованого по вул. Кошового, 47а в м. Красноармійську Донецької області під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків відбулася сварка. Під час зазначеної сварки ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, умисно завдав йому не менше двох ударів кулаками в область обличчя, внаслідок чого заподіяв множинні підшкірні гематоми в області волосистої частини голови, області чола, та садно кута нижньої щелепи зліва, а коли потерпілий ОСОБА_9 став закривати своє обличчя руками, намагаючись захиститися від ударів, ОСОБА_10 умисно завдав йому не менше двох ударів кулаком зі значною силою в область нижньої третини лівої бічної поверхні грудної клітки, внаслідок чого заподів ОСОБА_9 закриту тупу травму живота: травматичні розриви капсули та підлежачої тканини діафрагмальної поверхні в середній третині та нижньої третини з підкапсульною гематомою та відшаруванням капсули, два розриви капсули та підлежачої тканини вісцеральної поверхні в області воріт, підкапсульний крововилив вісцеральної поверхні селезінки нижньої третини верхнього краю, які ускладнилися кровотечею в черевну порожнину обсягом 300 мл. гемолізірованої крові вишневого кольору та 500 мл. гемолізірованої крові, з розвитком геморагічного шоку 1 ст., які за ступенем тяжкості тілесних пошкоджень відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

На вирок суду прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Не оспорюючи висновки суду про доведеність провини ОСОБА_6 , правильності обраної судом кваліфікацій вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню на підставі ст. 409 КПК України через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що суд при ухваленні вироку безпідставно застосував положення ст. 75 КК України, не обґрунтував належним чином у мотивувальній частині вироку свій висновок про можливість виправлення засудженого без ізоляцій від суспільства. Фактично у вироку суд послався на такі дані про особу обвинуваченого як наявність позитивних характеристик, та не прийняв до уваги окремі данні про особу обвинуваченого, конкретні обставини та ступінь суспільної небезпеки злочину.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, обвинуваченого ОСОБА_11 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами в сукупності, перевіреними судом.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст. 121 ч.1 КК України є правильною і ніким в цій частині не оскаржуються.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу підсудного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, а саме, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд врахував часткове відшкодування шкоди потерпілому, обставиною, яка обтяжує покарання вчинення ним злочину в стані сп`яніння.

Покарання обвинуваченому за ст. 121 ч. 1 КК України у виді п`яті років позбавлення волі призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарзі прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш тяжкого покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення цього злочину, який до того ж ніякими чином свої вимоги не мотивував.

Водночас, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд допустив порушення вимог кримінального закону, оскільки неправильно звільнив обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням лише у тому випадку, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Колегія суддів вважає, що вимоги закону суд не виконав і не обґрунтував належним чином у мотивувальній частині вироку свій висновок про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

За змістом вироку, в обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не перебуває під наглядом в наркологічному та психіатричному диспансерах, має позитивну характеристику, має на утриманні двох малолітніх дітей, частково відшкодував потерпілому моральну шкоду, що на думку суду є підставою для застосування до обвинуваченого ст.ст. 75, 76 КК України та звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Але, призначаючи ОСОБА_6 покарання з застосуванням ст. 75 КК України, суд не дав оцінки тому, що злочин, передбачений ст. 121 ч.1 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, посягає на суспільні відносини у сфері охорони права на життя та здоров`я особи, непорушність яких гарантовано Конституцією України. ОСОБА_6 вчинив правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що стан здоров`я потерпілого ОСОБА_9 внаслідок спричинення йому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень погіршується, у 2014 році він переніс другу операцію.

На думку колегії суддів, поведінка обвинуваченого під час та після вчинення ним кримінального правопорушення, конкретні обставини злочину, пов`язаного із спричиненням тяжких тілесних ушкоджень вказують на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та неможливість досягнення мети покарання, зокрема, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів за умови призначення покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

У зв`язку з зазначеним, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України- скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2014 року задовольнити частково.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_6 в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасувати.

Вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання за ч. 1 ст.121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання у зв`язку із виконанням вироку.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3