Справа № 362/733/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/543/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 18.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
18 травня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів, Львівської області, українця, громадянина України, офіційно неодруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.10.1994 року Дніпропетровським районним судом за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) д о позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі п. «а» ст. 1 Указу Президента України «Про амністію» від 18.08.1994 року звільнений від відбування покарання; 19.11.1999 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі; 04.07.2001 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 13.12.2006 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; 19.04.2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 187, ст.. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 11.08.2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком і невідбутої частини покарання за Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2014 року остаточну міру покарання ОСОБА_7 обрано у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_7 обрано у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховується з 19.02.2016 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

09.12.2015 року, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи поряд з магазином «Домотехніка», розташованого по вул. Грушевського, 25, в м. Василькові, Київської області, з метою проїхати до свого місця проживання, сів на заднє сидіння до автомобіля таксі марки «ВАЗ 21093» за кермом якого був ОСОБА_8 Рухаючись на вказаному автомобілі таксі, в напрямку вул. Тракторна, 9в, м. Василькова, Київської області, ОСОБА_7 , на підлозі, поряд із переднім пасажирським сидінням автомобіля помітив мобільний телефон марки «Леново А5000» вартістю 2962 грн., що належить водію автомобіля таксі - ОСОБА_8 . В цей час, у ОСОБА_7 , виник намір на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає, підняв з підлоги автомобіля мобільний телефон марки «Леново А5000» та поклав до кишені своєї куртки. Далі, ОСОБА_7 , приїхавши до місця свого проживання вийшов із автомобіля таксі та пішов додому, а викраденим майном скористався на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 2962 грн.
Ці дії ОСОБА_9 , які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене йому покарання. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим та не відповідає його особі, оскільки судом при призначені йому покарання не було враховано того, що він визнав свою вину, має постійне місце проживання та на його утримані перебуває неповнолітня дитина.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

прокурора, який проти апеляційної скарги обвинуваченого заперечував та просив залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та кваліфікація кримінального правопорушення учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України не оскаржується учасниками процесу.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд взяв до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу винного, який характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та відшкодування завданих збитків, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів та прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів без ізоляції його від суспільства та правомірно призначив йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, а саме у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України,шляхом часткового складання покарань за даним вироком і невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2014 року остаточно призначив ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На думку колегії суддів указаний строк покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Посилання апелянта на необхідність пом`якшення призначеного йому покарання не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку.

Доводи, на які обвинувачений ОСОБА_7 посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме те, що судом першої інстанції не врахованого, що він свою вину у скоєному визнав в повному обсязі і щиро розкаюється та має постійне місце проживання є безпідставними, оскільки зазначені в апеляції обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утримані неповнолітню дитину в матеріалах кримінального провадження немає, не додано обвинуваченим таких доказів і до матеріалів апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Також, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, колегія суддів вважає необхідним зарахувати відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення, застосованого до ОСОБА_7 в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 29 лютого 2016 року по 18 травня 2016 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4