УХВАЛА
підготовчого судового засідання
18 березня 2016 року м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000346 від 07 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно змісту обвинувального акта, затвердженого прокурором 17 лютого 2016 року,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, українець, громадянин України, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2
обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України.
Згідно матеріалів обвинувального акта та долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, 17 лютого 2016 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті: «Досудовим слідством встановлено, що 06 лютого 2016 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 будучи в стані алкогольного сп"яніння , що підтверджується висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп"яніння № 003370/293 від 06.02.2016 року і перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень підійшов до гр. ОСОБА_4 та безпричинно наніс йому удар кулаком правої руки в область обличчя.
В результаті вказаних неправомірних дій ОСОБА_3 громадянину ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження, а саме: синець на нижній повіці лівого ока, який відповідно до висновку судово-медичного експерта № 274 від 08.02.2016 року відноситься до легкого тілесного ушкодження, утворився від дії тупого предмета та міг виникнути 06.02.2016 року.
Згідно обвинувального акта , - "окрім цього, 06 лютого 2016 року близько 23 год. 25 хв. ОСОБА_3 будучи в стані алкогольного сп"яніння , що підтверджується висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп"яніння № 003370/293 від 06.02.2016 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час виниклої на ґрунті особистих непорозумінь - суперечки з ОСОБА_5 діючи умисно, наніс тому один удар ногою в область живота , внаслідок чого завдав йому фізичного болю та відповідно до висновку судово-медичного експерта № 274 від 08.02.2016 року не спричинив жодних тілесних ушкоджень на тілі, в тому числі і на животі.
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що встановлено достатність підстав для обвинувачення ОСОБА_3 в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст.125 КК України та в умисному завданні фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст.126 КК України.
Сторона обвинувачення - прокурор
Львівської місцевої прокуратури №3
ОСОБА_6
Потерпілий: ОСОБА_4
Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000346 від 07 лютого 2016 року поступили до Франківського районного суду м. Львова 19 лютого 2016 року від керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 та у цей же день передані для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст.. 35 КПК України.
Як вбачається з обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, вони не відповідають вимогам процесуального законодавства, що є перешкодою для повного, всебічного та неупередженого їх розгляду по суті в судовому процесі.
Так, згідно ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, серед іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, вказан, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках,- на потерпілого. Разом з тим, в обвинувальному акті не зазначено: чому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цей час перебували в районі подій?; очевидцями чого були свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ?, коли виник умисел у ОСОБА_3 на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та чому саме йому?; умисел на заподіяння яких тілесних ушкоджень виник в ОСОБА_3 ( на умисне легке тілесне ушкодження (ст. 125 ККУ); умсине середньої тяжкості тілесне ушкодження ( ст. 122 ККУ); умисне тяжке тілесне ушкодження, ст. 121 ККУ)) оскільки дані обставини суттєво впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_3 .
Невідповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, також полягає у тому, що кваліфікація є неконкретизованою, а саме, прокурор вважає, що: "Таким чином ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_4 умисне легке тілесне ушкодження та завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України.
Проте, встановлені прокурором фактичні обставини кримінального провадження є непослідовні, містять протиріччя, а відтак впливають на кваліфікацію.
Зокрема , слідуючи логіці органів досудового слідства та прокурора, ОСОБА_3 перший удар, який спричинив легкі тілесні ушкодження наніс об 23 год. 00 хв., а другий, що завдав фізичного болю , об 23 год. 25 хв. і уже на ґрунті особистих непорозумінь. Тобто від першого удару до другого пройшло 25 хв. У фактичних обставинах обвинувального акта не розкрито, коли виникли особисті непорозуміння між сторонами та чому такі виникли тільки через 25 хв. після того, як ОСОБА_3 завдав потерпілому першого удару.
За таких обставин обвинувальний акт, як документ , містить положення, що суперечать одне одному, а відтак відповідно до положень викладених у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2012 року № 223-1430/0/4-12 має бути повернутий прокурору. Даний висновок обґрунтовую також позицією більшої частини колегій суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області,якими застосовуються положення вищевказаного листа.
Отже, фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими не відповідають прямим вимогам п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не розкриті форма вини, і зокрема умисел , мотив і мета, а також час та причини виникнення таких, об`єктивну та суб`єктивну сторони вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Обвинувальний акт містить й інші протиріччя, а саме в частині покликань на висновки експерта, та тверджень, що експерт у кримінальному провадженні не залучався, у зв`язку з чим відсутні витрати.
Крім цього, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а керівником Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_6 , а останній відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинен скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 покладені на нього обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконав. До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 у супровідному листі на п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України, який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч.2 ст.283 КПК України.
Як вбачається із розписок про отримання копій обвинувального акта, ОСОБА_3 отримав три копії із зазначеною датою 18. 02.2016 року, обвинувальний акт складений та затверджений 17 лютого 2016 року, проте, до суду матеріали передані наручно 19 лютого 2016 року із супровідним листом, № 04-16/3889-15 датованим 03.02.2016 року, що суперечить не тільки ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду, але й логіці.
З огляду на викладене, є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, його пряма невідповідність п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України.
Не зважаючи на вказані вище невідповідності, прокурор вважав, що обвинувальний акт може бути призначеним до судового розгляду. Обвинувачений та потерпілий щодо вирішення даного питання поклалися на суд.
Разом з тим, за встановлених обставин, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду та згідно з вимогами ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.
Відповідно до ст. 113 - 114 КПК України та з метою забезпечення підозрюваному прав, передбачених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», для приведення обвинувального акта у відповідність вимогам процесуального Закону, слід встановити строк, який не може перевищувати 3 ( трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження проголошеної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 91, 110, 113 -114 214, 284, 291, 314 - 316,368, 369, 370 КПК України,- У Х В А Л И В:

Матеріали обвинувального акта від 17 лютого 2016 року з додатками у кримінальному провадженні за № 0000346 від 07 лютого 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України, повернути прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим п. 13 ст.3, ст. 91, ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст.. 291 КПК України.
Встановити строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_12