Справа № 504/2305/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" жовтня 2016 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Комінтернівське кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою повною освітою, кухаря господарського відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:
- 22.04.2016 року Малиновським районним судом м. Одеса за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., штраф сплачено 11.10.2016 року,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента Украй № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 за №33-м від 30 серпня 2014 року, ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (після відмобілізування частини умовне позначення було змінено на польова пошта НОМЕР_1 ) №183 від1 вересня 2014 року, ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), яка дислокується з адресою: АДРЕСА_3 , у військовому званні «солдат», та призначено на посаду кухаря господарського відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону, поставлено на всі види забезпечення.
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 01 вересня 2014 року, тобто з моменту зарахуванню ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, ще виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначеним вимогам законодавства, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) та проходячи військову службу у військовому званні «солдат», на посаді кухаря господарського відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 (польова попі НОМЕР_1 ), усвідомлюючи відсутність відповідного наказу командира, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 17 травня 2015 року самовільно залишив вищевказану військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 12 години 30 хвилин 05 липня 2016 року.
05 липня 2016 року близько 12 годин 30 хвилин солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону (Одеса, АДРЕСА_4 ), заявив про себе та вчинений злочин.
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч. 4 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 за №33-м від 30 серпня 2014 року, його призвано на військову службу під час мобілізації.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (після відмобілізування частини умовне позначення було змінено на польова пошта НОМЕР_1 ) №183 від 1 вересня 2014 року, його було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), яка дислокується з адресою: АДРЕСА_3 , у військовому званні «солдат», та призначено на посаду кухаря господарського відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону, поставлено на всі види забезпечення.
З 01 вересня 2014 року, тобто з моменту зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
Проте, він будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) та проходячи військову службу у військовому званні «солдат», на посаді кухаря господарського відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 (польова попі НОМЕР_1 ), усвідомлюючи відсутність відповідного наказу командира, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 17 травня 2015 року самовільно залишив військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 12 години 30 хвилин 05 липня 2016 року.
05 липня 2016 року близько 12 годин 30 хвилин він самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону (Одеса, АДРЕСА_4 ), заявив про себе та вчинений злочин. У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченорго ч. 4 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Крім того судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше судимий - 22.04.2016 року Малиновським районним судом м. Одеса за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, сплачено згідно квитанції № 80116029 від 11.10.2016 року, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання та місцем служби характеризується позитивно, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю вчиненого ним злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння в розкритті злочину, відсутність шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, суд не знайшов, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.
Суд вважає, що обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1