Справа №583/727/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/611/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

і його захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за № 0001027, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Охтирський міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Охтирка, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

- 26.12.2007 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч. 3, 69, 304, 70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 09.12.2010 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ст.ст. 185 ч. 3, 69, 15 ч. 3, 185 ч. 3, 69, 70 КК України на 2 роки позбавлення волі;

засуджено за частиною 2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі, за частиною 2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено до відбування 10 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 , на користь потерпілого ОСОБА_7 , 100 000 грн., у відшкодування моральної шкоди завданої злочином, та 19 153,35 грн., у відшкодування матеріальних збитків завданих злочином.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_8 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої злочином.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави, процесуальні витрати в сумі 184 грн. 14 коп. та відповідно до ст.. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_9 , визнаний винуватим і засуджений за те, що 21 грудня 2015 року, близько 22 години, у лісосмузі, неподалік вул. 8-го березня м. Охтирка, Сумської області, в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті побутової лайки і раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілій ОСОБА_11 , близько семи ударів в обличчя, від чого вона впала на землю, а потім вчинив відкрите викрадення її майна: мобільного телефону вартістю 1478 грн. 05 коп., золотого ланцюжка вартістю 1864грн.,18 коп., золотого кулону вартістю 916 грн., золотих сережок вартістю 338грн., 94 коп., золотих сережок вартістю 2748грн. 18 коп., куртки вартістю 1700 грн., шапки вартістю 280 грн., грошових коштів в сумі 50 грн., а всього заводів майном потерпілої на загальну суму 9375 грн.,41 коп., після чого зник з місця пригоди.

06 січня 2016 року, в лісосмузі, неподалік вул. 8-го березня, м. Охтирка, Сумської області, виявлений труп потерпілої ОСОБА_12 , із ознаками насильницької смерті. За висновками судової медичної експертизи від 28.01.2016 року № 8, смерть ОСОБА_12 настала від черепно мозкової травми, яка супроводжувалася дифузними крововиливами в сіру та білу речовину головного мозку, які привели до набряку/стисненню головного мозку, що є несумісними з життям.

У поданій апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_9 , вказує, на те, що вирок ґрунтується на доказах, які отримані незаконним шляхом під час досудового слідства.

Суд також не взяв до уваги його заяви, про застосування незаконних методів слідства, на порушення його права на захист, що на його думку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує на те, що судом першої інстанції не визначено форму його вини і направленість умислу на вчинення злочину, а фактичні обставини кримінального провадження викладені не конкретно. Вважає, що його дії, необхідно кваліфікувати за ст.116 КК України, оскільки, він вчинив злочин у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірною поведінкою з боку потерпілої.

Стверджує, що суд, при призначенні йому покарання, не визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, а його молодий вік, перебування на його утриманні матері інваліда 3-ї групи, наявність постійного місця проживання та позитивної характеристики з місця проживання, як обставини, що пом`якшують його покарання, а тому безпідставно не застосував положень ст.69 КК України і призначив надто суворе покарання.

Стверджує, що судом невірно застосовано положення частини 1 ст.70 КК України, оскільки, суд за сукупністю злочинів, остаточне покарання призначив застосувавши принцип часткового складання призначених покарань, а прокурор просив застосувати принцип поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким.

У доповненні до апеляційної скарги від 16 серпня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_9 , стверджує про неповноту досудового і судового слідства, яке полягає в тому, що потерпіла ОСОБА_12 , перед смертю чинила фізичний опір, невстановленій слідством особі, оскільки в її піднігтьовому вмісті знайдена кров людини, яка йому не належить.

Піддає сумніву і висновок судової медичної експертизи від 5 лютого 2016 року за № 119 в частині неоднозначного висновку експерта про сліди крові , які виявлені на випилу деревини із стовбуру (а.с. 113).

За результатом апеляційного перегляду просить пом`якшити призначене йому покарання, шляхом застосування положень ст.69 КК України або скасувати вирок суду та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Інші учасники кримінального провадження, законність і обґрунтованість вироку суду не оскаржували і заперечення на апеляційну скаргу не подавали.

Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та доводи, які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого з доповненнями, пояснення обвинуваченого і його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги з доповненнями; заперечення прокурора з приводу задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів дійшла висновку, що скарги обвинуваченого задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що вирок ґрунтується на доказах, які отримані незаконним шляхом під час досудового слідства, є безпідставними.

Обґрунтовуючи винність ОСОБА_9 , у скоєнні злочинів, суд першої інстанції, цілком вірно послався на його показання, які він давав в судовому засіданні, з яких видно, що 21.12.2015 року, після вживання спиртних напоїв, близько 22 години, у лісопосадці, розташованої за домоволодіннями по АДРЕСА_3 , під час сварки з потерпілою ОСОБА_11 , умисно наніс їй близько 7 ударів в обличчя. Фізичного опору потерпіла ОСОБА_11 не чинила. Потім, він зняв із шиї потерпілої ОСОБА_11 золотий ланцюжок із золотим кулоном із зображенням «Божої матері»; з ушей, дві пари золотих сережок, у формі кілець та кулі, куртку та шапкою, а з карманів витягнув 50 грн. грошових коштів і зник з місця пригоди. По дорозі спалив куртку і шапку потерпілої, а у озеро викинув мобільний телефон. Золоті вироби, що забрав у потерпілої, через свою знайому продав ОСОБА_13 6.01.2016 року добровільно з`явився до поліції з явкою повинною, показав поліції, місце злочину. У скоєному щиро покаявся, просив вибачення у батьків потерпілої.

Показання обвинуваченого ОСОБА_9 надані ним в судовому засіданні повністю узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту від 14 січня 2016 року з якого видно, що обвинувачений ОСОБА_9 , добровільно, детально та послідовно розповів та показав на місцевості, обставини вчинених ним злочинів. Дані цього протоколу об`єктивно співпадають з даними додаткової судової медичної експертизи від 10 лютого 2016 року за № 8-Е, відповідно до якої вбачається, що механізм утворення тілесних ушкоджень , продемонстрований ОСОБА_9 , під час проведення слідчого експерименту, повністю співпадає з механізмом утворення та локалізацією тілесних ушкоджень , які виявлені при судово-медичному обстеженні трупа потерпілої (а.с. 115).

З даних протоколу огляду місця події від 06.01.2015 року, видно, що обвинувачений ОСОБА_9 , добровільно вказав місце лісосмуги за вул. 8- го Березня в м. Охтирка, де побив ОСОБА_11 , зняв з неї коштовності, після чого, на місці пригоди, був виявлений труп потерпілої ОСОБА_11 (а.с.44).

З даних протоколу огляду місяця події від 06.01.2016 року, видно, що обвинувачений ОСОБА_9 , добровільно видав і телефон з сім картами, яким користувався з 21.12.2015 року, а також речі, в яких був одягнутий 21.12.2015 року під час конфлікту із ОСОБА_12 , а саме, брюки спортивні (а.с. 51).

З даних протоколу пред`явлення речей для впізнання від 08.01.2016 року, видно, що потерпіла ОСОБА_8 , впізнала ланцюжок, сережки із золота потерпілої ОСОБА_12 (а.с.76, 79).

Провина ОСОБА_9 також стверджується даними протоколу огляду трупа від 08.01.2016 року, згідно якого при огляді трупу ОСОБА_12 на передній частині тіла в області обличчя, на ногах трупу, виявлені нашарування темного кольору та на обличчі виявлені тілесні ушкодження, а в області грудини і лівої молочної залози виявлені синці (а.с. 70).

З даних судової медичної експертизи від 28.01.2016 року за № 8, видно, що причиною смерті ОСОБА_12 , стала закрита черепно мозкова травма, яка супроводжувалася дифузним крововиливом під м`яку мозкову оболонку, цятковими крововиливами в сіру та білу речовину головного мозку, які привели до набряку стисненню головного мозку. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. (а.с. 100) а згідно з даними висновку додаткової судової медичної експертизи від 24.02.2016 року, за № 8-Д, тілесні ушкодження голови мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень; утворилися не менше ніж від 7 фізичних дій. Ушкодження голови знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю (а.с. 120).

З даних протоку проведення слідчого експерименту із застосування відеозапису від 14.01.2016 року (а.с. 86), видно, що обвинувачений ОСОБА_9 за участю захисника добровільно і детально показав на місцевості місце, де розпивав спиртні напої із ОСОБА_12 , механізм нанесення ударів в обличчя потерпілої, як забрав у неї цінні речі. Також вказав місце, де він спалив куртку і шапку потерпілої.

Висновок суду про винність ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується також іншими зібраними по справі і дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, в тому числі даними судових медичних експертизи №116, 117, 118, 119 від 05.02.2016 року, згідно яких на речах , вилучених з місця події, виявлена кров людини походження якої можливе від потерпілої ОСОБА_12 .

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованих злочинів, ґрунтуються на належних і допустимих доказах, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених судом першої інстанції з точки зору достатності та взаємозв`язку, наведені у вироку, і які є правильними, а отже доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині того, що вирок ґрунтується на доказах, які отримані незаконним шляхом під час досудового слідства є надуманими і безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого, з приводу порушення його права на захист. Колегія суддів вважає, що ці доводи є надуманими і безпідставними.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_9 , мав захисника з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення передбачене частиною 2 ст. 121 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з 6 січня 2016 року. Зокрема, з протоколу огляду місяця події від 6 січня 2015 року, видно, що огляд місцевості вчинення злочину, відбувався за участю ОСОБА_9 як підозрюваного, і його захисника ОСОБА_14 (а.с. 44 - 46). Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 14 січня 2016 року, також видно, що слідча дія проводилася за участю підозрюваного ОСОБА_9 і його захисника ОСОБА_15 (а.с. 86-90, 147-148). Кримінальне провадження у суді першої інстанції , яке включає в себе підготовче судове засідання і судовий розгляд з проголошенням судового рішення, також відбувався за участю його захисника ОСОБА_16 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 , про застосування до нього фізичної сили та психологічного тиску, на думку колегії суддів, таж є надуманими і безпідставними, оскільки, перевіркою матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_9 як на досудовому слідстві так і під час судового провадження, жодного разу не скаржився з даного приводу прокурору чи суду. Будь-яких письмових заяв, скарг чи інших даних, з даного приводу, в справі немає.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 і з приводу того, що суд першої інстанції у вироку не вказав форму його вини і направленість умислу на вчинення злочину, а фактичні обставини кримінального провадження викладені не конкретно. Із змісту вироку видно, що суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_9 винним у вчиненні злочинів передбачених частиною 2 ст. 121 КК України та частиною 2 ст. 186 КК України, виклав формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форму вини і мотиви кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , про перекваліфікацію його дій на ст.116 КК України, оскільки, він вчинив злочини у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірною поведінкою з боку потерпілої, на думку колегії суддів є безпідставними.

За нормативним визначенням, суб`єктивна сторона вбивства або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за які передбачено статтями 116 і 123 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеними статтями є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Перевіркою справи встановлено, що доказів про сильне душевне хвилювання у обвинуваченого ОСОБА_9 , що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілої, що значно вплинуло на емоційний стан обвинуваченого , що знижувало його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, у справі немає.

Навпаки, з висновку судово-психіатричної експертизи від 15.02.2016 року видно, що ОСОБА_9 , в момент скоєння інкримінованого йому правопорушення не знаходився в стані фізіологічного афекту, будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як зазначено у висновку психолога, про це свідчать дані про послідовний і цілеспрямований характер його дій на фоні правильного орієнтування, адекватного ситуації мовного контакту, здатність відтворення своїх дій та поведінки оточуючих (а.с.150).

Отже, ретельно перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку і про те що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження відповідно до загальних засад кримінального провадження, фактичні обставини вчинених ОСОБА_9 , злочинів, встановлені правильно. Дії ОСОБА_9 за частиною 2 ст. 121 КК України як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, таке що спричинило смерть потерпілої і за частиною 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, судом першої інстанції, кваліфіковані теж правильно.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , які викладені в доповненні до апеляційної скарги від 16 серпня 2016 року, про неповноту досудового і судового слідства, яке полягає в тому, що потерпіла ОСОБА_12 , перед смертю чинила фізичний опір, невстановленій слідством особі, оскільки в її піднігтьовому вмісті знайдена кров людини, яка йому не належить, є безпідставними. Висновок експертизи від 20 січня 2016 року за № 32 у колегії суддів не викликає жодних сумніві, ґрунтується на наукових, технічних і спеціальних знаннях і підтверджується іншими доказами, які визнані судом належними, допустимими і достовірними. Зокрема, експерти вказав, що при судової цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту з обох рук ОСОБА_12 знайдено кров, але статева належність не встановлена, оскільки відсутні в препаратах клітини крові, для даного виду дослідження. Епітеліальних ядер клітини теж не знайдені. Даний висновок ніяким чином не спростовує провини ОСОБА_9 у вчиненні злочину за який він засуджений і не піддає сумніву у законності і обґрунтованості ухваленого щодо нього вироку. Доказів про боротьбу між потерпілою і ОСОБА_9 чи іншою особою, судовим розглядом не встановлено. Не встановлено і наявності тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_9 , що могли привести до зовнішнього крововиливу і змішування з кров`ю потерпілої.

Висновок судової медичної експертизи від 5 лютого 2016 року за № 119 про сліди крові , які виявлені на випилу деревини із стовбуру, у колегії суддів теж не викликають будь-яких сумнівів. Експерт, по результатам своїх досліджень дійшов висновку, що походження слідів крові, які виявлені на випилу деревини, можливе від потерпілої ОСОБА_12 . У цих слідах також можливий домішок крові і від підозрюваного ОСОБА_9 . Згідно закону, висновки експерта можуть мати різну логічну форму і залежать від об`єму і результату досліджень, висновки можуть бути стверджувальні і заперечні. У судовій медичній експертизі від 5 лютого 2016 року за № 119, експерт виклав свої висновки, відповідно до вимог ст.. 101 і 102 КПК України і зауважень від колегії суддів немає, оскільки, цей висновок і підтверджується іншими доказами, які визнані судом належними, допустимими і достовірними, а саме, результатами огляду місця події від 6 січня 2016 року, даними протоколу огляду трупа від 8 січня 2016 року, даними судової медичної експертизи трупа від 28 січня 2016 року та даними протоколу проведення слідчого експерименту (а.с., 44-46, 70, 86-90, 120, 147-190, 113).

Даних які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність судом обставин справи чи упередженість суду щодо ОСОБА_9 , не встановлено.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання за вчинений злочин.

Відповідно до ст. 50 і 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вимоги наведеного закону, суд першої інстанції виконав. Згідно вироку, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 , покарання, суд першої інстанції, урахував, ступінь тяжкості вчинених злочинів які відноситься до тяжких злочинів, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, визнав обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а такі дані про його особу, як щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину визнав обставинами, які пом`якшує покарання. При призначенні покарання, суд урахував усі ті обставини на які посилається обвинувачений у апеляційній скарзі, а саме те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується добре, на обліку у наркологічному диспансерному відділенні та на обліку у лікаря психіатра не перебуває, має місце проживання. Суд також врахував і те, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкі злочини, шкоду завдану потерпілим, не відшкодував.

З огляду на сукупність зазначених обставин, з урахуванням особи винного, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 покарання, у межах санкції статей, за якими його засуджено, з чим погоджується і колегія суддів. Підстав для пом`якшення призначеного покарання із застосуванням ст.. 69 КК України, як про це просить в апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 , на те, що на його утриманні перебуває мати інваліда 3-ї групи, щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, на думку колегії суддів, не є обставинами, які істотно знижують (чи зменшують) ступінь тяжкості вчинених ним злочинів і не є підставою до застосування ст.. 69 КК України.

Доводи апеляційної скарги з приводу невірного застосування судом першої інстанції положень частини 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , є безпідставними.

Колегія суддів, не встановила, що суд першої інстанції невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за сукупністю злочинів. Відповідно до ст. 70 КК України, суд першої інстанції, спочатку призначив покарання за кожний окремий злочин, винним у вчиненні якого, суд першої інстанції, визнав обвинуваченого, а остаточне покарання визначив шляхом часткового складання призначених покарання. Застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного або часткового складання призначених покарань, є правом, а не обов`язком суду. Суд першої інстанції, у виборі принципу призначення покарання за сукупністю злочинів не залежний і від думки прокурора, висловленої ним в судових дебатах.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що вирок відносно ОСОБА_9 , є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене покарання обвинуваченому не є суворим, а є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно, відтак і відсутні підстави для скасування чи зміни вироку з пом`якшенням обвинуваченому покарання і для задоволення доводів його апеляційної скарги, з доповненнями.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення суду, або призначення нового розгляд справи у суді першої інстанції, не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу з доповненнями - без задоволення.

Зарахувати у строк покарання, призначеного ОСОБА_9 , строк попереднього ув`язнення з 14 січня 2016 року по 1 вересня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили негайно, про те може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_2