Справа № 713/1482/16-к
Провадження №1-кп/713/143/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2016 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Вижниця обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості укладеною 16.09.2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191 від 08.04.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН - НОМЕР_1 ), уродженця с.Долішній Шепіт, Вижницького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2015 року наказом №10-к ОСОБА_4 призначений на посаду майстра з охорони природи Солонецького природоохоронного науково-дослідного відділення НПП «Вижницький», який розташований в смт.Берегомет по вул.Центральна, 27-А, Вижницького району Чернівецької області.

Згідно ст.3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року, національні природні парки належать до природно-заповідного фонду України.

Згідно Постанови КМУ №1127 від 14 липня 2000 року «Про службу державної охорони природно-заповідного фонду України» посада майстра з охорони природи національного природного парку входить до переліку посад працівників, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України.

На підставі ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року та ст. 61 Закону України «Про природно - заповідний фонд України» служба державної охорони природно-заповідного фонду України має статус правоохоронного органу.

Відповідно до вимог ст.61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» посадові особи служби державної охорони природно-заповідного фонду України мають право: вимагати від громадян і службових осіб пояснення у зв`язку з порушенням режиму територій та об`єктів природно - заповідного фонду, їх охоронних зон; перевіряти у громадян і службових осіб посвідчення на право перебування, використання природних ресурсів та здійснення іншої діяльності в межах відповідних територій та об`єктів природно - заповідного фонду; доставляти порушників установленого режиму з метою з`ясування особи; складати протоколи про порушення вимог законодавства, надсилати їх відповідним органам для притягнення винних осіб до відповідальності, тощо.

23 березня 2015 року між т.в.о. директора НПП «Вижницький» ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , як майстром з охорони природи, було укладено договір №29 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого останній, працюючи на посаді майстра з охорони природи виконує роботу безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем і (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому Установою матеріальних цінностей і у встановленому законом порядку відповідає за їх збереження, у зв`язку з чим зобов`язується: дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання матеріальних цінностей, приймати всілякі заходи для запобігання їх нестачі, розкраданню, знищенню, псуванню, втратам, вчасно повідомляти установу про будь-які обставини, що загрожують збереженню довірених йому цінностей, проводити приймання і відпускання матеріальних цінностей за документами, підписаними керівником установи і її головним бухгалтером, брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.

Згідно посадової інструкції на майстра з охорони природи ОСОБА_4 було покладено обов`язки щодо забезпечення режиму охорони території та об`єктів НПП «Вижницький» у межах ввіреного йому відділення (обходу), попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства, здійснення охорони природних комплексів національного парку в межах відділення, забезпечення порядку використання природних ресурсів, забезпечення додержання вимог щодо відвідування території та об`єктів національного природного парку в межах відділення (обходу), попередження пошкодження лісових насаджень внаслідок незаконних рубок, здійснення заходів щодо запобіганню виникнення, поширення пожеж, інших надзвичайних ситуацій та їх ліквідації, а також щодо безпосередньої охорони лісу та іншого державного майна на ввіреній йому дільниці, складання протоколів про всі види порушень природоохоронного законодавства та скерування їх у відділення, а також інші обов`язки щодо охорони лісу.

17 серпня 2015 року майстер з охорони природи ОСОБА_4 згідно акту прийому-передачі обходу прийняв від майстра з охорони природи ОСОБА_7 обхід №6 Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький», який складається з кварталів №36, 37, 38, 39 площею 424,7 га. Під час приймання-передачі обходу, що відбувалося в присутності заступника начальника Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» ОСОБА_8 здійснено перевірку території вказаного обходу, в результаті якої станом на 17 серпня 2015 року, на момент прийому обходу майстром з охорони природи ОСОБА_4 , на території обходу №6 Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» самовільних рубок, не оформлених актами лісопорушень, а також інших порушень виявлено не було.

Тобто, 17 серпня 2015 року ОСОБА_4 , як службовій особі правоохоронного органу, яка наділена організаційно-розпорядчими повноваженнями, було ввірено під охорону квартали №36, 37, 38, 39 площею 424,7 га обходу №6 Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький», у зв`язку з чим останній повинен був належно виконувати свої службові обов`язки, передбачені службовими інструкціями та чинним законодавством України.

Незважаючи на вищевикладене, майстер з охорони природи Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» ОСОБА_4 , як службова та матеріально-відповідальна особа, будучи зобов`язаним незалежно виконувати свої службові обов`язки, маючи об`єктивну можливість виконання покладених на нього обов`язків щодо охорони та захисту лісу, в період з 17 серпня 2015 року по 03 квітня 2016 року, перебуваючи на ввіреному йому обході №6 Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» на території смт.Берегомет, Вижницького району Чернівецької області, неналежно виконував свої службові обов`язки, не здійснював належних перевірок на ввіреному йому обході, не здійснював належних дій щодо попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства, а саме попередження пошкодження лісових насаджень внаслідок незаконних рубок, не здійснював належної охорони природних комплексів національного парку в межах ввіреного йому обходу, в результаті чого допустив незаконну порубку 25 дерев породи ялиця та 2 дерев породи бук в кварталах 37, 38 Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький», яку здійснили невстановлені особи в період з 17 серпня 2015 року по 03 квітня 2016 року. Крім того, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, що виявилось у нездійсненні належних перевірок на ввіреному йому обході, ОСОБА_4 не виявляв та не повідомляв керівництво НПП «Вижницький» про дану незаконну рубку, що призвело до неможливості встановити осіб, якими вчинена незаконна рубка та унеможливило відшкодування заподіяних цією рубкою збитків.

Так, 04 квітня 2016 року начальником Солонецького ПНДВ ОСОБА_9 та в.о. заступника начальника Солонецького ПНДВ ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_4 було проведено перевірку Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства та складено Акт ревізії.

Відповідно до вказаного Акту ревізії в кварталі 37 виділ 6, кварталі 38 виділ 2 Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький», тобто у ввірених ОСОБА_4 кварталах, виявлено незаконну порубку 25 (Двадцяти п`яти) дерев породи ялиця та 1 (одного) дерева породи бук. На кореневих лапах пнів незаконно зрізаних дерев були відсутні клейма для відводу дерев в рубку та майстром з охорони природи Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» ОСОБА_4 дана незаконна порубка дерев не виявлялась, про що свідчила відсутність клейм на зрізах пнів та записи в книзі виявлених лісопорушень. Дана рубка була скоєна невстановленими особами протягом 2016 року.

Згідно розрахунків, проведених заступником начальника Солонецького ПНДВ ОСОБА_11 у відповідності до постанови КМУ №541 від 24 липня 2013 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» розмір шкоди внаслідок незаконної рубки 27 (Двадцяти семи) дерев породи ялиця та бук Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» становить 268136,00 грн.

Отже, внаслідок бездіяльності та службової недбалості майстра з охорони природи Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» ОСОБА_4 , яка виразились у невиконанні та неналежному виконанні своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, у недотриманні вимог чинного законодавства України в період з 17 серпня 2015 року по 03 квітня 2016 року, внаслідок незаконної рубки 23 (Двадцяти трьох) дерев породи ялиця в кварталі 37, 2 (Двох) дерев породи ялиця в кварталі 38, 2 (Двох) дерев породи бук в кварталі 37 Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» охоронюваним законом державним інтересам завдано матеріальних збитків на загальну суму 268136,00 грн., що являється тяжкими наслідками для державних інтересів.

Такими чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.367 ч.2 КК України, а саме, службову недбалість, тобто невиконання та неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю та беззастережно. Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.2 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він повністю погодився у судовому засіданні.

В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 , з участю захисника, та прокурор у кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України 16.09.2016 року уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість, яка полягає у невиконанні та неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 основного покарання за ст.367 ч.2 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на два роки без штрафу та призначення ОСОБА_4 додаткового покарання за ст.367 ч.2 КК України, у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням владних повноважень, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75ст.76 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.4 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Підозрюваний ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисник та прокурор підтвердили факт визнання обвинуваченим винуватості, просять затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 основне покарання за ст.367 ч.2 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на два роки без штрафу та призначити ОСОБА_4 додаткове покарання за ст.367 ч.2 КК України, у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням владних повноважень, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75ст.76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.367 ч.2 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 16 вересня 2016 року між ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , та прокурором в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання, а саме: на призначення ОСОБА_4 основного покарання за ст.367 ч.2 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на два роки без штрафу та призначення ОСОБА_4 додаткового покарання за ст.367 ч.2 КК України, у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням владних повноважень, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 ст.76 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.69 КК України Суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 369-371, 373, 374, 376, 474, 475 КПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 вересня 2016 року між підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , та прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_12 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі без штрафу з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням владних повноважень, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання та протягом строку випробування періодично з`являтися на реєстрацію.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів, а саме, за проведення судово-економічної експертизи №480-а від 22.08.2015 року в сумі 1759 (Одну тисячу сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 20 (Двадцять) копійок на користь держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1