Справа № 473/1919/16-к
У Х В А Л А
"07" листопада 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на обговорення учасників процесу винесено питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Під час судового розгляду від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою до двох місяців.
Захисник ОСОБА_8 з даним клопотанням не погодився, просив суд змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування свого клопотання сторона захисту посилалась на те, що стан здоров`я не дозволяє обвинуваченому знаходитися в СІЗО.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до такого.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2016 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід тримання під вартою, який в подальшому продовжувався до 19.11.2016 року.
Крім того, при обранні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, слідчим суддею були враховані ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та особи обвинувачених.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні сукупності злочинів, які є тяжким та особливо тяжким, за який передбачено покарання від 10-ти до 15-ти років, та зокрема довічне позбавлення волі; ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які вчинив в період іспитового строку; стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.
При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжні заходи у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної поведінки, обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в подальшому належить утримувати під вартою.
Виходячи із вищевикладеного, клопотання захисника ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.369 КПК України, суд, -
Запобіжні заходи у виді тримання під вартою, обрані обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - продовжити до 06.01.2017 року.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 про заміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3