Номер провадження: 11-кп/785/429/16
Номер справи місцевого суду: 491/1781/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ананьївського районного суду Одеської області від 25 січня 2016 року по кримінальному провадженню №0000741, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, українець, громадянин України, має середню освіту, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 25 січня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.

Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 . З обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого стягнуто 2614 грн. 28 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, а всього 7614 грн. 28 коп.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 21 листопада 2015 року, біля 19:00 години, перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_9 за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Гандрабури, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_8 один удар правою ногою в область лівої щоки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин лівої щоки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №272 від 01 грудня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині задоволення цивільного позову потерпілого, та стягнути з нього на користь ОСОБА_8 147 грн. 34 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що витрати, які потерпілий ОСОБА_8 поніс на лікування є штучно збільшеними та не підтверджені належними доказами. Зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди теж має бути зменшеним, оскільки саме потерпілий своєю неправомірною поведінкою спровоковав ОСОБА_7 на вчинення злочину. Крім того, обвинувачений посилається на те, що працює по найму, робота його має сезонний характер, а заробітна платня не перевищує розміру мінімальної заробітної плати визначеної чинним законодавством.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала доводи апеляційної скарги та просила змінити вирок суду в частині задоволення цивільного позову та стягнути з ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 147 грн.43 коп., дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду 1-ої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які були досліджені в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюється, а тому у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядається.

З таких обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України є правильною.

Згідно з положеннями ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Водночас, за змістом ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст.22 КПК України.

До того ж, приписами ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Таким чином, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, у відповідності до ч.1 ст.129 КПК України, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною третьою зазначеної норми закону встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 в частині відшкодування йому моральної шкоди, завданої злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_7 , суд 1-ої інстанції, керуючись приписами ст.23 ЦК України, врахував характер вчиненого злочину та його наслідки, ступінь вини обвинуваченого, його ставлення до потерпілого після події злочину, глибину фізичних і моральних страждань самого потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті та інші обставини і обґрунтовано стягнув з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 5000 гривень моральної шкоди, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Разом з тим апеляційний суд вважає необґрунтованими позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2614 грн. 28 коп.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази про те, що лікарські препарати придбані потерпілим ОСОБА_8 були прописані йому лікарем для лікуванням травми отриманої ним в результаті протиправних дій ОСОБА_7 .

Більш того, ряд придбаних лікарських засобів, зокрема « ОСОБА_10 », «Гипоцетрон», «Амиксин» є засобами для лікування простуди та грипу та не могли використовуватись ОСОБА_8 для лікування забою м`яких тканини лівої щоки.

Крім того, лікарські засоби були придбані ним задовго після події злочину, що мав місце 21 листопада 2015 року.

Дві квитанції про сплату ОСОБА_8 коштів на загальну суму 160 грн. до благодійного фонду «Культурное наследие» не можуть свідчити про те, що дані кошти використовувались потерпілим на лікування. Такі витрати потерпілого є його особистим добровільним волевиявленням.

Однак, в матеріалах справи на аркуші 23 наявні 2 копії чеків на загальну суму 147 грн. 34 коп., які підтверджують факт того, що потерпілий ОСОБА_8 дійсно 08 грудня 2015 року приїздив до відділу хірургічної стоматології за адресою: м.Одеса, вул.Рішельєвська,11 для проходження обстеження.

На думку апеляційного суду саме ця документально підтверджена сума збитків, які поніс ОСОБА_8 має бути стягнута з ОСОБА_7 на його користь в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Пунктом 3 ч.1 ст.408 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі необхідності зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшенню цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд, з урахуванням положень ст.408 КПК України, так як це не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію кримінального правопорушення, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та зміну вироку суду стосовно нього в частині задоволення цивільного позову потерпілого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,409, 411, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ананьївського районного суду Одеської області від 25 січня 2016 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.125 КК України змінити в частині задоволення цивільного позову потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 23.04.2012 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Макарівським РВ УМВС України в Київській області 16.03.2009 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 матеріальну шкоду в розмірі 147 грн.34 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді апеляційного суду

Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4