Провадження №1-кп/523/253/16
І м е н е м У к р а ї н и
14.06.2016 року м. Одеса
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Березівка Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, засудженого:
вироком Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2014 року за вчинення 7 листопада 2013 року злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, до позбавлення волі на строк 1 рік, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 березня 2014 року за вчинення 6 листопада 2013 року злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.190 КК України,

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянина України, учня 12 класу Одеської ЗОШ №19, засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 6 листопада 2013 року за вчинення 6 серпня 2013 року злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, до позбавлення волі на строк 6 місяців, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
Епізод №1. Близько 18 години 00 хвилин 25 червня 2013 року неповнолітній ОСОБА_11 , перебуваючи на 2-му поверсі, розташованого в АДРЕСА_4 , з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_15 спортивний велосипед моделі «Азимут», вартістю 4000 грн., яким розпорядився на власний розсуд.
Епізод №2. Близько 19 години 00 хвилин 24 серпня 2013 року неповнолітній ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_10 , перебуваючи на вул. 26 Лінія в м. Одесі та діючи з аналогічних спонукань, визначили в якості предмету неправомірного посягання належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S-1», вартістю 1200 грн., що перебував в руці раніше незнайомого їм неповнолітнього ОСОБА_16 , задля чого, шляхом зловживання довірою останньої особи, під приводом здійснення дзвінка отримали від ОСОБА_16 зазначений мобільний телефон, після чого відмовилися його повернути та зникли з місця вчинення даного діяння, в подальшому розпорядившись цим майном на власний розсуд.
Епізод №3. Близько 19 години 00 хвилин 7 липня 2014 року ОСОБА_10 , перебуваючи біля розташованого в м Одесі по вул. Капітана Кузнєцова будинку №98, з аналогічних спонукань, підійшов до раніше незнайомої ОСОБА_6 та обома руками, шляхом ривку, зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вагою 15,85 г, вартістю 8000 грн., на якому висів золотий кулон, вагою 4,37 г, вартістю 1500 грн., а всього ювелірні прикраси, загальною вартістю 9500 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Епізод №4. Близько 3 години 00 хвилин 15 серпня 2014 року ОСОБА_10 , перебуваючи в розташованому в м. Одесі на території ГП «Лузанівка» приміщенні бару «Колонада», з аналогічних спонукань, вирвав із рук раніше незнайомої ОСОБА_7 шкіряну жіночу сумку зелено-жовто-коричневого кольору, із вміщеними до неї мобільним телефоном марки «HTC one mini» в чохлі коричневого кольору, вартістю 5500 грн, та грошовими коштами в сумі 3400 грн., а всього майном та коштами, на загальну суму 8900 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Епізод №5. Близько 4 години 15 серпня 2014 року ОСОБА_10 , перебуваючи поруч з розташованим в м. Одесі на території ГП «Лузанівка» баром «Колонада», з аналогічних спонукань, підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_17 та правою рукою, шляхом ривку, зірвав з його шиї золотий ланцюжок, вагою 3 г, вартістю 3000 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Епізод №6. Близько 6 години 40 хвилин 4 вересня 2014 року ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Одесі на розташованій по вул. Миколаївська дорога зупинці громадського транспорту «Лузанівка», з аналогічних спонукань, підійшов до раніше незнайомої ОСОБА_18 та правою рукою, шляхом ривку, зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вагою 3 г, вартістю 3000 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Епізод №7. Близько 2 години 00 хвилин 9 вересня 2014 року ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Одесі біля розташованої по вул. Миколаївська дорога,169 зупинки громадського транспорту «Лузанівка», з аналогічних спонукань, підійшов до раніше незнайомої ОСОБА_8 та правою рукою, шляхом ривку, зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вагою 8 г, вартістю 8000 грн., на якому висів золотий кулон, вагою 2 г, вартістю 1000 грн., а всього ювелірні прикраси, загальною вартістю 9000 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Епізод №8. Близько 20 години 00 хвилин 24 грудня 2015 року ОСОБА_10 , перебуваючи на міжповерховому майданчику, розташованому між 4 та 5 поверхами будинку №24/2 по вул. Затонського в м. Одесі, з аналогічних спонукань, перегородив шлях раніше незнайомому ОСОБА_19 та правою рукою наніс йому удар в область грудної клітини, від якого останній не втримався та впав на підлогу. Після чого ОСОБА_10 , шляхом ривку, зірвав з його шиї золотий ланцюжок, вагою 5,07 г, вартістю 3200 грн., та підібрав належний потерпілому мобільний телефон марки «Nokia Asha 301», вартістю 760 грн., що випав при падінні останньої особи, таким чином заволодів майном ОСОБА_19 , загальною вартістю 3960 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_11 , в присутності законного представника та захисника, вину у вміненому йому діянні за епізодом №1 (щодо потерпілої ОСОБА_15 ) визнав повністю та про обставини його вчинення показав, що, маючи потребу в грошах та перебуваючи на 2 поверсі першої парадної будинку №18 по вул. Марсельській, він побачив залишений без нагляду чужий велосипед, який він взяв, вивів з парадної та продав в районі вул. Заболотного за 240 грн. Коли ж про вчинення цієї крадіжки стало відомо правоохоронцям та його бабусі, остання викупила цей велосипед та повернула потерпілій. У вчиненому щиро кається.

Стосовно епізоду №2 (щодо потерпілої ОСОБА_9 ) ОСОБА_11 пояснив, що у нього та ОСОБА_10 виник одночасний намір не повертати підлітку телефон, що був отриманий під приводом здійснення дзвінка подрузі. При цьому спочатку цей телефон ОСОБА_16 передав йому ( ОСОБА_11 ), після чого він передав цей телефон ОСОБА_10 , а після прохання ОСОБА_16 повернути цю річ, вони обидва відмовили тому в цьому.
Обвинувачений ОСОБА_10 вину у вмінених йому діяннях визнав частково та показав наступне.

За епізодом №2 (щодо потерпілої ОСОБА_9 ) про те, що наприкінці літа 2013 року він разом з ОСОБА_11 , перебуваючи на одній із вулиць під назвою Лінія, визначально вирішили підійти до раніше незнайомого хлопця, щоб заволодіти його телефоном. Спочатку вони випросили у того дати їм телефон для дзвінка, потім робили вигляд, що нібито здійснюють з переданого їм телефону дзвінок, передавали його один одному із рук в руки, після чого відмовили хлопцю в його поверненні, розвернулися та пішли геть. Саме він в цей момент повідомив ОСОБА_16 , що не поверне тому мобільний телефон, який в той же день реалізував біля ринку «Північний» за 300 грн. Виручені кошти він разом з ОСОБА_11 витратили на солодощі та сигарети.

Будь-яку свою причетність до вчинення епізодів №3 (щодо потерпілої ОСОБА_6 ), №5 (щодо потерпілого ОСОБА_17 ) категорично не визнав, повідомив, що оговорив себе внаслідок застосованого до нього під час досудового розслідування фізичного насильства з боку співробітників районного відділу внутрішніх справ, вчинення ж епізоду №6 (щодо потерпілої ОСОБА_18 ) взагалі не пам`ятає.

За епізодом №4 (щодо потерпілої ОСОБА_7 ) ОСОБА_10 показав, що в 3 години ночі, перебуваючи в барі «Колонада» він підійшов до п`янкої потерпілої, на колінах у якої лежала жіноча сумочка та користуючись моментом, коли увага потерпілої була відвернена в бік, схопив цю сумку та втік. Обвинувачений в сумці виявив мобільний телефон марки «HTC», який він здав в ломбард, де отримав 2000 грн. Категорично заперечив крадіжку грошей.

За епізодом №7 (щодо потерпілої ОСОБА_8 ) ОСОБА_10 показав, що підійшов із заду до потерпілої, яка разом із подругою близько 2 години ночі стояла на зупинці громадського транспорту «Лузанівка» та намагалася зупинити машину, вхопив рукою ланцюжок, зірвав його та втік. В подальшому цей ланцюжок він здав на своє ім`я до ломбарду за 1400-1450 грн.

За епізодом №8 (щодо потерпілого ОСОБА_19 ) ОСОБА_10 показав, що наприкінці грудня минулого року він вислідив п`янкого потерпілого в супермаркеті, зайшов за ним в парадне одного із дев`яти поверхових будинків, де, перебуваючи приблизно між 4 та 5 поверхами, на сходах здійснив сильний поштовх рукою в його груди, від чого потерпілий впав на підлогу. З одягу останнього випав мобільний телефон, а на шиї висів золотий ланцюжок, які ОСОБА_10 забрав та втік з будинку. В подальшому викрадене майно було реалізовано через ломбард його знайомою дівчиною на ім`я ОСОБА_20 , якій він про факт пограбування не повідомив.
Незважаючи на вищевикладену позицію ОСОБА_10 вина кожного з обвинувачених у вчинених злочинах підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпіла ОСОБА_9 в суді показала, що наприкінці серпня 2013 року, перед Днем Конституції, її запросили до Суворовського райвідділу міліції для участі в діях, пов`язаних із документуванням факту викрадення у її сина мобільного телефону. В її присутності неповнолітній син дав показання співробітникам міліції про те, що спочатку добровільно передав телефон двом парубкам, щоб подзвонити, та не очікував, що ті його не повернуть, а також син впізнав в останніх особах ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Через деякий час мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» було їй повернуто слідчим.
Свідок ОСОБА_16 , будучи допитаним в судовому засіданні, показав про обставини заволодіння належного його матері мобільного телефону, що в цілому є аналогічними змісту показань ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , в тому числі стосовно добровільної передачі телефону та додатково пояснив, що наприкінці події ОСОБА_10 замахнувся на нього підібраним з землі камінням, чим фактично перешкодив їх можливому переслідуванню з його боку, а також про те, що він ( ОСОБА_16 ) вголос вимагав повернути йому телефон.
Потерпіла ОСОБА_6 в суді показала, що у вечірній час 7 липня 2014 року біля кінотеатру «Зоряний» до неї із-за спини підбіг раніше незнайомий парубок, зірвав золотий ланцюжок, вагою 15,85 г, на якому висів золотий кулон, вагою 4,37 г, та відбіг від неї. Після піднятого потерпілою галасу цей парубок на нетривалий час зупинився, повернувся до жінки обличчям, що дозволила їй добре його розгледіти, та втік. В грабіжнику потерпіла впевнено впізнає ОСОБА_10 як безпосередньо в залі судового засідання, так і під час досудового розслідування - під час відповідної процесуальної дії у слідчого.
Потерпіла ОСОБА_7 в суді показала, що в ніч з 14 на 15 серпня 2014 року святкувала власний день народження в ГП «Лузанівка» та опинилася в барі «Колонада». Грабіжник, в якому вона також впевнено визнає ОСОБА_10 як безпосередньо в залі судового засідання, так і під час досудового розслідування - під час відповідної процесуальної дії у слідчого, підійшов до неї, вирвав із рук жіночу сумку та втік з місця злочину. В сумці знаходилися мобільний телефон марки «НТС», в корпусі білого кольору, а також гроші в сумі близько 3,5 тис. грн., якими вона була обдарована друзями на свій день народження.
Потерпіла ОСОБА_8 в суді показала, що в нічний час з 8 на 9 вересня 2014 року вона з подругою відпочивала в ГП «Лузанівка», в барі «Лимон». Обвинувачений звернув на неї пильну увагу ще на танцювальному полі, дивлячись на неї неприємним поглядом. В подальшому останній прослідував за ними до проїзної частини. Перебуваючи неподалік від зупинки громадського транспорту обвинувачений став прискіпливо дивитися на сумку, яку вона стала ще міцніше тримати в руках. Несподівано він підійшов до неї спереду, схопив за золотий ланцюжок, на якому висів кулон, вагою 1,5 г, зірвав їх з її шиї, після чого втік.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_11 ОСОБА_12 щодо умов життя та виховання свого онука показала, що той виховувався нею без батьків з 9-річного віку в належному матеріальному достатку. Спочатку навчався у звичайній школі, був добрим, займався танцями, плаванням, відвідував комп`ютерні курси, проте був об`єктом численних образ з боку однокласників через фактичний статус сироти. В подальшому її онук потрапив під негативний вплив вуличних друзів, став палити, вживати наркотики. Через виниклі проблеми у вихованні він покинув звичайну школу та продовжив навчання у вечірній (змінній) школі. До теперішнього часу, незважаючи на декілька випадків стаціонарних лікувань, її онук продовжує періодично вживати наркотичні засоби, під час чого трапляються і випадки його агресивного ставлення до неї.
Згідно повідомлення, що надійшло о 19 годині 25 хвилин 25 червня 2013 року по телефону №102 до оперативного чергового органу внутрішніх справ від ОСОБА_15 : в парадній будинку АДРЕСА_4 викрадено велосипед.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 25 червня 2013 року ОСОБА_15 повідомила орган внутрішніх справ про факт викрадення невідомою особою належного їй підліткового велосипеду марки «Азимут», вартістю 4000 грн.
Згідно протоколу огляду місця події в період з 23 години 40 хвилин 25 червня 2013 року до 00 години 05 хвилин наступної добидо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань черговим слідчим ОСОБА_21 , за участю понятих, оглянуто в якості місця події сходовий майданчик між 1 та 2 поверхами будинку АДРЕСА_4 . Велосипеда чи слідів злочину виявлено не було.
Згідно письмової заяви ОСОБА_11 він, в присутності законного представника, добровільно видав органу досудового розслідування викрадений у вищезазначеному місці велосипед марки «Азимут».
Постановою слідчого від 29 червня 2013 року виданий ОСОБА_11 велосипед визнано в якості речового доказу та 4 липня цього ж року передано потерпілій ОСОБА_15 на відповідальне зберігання.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 26 серпня 2013 року ОСОБА_9 повідомила орган внутрішніх справ про факт заволодіння 24 серпня 2016 року двома невідомими особами мобільного телефону «Samsung Galaxy», вартістю 1200 грн., під час чого один з них намагався кинути в її сина камінням.
Відповідно до протоколів прийнятих від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з`явлень із зізнанням від 26 серпня 2013 року, вищезазначені особи, кожен окремо, пояснили, що перебуваючи в другій половині 24 серпня 2013 року в районі вул. 26 Лінія, заволоділи мобільним телефоном, що був у одного із раніше незнайомого їм парубків. Крім того, ОСОБА_10 також повідомив, що вони реалізували в цей же день даний телефон невідомому чоловіку за 200 грн. на вул. Героїв Сталінграду в м. Одесі.
Згідно письмової заяви громадянина ОСОБА_22 він добровільно видав органу досудового розслідування мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», придбаний за 200 грн. 24 серпня 2013 року у раніше невідомих парубків на вул. Героїв Сталінграду в м. Одесі.
Постановою слідчого від 27 серпня 2013 року виданий ОСОБА_22 мобільний телефон визнано в якості речового доказу та в цей же день передано потерпілій ОСОБА_23 на відповідальне зберігання.
Безпосереднім оглядом в судовому засіданні встановлено, що предметом злочинного посягання є мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», моделі «S GT I 9003», в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_1 .
Згідно повідомлення, що надійшло о 19 годині 30 хвилин 7 липня 2014 року по телефону №102 до оперативного чергового органу внутрішніх справ від ОСОБА_6 : біля кінотеатру «Зоряний» відбулася подія: «ривок ланцюжка». Прикмети винної особи: 18-19 років, зріст 180 см, худорлявої статури, волосся світле, одягнений в джинси та світло синю футболку.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 7 липня 2014 року ОСОБА_6 повідомила орган внутрішніх справ про факт заволодіння невідомою особою належних їй ювелірних прикрас: золотих ланцюжка та кулона.
23 вересня 2014 року потерпіла ОСОБА_6 , в присутності понятих, впізнала за фотокартками ОСОБА_10 , за рисами обличчя та зачіскою, як особу, яка її пограбувала.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 20 серпня 2014 року ОСОБА_7 повідомила орган внутрішніх справ про факт заволодіння невідомою особою в ніч з 14 на 15 серпня 2014 року належної їй сумки, з мобільним телефоном марки «НТС» та грошами в сумі 3500 грн. До протоколу додана ксерокопія коробки від телефону.
9 вересня 2014 року потерпіла ОСОБА_7 , в присутності понятих, впізнала за фотокартками ОСОБА_10 , за рисами обличчя, як особу, яка її пограбувала.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 27 серпня 2014 року ОСОБА_17 повідомив орган внутрішніх справ про факт заволодіння у нього невідомою особою в нічний час 15 серпня 2014 року золотого ланцюжка, вагою 3 г, вартістю 3000 грн.
3 вересня 2014 року потерпілий ОСОБА_17 в присутності понятих, впізнав за фотокартками ОСОБА_10 , за рисами обличчя, як особу, яка його пограбувала.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 4 вересня 2014 року ОСОБА_18 повідомила орган внутрішніх справ про факт заволодіння у неї невідомою особою в ранковий час 4 вересня 2014 року золотого ланцюжка та хрестика, загальною вагою 6 г.
14 вересня 2014 року потерпіла ОСОБА_18 , в присутності понятих, впізнала за фотокартками ОСОБА_10 , за рисами обличчя, як особу, яка її пограбувала.
23 вересня цього ж року ОСОБА_18 надала слідчому фотографічні зображення викрадених у неї ювелірних прикрас.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 9 серпня 2014 року ОСОБА_8 повідомила орган внутрішніх справ про факт заволодіння у неї невідомою особою в нічний час цієї ж доби золотого ланцюжка та кулона, загальною вагою 10 г, вартістю 9000 грн. До протоколу додані фотографічне зображення викрадених у неї ювелірних прикрас, а також ксерокопія торгівельних бирок щодо них.
9 вересня 2014 року потерпіла ОСОБА_8 , в присутності понятих, впізнала за фотокартками ОСОБА_10 , за рисами та контурами обличчя, як особу, яка її пограбувала.
Згідно повідомлення, що надійшло о 20 годині 57 хвилин 24 грудня 2015 року по телефону №102 до оперативного чергового органу внутрішніх справ від ОСОБА_19 : невідомий в будинку по АДРЕСА_5 , побив заявника, забрав ланцюжок та телефон.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 24 грудня 2015 року ОСОБА_19 повідомив орган внутрішніх справ про факт заволодіння невідомою особою належними йому мобільним телефоном та золотими ланцюжком і хрестиком. До протоколу додані ксерокопія коробки від викраденого телефону, а також ксерокопія торгівельної бирки до ланцюжка, вагою 5,07 г.
Відповідно до проведеного в період з 17 години 00 хвилин до 17 години 10 хвилин 26 січня 2016 року слідчого експерименту ОСОБА_10 , за участю понятих та захисника, показав на місці - сходах будинку по АДРЕСА_5 , про зупинення потерпілого ОСОБА_19 ударом ліктя в груди, від якого останній впав, після чого ОСОБА_10 зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок, підняв з підлоги телефон, що у того випав, та втік.
З письмового повідомлення ПТ «Ломбард - Скарбниця» до органу досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_10 в період з 3 вересня 2013 року до 9 вересня 2014 року 35 разів здавав до ломбардних відділень, розташованих за адресами: АДРЕСА_6 , та пр-т Добровольського,75А, мобільні телефони різних марок, деформовані та розірвані ланцюжки, кулони, ладанки, хрестик, обручку, сережку. Лише в 5 випадках закладене майно було викуплено, в інших 30 випадках на нього було звернено стягнення.
Як вбачається із договорів №260-14017772 та №260-14017773 ОСОБА_10 в період з 3 години 8 хвилин до 6 години 51 хвилину 4 вересня 2014 року заклав до ПТ «Ломбард Скарбниця» строком на 1 добу два деформовані золоті ланцюги, відповідною вагою 3,72 г та 3,32 г.
Переглядом відеозаписів з камер зовнішнього відео спостереження, розташованих в приміщенні ломбарду за адресою: м. Одеса, пр-т Добровольського,75, встановлено обставини закладення ювелірних прикрас 4 вересня 2014 року саме ОСОБА_10 .
Постановами слідчого від 12 вересня 2014 року вищезазначені договори та диск із відеозаписами визнано в якості речових доказів та долучено безпосередньо до матеріалів кримінального провадження.
З іншого письмового повідомлення ПТ «Ломбард-Скарбниця» до органу досудового розслідування від 8 січня 2016 року №13/1 вбачається, що ОСОБА_24 24 грудня 2015 року здала до ломбардного відділення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська,85, мобільний телефон марки «Nokia Asha 301», а 28 грудня цього ж року на даний телефон було звернено стягнення.

Ім`я Ніколь співпадає з показаннями ОСОБА_10 щодо імені знайомої тому дівчини, яка на його прохання заклала до ломбарду телефон потерпілого ОСОБА_19 .
Аналізуючи сукупність досліджених доказів суд зазначає, що в кожному із не визнавальних ОСОБА_10 епізодів потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , маючи можливість добре розгледіти обличчя винної особи під час відкритого заволодіння належним їм майном, кожний окремо, впевнено вказували на ОСОБА_10 , як на особу, яка їх пограбувала, та впізнавали того за рисами зовнішності. Ці докази є прямими та визначальними, з яким узгоджуються й інші вищезазначені обвинувальні докази, для висновку суду про причетність ОСОБА_10 також і до вмінених йому епізодів №3, №5 та №6.

Факт подання потерпілим ОСОБА_17 заяви про вчинений щодо нього злочин після спливу понад тижневого періоду часу та проведення з ним впізнання ще через декілька днів, всупереч доводів захисника, на думку суду, істотно не випливає на допустимість протоколів проведених за його участю процесуальних дій та пояснюється фактичною можливістю їх проведення слідчим з потерпілим, який мешкає в іншому місті.

Крім того, на доведеність вини ОСОБА_10 за цими ж епізодами непрямо вказує і письмове повідомлення лише з двох відділень ломбарду про численні випадки в аналогічний період часу закладення обвинуваченим мобільних телефонів та деформованих ювелірних прикрас, без їх подальшого викупу.

Що ж стосується доводів обвинуваченого про обговорення себе внаслідок нібито застосованого до нього насильства з боку співробітників органу внутрішніх справ, суд вважає їх надуманими та голослівними, оскільки під час всього досудового слідства ОСОБА_10 та його захисники таких заяв не подавали.

На думку суду частина невизнавальних показань ОСОБА_10 є неправдивою та обумовлена його бажанням уникнути відповідальності за вчинене.
Оцінюючи сукупність вищенаведених доказів суд вважає доведеним та встановленим вчинення кожним з обвинувачених наступних злочинів:

- за епізодом №1 - як вчинення неповнолітнім ОСОБА_11 таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_15 , тобто крадіжки, що кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України;
- за епізодом №2 як вчинення ОСОБА_10 заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 шляхом зловживання довірою її неповнолітнього сина, тобто шахрайства, що кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України;
- за епізодами №3-№7, в кожному окремо, як вчинення ОСОБА_10 відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , тобто грабежів, вчинених повторно, що кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України;
- за епізодом №8, як вчинення ОСОБА_10 відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_19 , тобто грабежу, вчиненого повторно та поєднаного із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що також кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.
Судом розглянуто цивільні позови, заявлені до обвинуваченого ОСОБА_10 : потерпілою ОСОБА_6 про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 9730 грн., а також моральної шкоди в розмірі 5000 грн.; потерпілою ОСОБА_8 про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 5670 грн., а також моральної шкоди в розмірі 4000 грн.; потерпілої ОСОБА_7 про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 9350 грн., а також моральної шкоди в розмірі 10000 грн., та потерпілою ОСОБА_18 про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 3000 грн., а також моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Обвинувачений заявлені позови визнав лише в частині вартості викраденого у потерпілих ОСОБА_7 (за виключенням грошей) та ОСОБА_8 майна.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

В обґрунтування заявлених майнових вимог кожен з потерпілих зазначив про вартість викраденого та неповернутого їм майна, що фактично підтверджено в суді як показаннями потерпілих, так і окремо представленими фотографічними зображеннями прикрас, коробок від телефонів та ксерокопіями торгівельних бирок.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди кожен з потерпілих зазначав, що внаслідок пограбування зазнали переживань, душевних страждань через втрату коштовних речей, що порушило умови їх повсякденного життя, в тому числі і у зв`язку з необхідністю звернення до правоохоронного органу. Відповідні обставини частково підтверджені змістом позовних заяв та показаннями допитаних в суді окремих потерпілих.

Вирішуючи зазначений позов суд виходить із наступного.

Заявлені потерпілими майнові вимоги суд вважає доведеними в обсязі пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення.

Також, при встановлених в суді обставинах пограбувань кожного з потерпілих обвинуваченим слід визнати, що це безумовно потягло для перших осіб позбавлення певних елементів благополуччя, психологічних страждань і негативних змін в їх подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілих, обставин, при яких була спричинена шкода, ступінь вини обвинуваченого, який лише частково визнав свою провину та до теперішнього часу не відшкодував заподіяну шкоду, враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої кожному з потерпілих моральної шкоди в межах заявлених позовних вимог. На думку суду, саме ці суми в даний час є справедливими і співрозмірними з понесеними кожним з потерпілих моральними стражданнями.
При призначенні покарань кожному з обвинувачених суд враховує в якості обставин, що пом`якшують покарання: ОСОБА_11 з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; ОСОБА_10 з`явлення із зізнанням в епізоді №2 та щире каяття у вчиненні епізодів №2, №7 та №8; а також визнає в якості обставини, яка обтяжує призначене ОСОБА_10 покарання, рецидив злочину.

Вищевикладені обставини, а також тяжкість, підвищена суспільна небезпечність вчинених обвинуваченим ОСОБА_10 діянь, значна кількість злочинних епізодів, часткове визнання вини, не дозволяють суду при призначенні покарання застосувати до нього положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України, та обумовлюють необхідність його подальшої ізоляції з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу для відбуття остаточного покарання у виді позбавлення волі.

Суд також враховує на користь ОСОБА_11 дані про нього, як про особу, що виховувалася без батьків та позитивну характеристику від сусідів за місцем проживання.

У відповідності з пунктом «а» ст.1 та ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, засуджені за умисний середньої тяжкості злочин, якщо на момент вчинення злочину та день набрання чинності цього Закону, вони не досягли повноліття.

Цей закон набрав чинності 19 квітня 2014 року, в зв`язку із чим, вчинені ОСОБА_11 25 червня 2013 року та 6 серпня 2013 року діяння за часом підпадають під його дію.

На момент розгляду провадження в суді будь-яких даних про наявність обставин, передбачених ст.8 цього ж Закону, що перешкоджали б застосуванню амністії, не встановлено.

Крім того, про згоду на застосування акту амністії ОСОБА_11 заявив усно та письмово.

За таких обставин, відповідно до положень ст.44 КК України, пункту 2 ч. 4 ст.374 КПК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», встановивши в стадії судового розгляду кримінального провадження наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Долучені до матеріалів провадження в якості речових доказів майно потерпілих слід вважати повернутими за належністю, диск із відеозаписом та договори закладення речей до ломбарду зберігати в матеріалах судового провадження.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.190 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст.190 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_10 покарання позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання за епізодом від 24 серпня 2013 року частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироками Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2014 року та Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 березня 2014 року, та призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_10 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в періоди з 7 вересня 2014 року до 22 листопада 2015 року, а також з 26 січня 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто 14 червня 2016 року у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 7 вересня 2014 року, за виключенням періоду з 23 листопада 2015 року по 25 січня 2016 року.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_18 до ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 9500 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 5670 грн., а також моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 8900 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_18 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн., а також моральну шкоду в розмірі 3000 грн.
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ст.102 цього ж кодексу, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю даного злочину, та злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за який ОСОБА_11 було засуджено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 6 листопада 2013 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_11 , на підставі ст.44 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», пункту «а» ст.1 та ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік внаслідок амністії.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:

- велосипед марки «Азимут» - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_15 ;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», моделі «S GT I 9003», в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_1 - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_9 ;

- диск із відеозаписом та договори закладення речей до ломбарду зберігати в матеріалах судового провадження.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ув`язненими особами в той же строк з моменту отримання його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1