Справа № 360/1011/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1313/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 19.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_10 та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Бородянського районного суду Київської області від 10.08.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горошків Тетіївського району Київської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано невинуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ТОВ "Дженуінсофт" про відшкодування майнової і моральної шкоди залишиено без розгляду.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ТОВ "Дженуінсофт" і ОСОБА_7 про відшкодування майнової і моральної шкоди залишено без розгляду.
Арешт, накладений на автомобілі: "МАЗ-504 В", реєстраційний номер НОМЕР_1 , "МАЗ-9397", реєстраційний номер НОМЕР_2 , "МАЗ-504 В", реєстраційний номер НОМЕР_3 , АЗЛК-21040, реєстраційний номер НОМЕР_4 , "Мерседес-Бенц 210 Д", реєстраційний номер НОМЕР_5 , "Форд Транзит", реєстраційний номер НОМЕР_6 , "Форд Кур`єр", реєстраційний номер НОМЕР_7 , автомобільний причіп "Інтернейшнл", реєстраційний номер НОМЕР_8 , скасувано.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, віднесено на рахунок держави.
Вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 09 травня 2012 року, близько 23 години, керуючи на підставі доручення технічно - справним автомобілем марки «MAN TGA 26.430 6X2-2», транзитний реєстраційний номер НОМЕР_9 (Німеччина), на автодорозі сполученням Київ-Ковель, рухався з боку м. Ковеля Волинської області в напрямку м. Києва і, проїжджаючи ділянку вказаної автодороги, в районі АЗС «Асоціація «Україна», розташованої на території Бородянського району Київської області, діючи необережно, у порушення вимог п.12. та п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, з урахуванням дорожньої обстановки, а також особливостей вантажу, що перевозиться, і технічного стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати, при виявленні перешкоди для руху, яку йому становив попутний автомобіль «Daewoo Lanos», не своєчасно вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, чи безпечного об`їзду перешкоди, скоїв зіткнення із задньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер « НОМЕР_10 », під керуванням ОСОБА_13 , який рухався попереду в попутному напрямку.
У результаті зіткнення транспортних засобів відбулося загорання автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер « НОМЕР_10 ».
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_13 та пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень померли на місці пригоди.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №30/138 від 28 травня 2012 року ОСОБА_13 отримав наступні тілесні ушкодження: термічні опіки ІІ-ІІІ АБ-ІV ст. голови, тулуба, кінцівок з обвугленням; переломи V-X ребер справа у задніх відділах, які утворилися під час дорожньо-транспортної пригоди за обставин і в строк, що вказані в постанові, у своїй сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння у живих осіб та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №29/137 від 28 травня 2012 року ОСОБА_14 отримала наступні тілесні ушкодження: поєднана травма тіла з розповсюдженими термічними опіками тіла, відкрита черепно-мозкова травма з переломом основи черепу, крововиливи під м`які мозкові оболонки, які утворилися під час дорожньо-транспортної пригоди за обставин і в строк, що вказані в постанові, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння у живих осіб та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.12.1 та п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді смерті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 10.08.2016 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад вказаного кримінального правопорушення.
Крім того, даним вироком суду залишено без розгляду цивільні позови, заявлені потерпілими, а також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не було надано достатніх та допустимих доказів на доведення наявності в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, а тому за цим обвинуваченням ОСОБА_7 необхідно виправдати, оскільки не доведено, що в його діях є склад зазначеного кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з вироком, представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким призначити ОСОБА_7 максимальну міру покарання, передбачену ч.3 ст.286 КК України, стягнути з ТОВ «Дженуінсофт» на користь потерпілої ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в розмірі 32 409,76 гривень 76 копійок, 56 880,8 грн. 80 копійок витрат на правову допомогу та 500 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.
В обгрунтувані вказує, що покази ОСОБА_7 не відповідають дійсним обставинам справи та змінювались протягом досудового розслідування, звертає увагу на співвідношення кілометрів, які мав проїхати обвинувачений та часу за який він це зробив, з якого вбачається, що рух його автомобіля був приблизно 100 км/год, а не 70-75 км/год, як на те вказує обвинувачений, крім того судом першої інстанції залишилось неврахованим те, що ОСОБА_15 постійно приймає протиалергійний препарат, який викликає сонливість та може вплинути на його здатність керувати автомобілем та складною технікою, а також є інвалідом 2 групи, згідно якої втрата працездатності становить 70%, а тому на думку апелянта, ОСОБА_15 взагалі не мав права керувати автомобілем такого класу та на далеку відстань.
Зазначає також про те, що відповідно до призначеної судом додаткової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, проведення якої було доручено Київському науково-досліному інституту судових експертиз, під час руху автомобіля, за кермом якого був обвинувачений, зі швидкістю 70 км/год, останній міг уникнути ДТП, при швидкості 75 км/год, такої можливості в нього не було.
Крім того, звертає увагу на постійну зміну показань обвинуваченим, який є єдиним свідком по справі, зазначає, що ОСОБА_7 щиро не розкаявся, матеріальної допомоги потерпілій не надав, надавав суду неправдиві покази, у нього немає на утриманні малолітніх дітей та інших осіб, від його злочину настали тяжкі наслідки, тому просить призначити обвинуваченому максимальну міру покарання.
Також зазначає про понесені матеріальні та моральні витрати, які обвинувачений не сплатив, не вибачився перед нею, тому просить їх задовольнити в повному обсязі.
Не погоджуючись з вироком, потерпіла ОСОБА_10 просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким притягнути ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 286 КК України призначивши йому покарання у межах санкції статті та задовольнити заявлені позовні вимоги.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послався на те, що вирок суду не відповідає вимогам закону та винесений без врахування обставин справи, вважає що ОСОБА_15 давав непослідовні покази на досудовому слідстві з метою змінити обставини справи для свого подальшого виправдання, звертає увагу на те, що під час судового слідства було встановлено, що в протоколі огляду місця події від 10.05.2012 року відсутні важливі деталі обстановки, так в схемі до протоколу огляду місця ДТП не було відображено місце розташування тимчасового світлофора, який був встановлений для регулювання руху автотранспортних засобів на період проведення ремонтних дорожніх робіт, а саме тому не було враховано ту обставину, що здійснивши маневр обгону попутного транспортного засобу водій ОСОБА_13 саме почав гальмувати перед світлофором, на якому загорілось червоне світло, на яке спочатку не звернув уваги водій ОСОБА_7 і який стверджував, що після того, як його автомобіль зупинився, він побачив, що попереду знаходився світлофор, на якому було було ввімкнуте червоне світло.
Також вказує на відсутність в протоколі огляду місця події та схемі до протоколу, слідів гальмування автомобіля MAN, що спростовує показання обвинуваченого щодо застосування ним екстреного гальмування.
Звертає увагу на порушення вимог ПДР обвинуваченим, який мав можливість, врахувавши дорожню обстановку уникнути даної ДТП дотримуючись Правил дорожнього руху України та вчинивши дії, також просить задовольнити її позов про відшкодування моральних та матеріальних збитків в повному обсязі.
Не погоджуючись з вироком, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження закону неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.3 ст.286 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, цивільні позови ОСОБА_10 до ТОВ «Дженуінсофт» та ОСОБА_9 до ТОВ «Дженуінсофт» та ОСОБА_7 задовольнити, стягнути із обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні у розмірі 5505 грн. 10 коп.

В обґрунтуванні вказує на порушення судомвимог п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, оскільки при винесенні вироку належним чином не було вмотивовано підстави з яких суд відкинув докази обвинувачення, вважає, що ОСОБА_7 давав непослідовні покази під час досудового слідства та в суді, його показання стосовно застосування екстреного гальмування до зіткнення автомобілів не узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, оскільки подряпини та сліди юзу коліс утворились не внаслідок екстреного гальмування, а вже після зіткнення автомобілів, будь-якої слідової інформації про застосування автомобілями екстреного гальмування до зіткнення немає.
Крім того вказує, що суд не взяв до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновки та в порушення п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 №8 «Про судові експертизи в кримінальних та цивільних справах» не надав оцінки кожному висновку експертизи з точки зору всебічності, повноти та об`єктивності експертного дослідження, вважає посилання суду у вироку на наявність в крові ОСОБА_13 етилового спирту свідченням лише про порушення ним вимог п. 2.9 ПДР України та не є доказом явної неадекватної поведінки водія у зв`язку з станом сп`яніння, також факт створення ОСОБА_16 аварійної ситуації не підтверджується жодним з досліджених висновків експертів. Також апелянт зазначив, що надані суду докази свідчать про те, що ОСОБА_15 фактично не виконав вимоги п.12.3 ПДР України та з моменту об`єктивного виявлення небезпеки для руху не прийняв заходи для зниження швидкості руху з метою уникнення зіткнення з автомобілем, водій якого створив йому небезпеку.
В запереченні на апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду залишити без змін, зазначає, що відсутність слідів гальмування автомобіля MAN безпосередньо біля місця зіткнення автомобілів, підтверджує його доводи по те, що зіткнення відбулося майже миттєво після того, як автомобіль Део, під керуванням ОСОБА_13 , виконуючи маневр обгону в стані гальмування повернувся на свою смугу руху на невеликій відстані перед ним і застосував екстрене гальмування, вказує на те, що ним було застосовано гальмування та він намагався уникнути зіткнення.
Також зазначає що суд дослідив всі експертизи та надав їм належну оцінку, на підставі чого, разом з іншими доказами, обґрунтовано визнав недоведеним вчинення обвинуваченим злочину.
Щодо показань, які обвинувачений надавав слідчому, то ОСОБА_7 вказує, що 10.05.2012 року слідчий скористався його стресовим та пригніченим станом та під час допиту намагався заплутати та постійно поправляв обвинуваченого і виклав показання в протоколі так, як йому було вигідно, тому ці показання не можуть бути правдивими.
Звертає увагу на відсутність його вини в ДТП, наполягає, що його стан здоров`я дозволяє йому сідати за кермо, під впливом лікарських засобів він не перебував.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_10 , то обвинувачений зазначає, що ніякої матеріальної шкоди потерпілій насправді не спричинено, що стосується відшкодування моральної шкоди, то вважає. Що сума 927072 грн. є явно завищеною, крім того, вказана подія сталася внаслідок недбалих дій самого загиблого, який сів за кермо в нетверезому стані, і саме він своєю поведінкою спричинив власним батькам моральну шкоду, разом з тим, представниками ТОВ «Дженуінсофт» та обвинуваченим з етичних міркувань потерпілій ОСОБА_10 були передані грошові кошти на загальну суму 27 000 грн., які є компенсацією витрат на поховання та моральної шкоди, вказану сплачену грошову суму обвинувачений вважає такою, що відповідає вимогам розумності та справедливості.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , то обвинувачений зазначає, що він був готовий повністю відшкодувати понесені витрати на поховання та проведення СМЕ в сумі 13993, 76 грн., а також моральну шкоду в сумі 10 000 грн., потерпілій він неодноразово пропонував гроші, однак їх отримати вона відмовилась, щодо витрат на правову допомогу, то ОСОБА_7 вважає, що ці витрати не являються шкодою, а тому відшкодуванню в кримінальному процесі не підлягають.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала подані апеляційні скарги, потерпілих та їх представників, які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги, виправданого та його захисника, які просили рішення суду залишити без змін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Колегія суддів вважає, що виправдувальний вирок Бородянського районного суду Київської області від 10.08.2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 повністю відповідає зазначеним вище вимогам законів.
Докази винуватості ОСОБА_7 , на які посилалась сторона обвинувачення, перевірені судом першої інстанції та згідно зі ст. 85, 86, 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.
Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, дослідив показання обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , експертів ОСОБА_23 та ОСОБА_24 надані ними в судовому засіданні; висновки експертиз та протоколи слідчих дій, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що сторона обвинувачення не довела та не надала суду допустимих і достатніх доказів винуватості ОСОБА_7 у такому порушенні правил безпеки дорожнього руху, яке спричинило смерть потерпілих.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції показав, що 9 травня 2012 року він за дорученням фірми «Дженуінсофт» їхав на вантажному автомобілі «MAN» по автодорозі Київ-Ковель в напрямку м.Києва. Приблизно о 23-й годині, він рухався зі швидкістю 70 км./год. (більше 80-90 км./год. даний вантажний автомобіль не їде) при під`їзді до смт.Бородянка на дорозі починались ремонтні роботи і стояли відповідні дорожні знаки. Попереду смуга зустрічного руху була перекрита. Несподівано, його обігнав легковий автомобіль «Daewoo», який рухався з включеними стоп-сигналами, як потім зрозумів, він гальмував, зайняв смугу руху в безпосередній близькості перед його автомобілем, хоча в той момент попереду перешкод іще не було, і різко став гальмувати. Він також застосував екстрене гальмування, але дистанція між автомобілями була надто малою і відбулося зіткнення. Від удару автомобіль «Daewoo» загорівся. Він та ще якісь інші особи намагалися погасити полум`я, але відбувся вибух. Стверджував, що правил безпеки дорожнього руху він не порушував, а уникнути зіткнення не мав можливості через незначну дистанцію, яку перед ним несподівано обрав водій автомобіля «Daewoo».
При відтворенні обстановки і обставин події ОСОБА_7 показав, яким чином і за яких обставин відбулася дорожньо-транспортна пригода за його участі, що підтверджується відповідним протоколом від 27 червня 2012 року (т.1, а.с.163-172).
Потерпіла ОСОБА_9 засвідчила суду першої інстанції , що 9 травня 2012 року, близько 23-ї години, вона по телефону розмовляла зі своєю дочкою ОСОБА_14 і дізналась, що та знаходиться в кафе в смт.Пісківка Бородянського району і разом з ОСОБА_13 буде повертатися додому, а через деякий час їй повідомили про дорожньо-транспортну пригоду.
Потерпіла ОСОБА_10 засвідчила суду першої інстанції, що 9 травня 2012 року, приблизно о 23-й годині, вона дізналась, що її син ОСОБА_13 повертається додому з смт.Пісківка Бородянського району, а через деякий час дізналась, що він потрапив у ДТП.
Свідок ОСОБА_17 дав суду першої інстанції показання про те, що 9 травня 2012 року, після 23-ї години, він у складі пожежної команди прибув на місце ДТП неподалік від с.Загальці Бородянського району Київської області, де побачив автомобіль «Деу», який стояв на узбіччі в напрямку м.Ковеля і горів, а на протилежній смузі в напрямку м.Києва стояв вантажний автомобіль. Попереду, в напрямку м.Києва, одна смуга руху була перекрита у зв`язку з дорожніми роботами. З лівої сторони стояв переносний світлофор, це по направленню в сторону м.Києва. Ремонтна техніка була частково на узбіччі в напрямку м.Києва, і в межах 5-ти метрів знаходився світлофор і світло вказівні знаки.
Свідок ОСОБА_18 підтвердив в судовому засіданні, що 9 травня 2012 року, приблизно о 23-ій годині, він у складі СОГ (на той час працював дільничним інспектором в Бородянському РВ ГУ МВС України в Київській області) приїхав на місце ДТП в с.Загальці Бородянського району Київської області, та побачив, що в напрямку з м.Київа на м.Ковель стояв з правої сторони автомобіль «Деу Ланос», який був обгорівший. По своїй смузі стояв вантажний автомобіль. Смуга руху, що в напрямку до м.Києва була нормальною, а в напрямку м.Ковель, йшли ремонтні роботи. Також, в складі СОГ був ОСОБА_20 , а інших осіб які були в складі групи не пам`ятає. Потім йому сказали щоб їхав до батьків та повідомив про дану подію.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні засвідчив, що 9 травня 2012 року він їхав від прикордонного переходу «Ягодин» в сторону м.Києва на вантажному автомобілі в колоні за ОСОБА_7 , який їхав на автомобілі «МАN». Дорогою вони декілька разів зупинялись для відпочинку. Приблизно, о 23-й годині, коли він на декілька автомобілів відстав від ОСОБА_7 , то побачив, що колона автомобілів попереду зупинилась та утворився затор. На смузі зустрічного руху горів легковий автомобіль, а навпроти на своїй смузі руху стояв автомобіль ОСОБА_7 . Попереду ліва смуга руху була перекрита у зв`язку з ремонтними роботами і стояв світлофор. Моменту зіткнення автомобілів він не бачив, та швидкість була не більшою 70 км./год.
Свідок ОСОБА_20 засвідчив суду, що 9 травня 2012 року, після 23-ї години, він був на місці події і бачив, що на смузі руху в напрямку м.Києва знаходилась вантажівка, попереду неї, приблизно за 15 метрів, стояв світлофор, оскільки в тому місці протилежна смуга була перекрита у зв`язку з дорожніми роботами. В подальшому дорожні робітники переставили цей світлофор позаду вантажівки. На протилежній стороні від вантажівки, поперек дороги, стояв згорілий автомобіль "Деу". Були дорожні знаки, проїзд по зустрічній смузі руху обмежувався, вона була перекрита. Знаки обмеження швидкості були, але не пам`ятає на якій відстані. Початок ремонтних робіт був позначений «Об`їзд» і «Проїзд заборонено». На місці події ОСОБА_7 підходив та пояснював, що сталось. Пояснював, що після удару «Ланос» вилетів на зустрічну смугу, намагався підійти допомогти тим хто вцілів, допомогти або витягнути звідти, але із-за вогню він не зміг цього зробити. Очевидців події не було та про початок, як сталось ДТП він не чув.
Свідок ОСОБА_21 засвідчив, що вночі з 9 на 10 травня 2012 року він був на місці події і бачив згорілий автомобіль ОСОБА_13 , який стояв на смузі руху в напрямку м.Ковеля, а неподалік на смузі руху в напрямку м.Києва стояв вантажний автомобіль. Велися ремонтні роботи по якій саме стороні - не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_22 засвідчив, що познайомився з потерпілими після ДТП. Разом з ОСОБА_25 , з яким працювали на фірмі одразу поїхали до батьків. Зібрали кошти із своїх співробітників приблизно 10-20 тисяч гривень, точну суму не пам`ятає. Спочатку він поїхав до батьків загиблої дівчини ОСОБА_14 . Запропонував гроші на поховання, але мати відмовилась. Тоді від них поїхав до батьків загиблого ОСОБА_13 . Мати спочатку не захотіла з ним спілкуватись, але потім вони взяли гроші.
Експерт ОСОБА_23 підтвердив правильність вказаного висновку, зазначивши, що для однозначної відповіді чи мав водій автомобіля «МАН» технічну можливість уникнути зіткнення, йому необхідно задати параметри руху автомобіля «Daewoo» при виконанні маневру. В даному випадку таких вихідних даних не було, тому надано два варіанти відповіді.
Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № НОМЕР_11 , несправностей в автомобілі "MAN TGA 26.430 6Х2-2", які б могли викликати погіршення або відмову в роботі, відповідно, рульового керування, системи робочого гальма чи зміну курсової стійкості автомобіля перед подією, не виявлено (т.1, а.с.120-125).
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_24 підтвердив правильність зазначеного висновку експертизи.
Експерт ОСОБА_26 підтвердив в судовому засіданні, що дані для проведення ним експертизи № 19155/15-52 від 29.01.2016 використовувались з матеріалів справи, протоколу слідчого експерименту. Вихідних даних для відповіді на поставлені йому питання було достатньо. Місце ДТП він не встановлював так як такого питання перед ним поставлено не було.
Суд обґрунтовано віднісся критично до висновку судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 8588, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, в тій частині що водій автомобіля "MAN" мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом належного виконанням вимог п.12.1 і 12.3 Правил дорожнього руху України, оскільки як вбачається із дослідницької частини висновку, при проведенні відповідних розрахунків не була врахована та обставина, що автомобіль "Деу", виконуючи маневр обгону, коли його побачив ОСОБА_7 , рухався в стані гальмування, що вплинуло на експертний висновок.
З цих же підстав суд критично віднісся і до відповідей у висновку комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №4302/4303/14-52, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, у варіанті, запропонованому без урахування доводів ОСОБА_7 .
Водночас, за всіма висновками зазначених експертиз, і відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 077-13, і висновку судової автотехнічної експертизи №7462, і висновку судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №8588, і висновку комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №4302/4303/14-52, однозначно визначено, що в діях водія автомобіля "Daewoo Lanos" були невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходиться, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Суд погоджується з такими висновками, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими дослідженими доказами.
Крім того, як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 30/138, в крові трупа ОСОБА_13 виявлено 2,71%о етилового спирту, що за життя відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння, що в свою чергу підтверджує доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про очевидну неадекватність в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації поведінки водія автомобіля "Daewoo Lanos", який під час руху на аварійно-небезпечній ділянці дороги, де проводились ремонтні роботи, здійснюючи обгін в забороненому для цього місці, значно перевищуючи допустиму швидкість руху, створив аварійну ситуацію, уникнути якої односторонніми діями ОСОБА_7 було неможливо.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 послідовно стверджував, що водій автомобіля "Деу", здійснюючи обгін його автомобіля в забороненому місці і при цьому рухаючись в стані гальмування, повернувся на свою смугу руху на невеликій відстані перед ним і застосував екстрене гальмування, оскільки, можливо, побачив попереду заборону руху по одній смузі у зв`язку з дорожніми роботами. Він ( ОСОБА_7 ) у зв`язку з цим також застосував екстрене гальмування, але уникнути зіткнення через малу дистанцію між автомобілями було неможливо.
Доводи ОСОБА_7 в ході судового розгляду наданими доказами спростовані не були і водночас підтверджуються іншими доказами, зокрема, висновком автотехнічної експертизи №077-13, проведеної ДП "Центр Експертних Досліджень", висновком судової автотехнічної експертизи №7462, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз, а також висновком комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 4302/4303/14-52, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, у варіанті відповідей, наданих з урахуванням доводів ОСОБА_7 .
Таким чином, під час судового розгляду не було встановлено належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди та відповідно, її наслідків.
Суд першої інстанції у вироку навів достатні та обґрунтовані мотиви з яких відкидає докази обвинувачення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, в якому він обвинувачується, є правильним.
Доводи апеляційних скарг про те, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_7 є необґрунтованими та спростовуються дослідженими наявними матеріалами кримінального провадження.
Щодо доводів представника потерпілої ОСОБА_9 про хворобливий стан здоров`я обвинуваченого, то вони є малопереконливими з тих підстав, що ОСОБА_7 інкримінується порушення конкретних пунктів ПДР, серед яких немає пункту про керування транспортним засобом в хворобливому стані.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 були досліджені всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у зв`язку з чим неповноти судового розгляду не встановлено.
Відповідно до ч.3 ст.129 КПК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ТОВ "Дженуінсофт" про відшкодування майнової і моральної шкоди та потерпілої ОСОБА_9 до ТОВ "Дженуінсофт" і ОСОБА_7 про відшкодування майнової і моральної шкоди обґрунтовано залишено без розгляду.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що підстав для скасування виправдувального вироку немає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_10 та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 10.08.2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий:
Судді: