490/4833/15-к
н/п 1-кп/490/169/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2016 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, українця, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, проживає: АДРЕСА_1
обвинуваченого у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.409 КК України,
ОСОБА_5 відповідно до ч.8 ст.4,ч.1ст.5,ст.10,11,ч.3ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014р.«Про часткову мобілізацію», ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був призваний до лав Збройних сил України 13.05.2014р. Ленінським РВК м.Миколаїв Миколаївської області. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2014р. ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
ОСОБА_5 як військовослужбовець відповідно до вимог ст.ст.9,11,14,16,37,40,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст.1,3,п.8ст.6,п.2ст.23,п.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів(начальників); виявляти повагу до командирів(начальників) і старших за військовим званням; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; неухильно виконати виданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого(навчального) часу; дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
ОСОБА_5 являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу у зв`язку з мобілізацією на посаді командира відділення військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , діючи в порушення вимог ст.ст.9,11,16,37,40,59,127,128,216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу", п.п.4,7,12,122 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008р., 02 вересня 2014 року діючи умисно, відмовився від несення обов`язків військової служби, що виразилось в небажанні нести обов`язки військової служби, передбачені ст.9,11,14,16,37,40,125,126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України - вибути разом із особовим складом у тимчасове перебування від станції завантаження Миколаїв до станції Комиш-Зоря.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.409 КК України визнав повністю, і по суті пояснив суду, що в квітня 2014р. він був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією. В цей час він проживав з бабцею. Коли його призвали, то командири говорили, що на призивають на збори,
а потім вийшов наказ їхати в Запоріжську область, як він зрозумів в зону проведення бойових дій. Він був не готовий залишити свою стареньку бабцю одну, і тому не поїхав із частиною в польові умови в Запоріжську область. В скоєному розкаюється, просив суд його суворо не наказувати.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.409 КК України, крім визнання обвинуваченим своєї вини, підтверджується й іншими доказами, зібраними по справі, достовірність і правильність яких обвинуваченим не оспорюється, а саме:
- показами свідка ОСОБА_6 допитаного в судовому засіданні, який показав, що обвинуваченого знає з 2014р., та той час він займав посаду зам. командира роти у військовій частині НОМЕР_1 , обвинувачений був командиром відділення. Під час служби відповідачів себе не дуже добре, залишав частину без дозволу на звільнення. 02.09.2014р. батальйон виводили в зону АТО, та про цю подію всіх бійців на плацу перед строєм було повідомлено напередодні виходу батальйону. Наказ про виїзд в зону АТО доводився бійцям усно, письмово не повідомляли. Про відсутність ОСОБА_5 він дізнався наступного дня після виїзду 03.09.2014р., про що повідомив керівництво у розташуванні батальйону.Батальйон повернувся із зони АТО десь на початку грудня 2014р.;
- показами свідка ОСОБА_7 допитаний в судовому засіданні, який показав, що обвинуваченого знає з 16.05.2014р., він познайомився з ним в Миколаївському обласному комісаріаті. ОСОБА_5 в батальйон прибув як командир відділення. Обвинувачений проходив військову службу в 19 батальйоні у 2 відділенні 2 взводу, за час проходження служби зловживав алкогольними напоями та самовільно залишав розташування військової частини. Наказ про вибуття військової частини до зони АТО доводилися до військовослужбовців усно при шикуванні особового складу;
- актом службового розслідування від 18.12.2014р. згідно якого ОСОБА_5 02.09. 2014р. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ,заходи по розшуку військовослужбовця ОСОБА_5 результатів не дали.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані правильно за ч.2 ст.409 КК України як відмова від несення обов`язків військової служби.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючі обставини - визнання своєї вини, обтяжуючих вину ОСОБА_5 обставин - суд не вбачає. Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який за місцем проживання характеризується добре, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, розкаявся, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відносно ОСОБА_5 обрати покарання із застосуванням ст.75 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.409 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1(один) рік.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя