Справа № 308/7882/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Росія, м. Фатеж, Курської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого 01.03.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10.07.2016 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку №35 по вул. Берчені в м. Ужгороді, шляхом ривка, відкрито з шиї ОСОБА_5 зірвав золотий ланцюжок, вартістю 11296,80 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та матеріальну шкоду на вказану суму. Однак не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки на місці вчинення вказаного правопорушення був затриманий громадянином ОСОБА_6 та працівниками поліції.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив суду, що в один із днів на початку липня місяця 2016 року близько 15 16 год. проходив повз будинок АДРЕСА_3 і помітив літню жінку на шиї якої був золотий ланцюжок. Він пішов за нею і знаходячись позаду неї, ривком руки зірвав із шиї жінки ланцюжок та побіг по вулиці, однак при спробі втекти був затриманий невідомим йому громадянином та працівниками поліції. Зазначив, що мав намір заволодіти золотим ланцюжком , який хотів в подальшому збути, оскільки йому необхідні гроші для придбання ліків. Золотий ланцюжок повернутий потерпілій.
В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій просила розглянути кримінальне провадження у її відсутності, претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має . Cуд, керуючись ст.325 КПК України, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, про можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за відсутності потерпілої.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбаченихстаттею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинено повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, зокрема 01.03.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі, згідно довідки про звільнення ОСОБА_4 06.04.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом згідно статті 67 КК не встановлено.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України. Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 , обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - особисте зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 439,80 грн.

Речові докази :

- золотий ланцюжок, 585 проби, вагою близько 10 грам, що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити в її розпорядженні як власника.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1