АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/548/16 Справа № 695/651/16-к Категорія: ч. 3 ст. 297 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Первоуральськ, Свердловської області РФ, громадянка України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , маюча на утриманні трьох дітей, раніше не судима,

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України на 5 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено процесуальні обов`язки, передбачені п.п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Жмеринка Вінницької області, громадянка України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , маюча на утриманні двох дітей, раніше не судима,

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України на 4 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено процесуальні обов`язки, передбачені п.п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України;

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Даним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими та засуджено за те, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 11.01.2016 року близько 19 години 40 хвилин, перебуваючи на кладовищі по вул. Пролетарська в м. Золотоноша Черкаської області, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, діючи умисно, з корисливих мотивів демонтували частину металевої огорожі з могил померлих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і правильність кваліфікації дій обвинувачених, порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 297 КК України на 5 років позбавлення волі та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 297 КК України на 5 років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнити останніх від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і покласти обов`язки, передбачені п.п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 помилково призначене покарання у виді обмеження волі, що не передбачено ст. 61 КК України, оскільки вони мають дітей віком до 14 років.

Також стверджує, що судом першої інстанції при визначені розміру покарання, що належить відбувати обвинуваченим не в повному обсязі виконані вимоги ст. 65 КК України, не дотримано роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та не враховано, що останні вчинили тяжке кримінальне правопорушення за яке передбачене покарання, щодо вказаної категорії осіб, до 7 років позбавлення волі. Крім того судом, в якості пом`якшуючої покарання обвинуваченої ОСОБА_7 обставини безпідставно визнано активне сприяння розкриттю злочину, оскільки під час досудового розслідування даного провадження від останньої як і від ОСОБА_8 не було здобуто будь-якої інформації стосовно вчиненого ними кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні, думки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість винесеного в провадженні вироку і відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, повторно дослідивши характеризуючи дані на обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який вони засуджені, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції дотримана в повному обсязі.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 297 КК України, як наруга над могилою, незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Разом з цим, на думку колегії суддів, судом першої інстанції, при постановлені вироку, було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, в супереч ч. 3 ст.61 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначене покарання у виді обмеження волі, яке, в даному випадку, призначенню не підлягає.

Так, згідно ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується, в тому числі до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як встановлено колегією суддів, вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджена за ч. 3 ст. 297 КК України на 5 років та відповідно 4 роки обмеження волі. При цьому, згідно матеріалів кримінального провадження, зокрема ксерокопій свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та ксерокопії дублікату медичного свідоцтва про народження, ОСОБА_7 має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_12 2011 року народження; ОСОБА_12 2013 року народження; ОСОБА_13 2005 року народження. В свою чергу ОСОБА_14 згідно ксерокопій свідоцтв про народження серія НОМЕР_3 , НОМЕР_4 має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_14 2013 року народження; ОСОБА_15 2011 року народження.

Отже, обвинувачені входять до переліку осіб, яким не може бути призначено такий вид покарання як обмеження волі.

Оскільки санкція ч. 3 ст. 297 КК України є альтернативною і поряд з покаранням у виді обмеження волі, передбачає лише більш суворе покарання у виді позбавлення волі, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі не може бути призначено, то вказані порушення можливо виправити у судовому засіданні апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.ст. 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, шляхом скасування вироку місцевого суду в частині призначеного обвинуваченим покарання і ухвалення нового вироку з призначенням покарання в межах санкції ч. 3 ст. 297 КК України з врахуванням положень ч. 3 ст. 61 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 297 КК України колегія суддів, на виконання ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризуються позитивно, раніше не судима, але притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів корисливої спрямованості, має на утриманні трьох малолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, зокрема щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, що його обтяжує, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах наближених до мінімального строку, передбачених санкцією статті, за якою її засуджено.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 297 КК України колегія суддів, на виконання ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризуються позитивно, раніше не судима та не притягувалась до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої - щире каяття у вчиненому, за відсутності обставин, що його обтяжує, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, передбаченого санкцією статті, за якою її засуджено.

При цьому, колегія суддів вважає за можливе, з урахуванням зазначених вище обставин, звільнити обвинувачених від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням та призначенням відповідного іспитового строку.

Доводи прокурора про необхідність засудження ОСОБА_8 до більш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 297 КК України, не ґрунтуються на вимогах ст. 50 КК України, а тому до задоволення не належать.

З огляду на наведене, не заслуговують на увагу і твердження прокурора про встановлення для обвинуваченої ОСОБА_8 максимального іспитового строку, передбаченого ст. 75 КК України.

Твердження апелянта про необґрунтоване визнання в якості пом`якшуючої покарання ОСОБА_7 обставини сприяння розкриттю злочинів, не відповідають матеріалам кримінального провадження, та є надуманими, оскільки в обвинувальному акті, затвердженому прокурором Золотоніської місцевої прокуратури, зазначено про вказану обставину як пом`якшуючу.

Керуючись ст. 404, п.3 ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст. 409, ст.ст. 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів судової палати, -

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винуватими:

- ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покласти обов`язки, передбачені п.п.3,4 ч. 1 ст. 76 КК України;

- ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покласти обов`язки, передбачені п.п.3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті - вирок суду залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий :

Судді :