ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/124/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянуши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької обл., українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , 16.06.2015 року , приблизно о 07 годині 00 хвилин, перебуваючи у гуртожитку за адресою: м. Київ, вул. Російська, 70, помітив відчинені двері кімнати № 32, в результаті чого, у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, проник до кімнати АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ноутбук «Тошиба», вартістю 5367 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_5 , який знаходився на тумбочці та мобільний телефон марки «ЛДжі Оптимус», вартістю 700 гривень з СІМ-карткою мобільного оператора «Лайф», вартістю 10 гривень і СІМ-карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 10 гривень, який належить ОСОБА_6 , заподіявши матеріальну шкоду останній на загальну суму 720 гривень та з місця вчинення злочину зник.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєнні злочину визнав частково та показав, що напередодні він разом зі своїм товаришем ОСОБА_9 протягом ночі відпочивали в кафе. 16.06.2015 року біля 7 год. вони приїхали за місцем проживання ОСОБА_10 в гуртожиток по вул. Російській, 70. ОСОБА_10 дав йому свою перепустку до гуртожитка, він піднявся на 2-й поверх і зайшов до кімнати. Вже будучи у середині, він зрозумів, що переплутав кімнати, але побачивши на тумбочці ноутбук та мобільний телефон, вирішив їх викрасти. Він забрав ці речі і вийшов з кімнати, викинув через вікно перепустку ОСОБА_10 . Коли підійшов ОСОБА_10 , то він вирішив повернути викрадене потерпілим, але було вже пізно, бо потерпіла викрила крадіжку і ноутбук і телефон вже розшукували. Тоді він віддав ОСОБА_10 ноутбук, щоб він повернув його, а телефон він підкинув у якусь з кімнат, але коли почали його шукати, то він зник. Через декілька днів він повернув потерпілій гроші за телефон.

Вину визнає частково, т.я. умисел на викрадення речей у нього виник коли він вже знаходився у кімнаті.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина у скоєнні злочину доведена повністю і підтверрджується наступними доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні показала, що вона проживала в гуртожитку по вул. Російській, в кімнаті 32. Вранці, коли вони ще спали, то вона прокинулася від того, що гупнули двері і хтось вибіг з кімнати. Тоді вона побачила, що відсутній ноутбук і належний їй мобільний телефон «ЛДжі». Вона плакала. До неї підійшов ОСОБА_10 , який жив у кімнаті навпроти і сказав що розбереться. Спустившись на вахту, по телефону викликали наряд міліції. Хвилин через 20 приїхала міліція. Знайшли в гуртожитку ОСОБА_11 , привели до міліції і він давав пояснення. Потім ноутбук і сім-картки були повернуті, а телефона не було. Пізніше ОСОБА_11 відшкодував вартість телефона, тому матеріальних претензій вона до нього не має.

Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала, що в ніч, коли сталася крадіжка, вона була відсутня в гуртожитку. Вранці їй зателефонувала дівчина, яка також проживала з нею у кімнаті і повідомила, що їй необхідно приїхати в гуртожиток, бо сталася крадіжка належного їй ноутбука. Коли вона приїхала в гуртожиток, то дізналася, що ноутбук повернув ОСОБА_10 . У зв`язку з поверненням їй ноутбука, матеріальних претензій до ОСОБА_11 вона не має.

Показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що 16.06.2015 року вранці він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 приїхали в гуртожиток відпочивати. Він дав ОСОБА_11 свою перепустку в гуртожиток. Він зайшов і скинув йому перепустку. Зайшовши в гуртожиток, між 2-м і 3-м поверхами він побачив ОСОБА_11 , який тримав ноутбук. В подальшому він ( ОСОБА_10 ) повернув його дівчині. Мобільний телефон не знайшовся.

Показами свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні показав, що приїхавши в гуртожиток, вони з ОСОБА_10 піднялися на другий поверх, де побачили ОСОБА_11 з ноутбуком. Останньому стало соромно і він попросив ОСОБА_10 повернути ноутбук потерпілій. Віддавши ноутбук ОСОБА_10 , ОСОБА_11 кудись побіг. Потім, коли він спустився на вахту, то бачив там двох дівчат, які плакали і вже була викликана міліція.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочину доводиться також:

Протоколами прийняття заяв від потерпілої ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про викрадення їх майна, а саме телефона та ноутбука ( том 1, а.с. 10, 21).

Даними протоколу огляду місця події від 16.06.2015 року, відповідно до якого в ході огляду кімнати №32 гуртожитку, був виявлений ноутбук «Тошиба» і дві сім-картки операторів мобільних телефонів ( том 1, а.с. 28-34).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що умисел на крадіжку у нього виник, коли він вже знаходився у кімнаті, оскільки вони спростовуються зібраними у справі доказами і розцінює їх як позицію захисту обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнає: добровільне відшкодування шкоди потерпілій, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжкого злочину, його особу, що позитивно характеризується за місцем реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував шкоду, і вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі. Проте, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , його особи, що має постійне місце реєстрації та проживання, тяжких наслідків злочином не завдано, суд вважає за можливе призначити йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком, що, на думку суду, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 366-368, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні злочину , передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України , звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання , якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації.
Речові докази: ноутбук «Тошиба» залишити у потерпілої ОСОБА_5 , дві сім-картки залишити у потерпілої ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва з дня його проголошення.
СУДДЯ: