Справа № 357/406/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/987/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 26.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 жовтня 2016 р. м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
законного представника потерпілого: ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Каттакурган, Узбекистан, українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей віком 15 та 4 роки,
визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі якої призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В С Т А Н О В И Л А:
Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 , проживаючи в будинку АДРЕСА_3 , вживала заходів щодо поліпшення його благоустрою, а саме розфарбовувала зовнішні стіни будинку та дитячого майданчику та 30.07.2015 року в подвір`ї зазначеного будинку ОСОБА_7 зустріла ОСОБА_10 в компанії ОСОБА_11 , які бавилися аерозольним балоном чорної фарби, а тому попередила підлітків, що в разі появи написів чорною фарбою на стінах будинку, чи на дитячому майданчику, вони будуть вимушені усувати їх самотужки, однак наступного дня на зовнішній стіні будинку помітила напис, нанесений чорною фарбою, після чого 31.07.2015 року, близько 20год.30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , будучи обуреною зневажливим ставленням потерпілого ОСОБА_10 до плодів її праці, зробила йому зауваження поєднане з вимогою усунути шкоду заподіяну благоустрою будинку АДРЕСА_4 , а саме зафарбувати напис на стіні будинку, однак ОСОБА_10 заперечував свою причетність до нанесення написів на стіні будинку.
Під час сварки з даного приводу між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , в ході якої ОСОБА_10 дозволив собі нецензурне висловлювання в бік ОСОБА_7 , будучи обуреною поведінкою неповнолітнього ОСОБА_10 , маючи раптово-виниклий умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 лівою рукою вхопила його за одяг в районі грудної клітки, та умисно нанесла йому удар правою рукою в область лівої щоки, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді лівобічного післятравматичного отиту, забою лівої вушної раковини, які згідно висновку судово-медичної експертизи віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати. Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді арешту на 6 (шість) місяців. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив покарання без належного урахування ступеню тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченої. Крім того, на думку апелянта, суд не дав належної оцінки характеризуючим даним ОСОБА_7 , не врахував, що вона за місцем проживання позитивних відгуків немає, не вибачилася за скоєне, завданої шкоди не відшкодувала, вину свою не визнала. Судом практично не взято до уваги спосіб та механізм вчинення ОСОБА_7 злочину, думку законного представника неповнолітнього потерпілого, яка просила виключно суворо покарати обвинувачену. Також, зазначає, що суд не навів у вироку переконливих доводів про доцільність призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, та можливість її виправлення, попередження вчинення нових злочинів, при даних обставинах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції про визнання її як винної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України скасувати, а кримінальне провадження закрити. В обґрунтування вказаних доводів, апелянт зазначила, що вказаний вирок є незаконним необґрунтованим, оскільки висновки суду не співпадають з фактичними обставинами справи. Вказує, що причинно-наслідковий зв`язок між її діями (ляпасом долонею правої руки по лівій щоці потерпілого) та наслідками у вигляді тілесних ушкоджень, зафіксованих у висновку експерта №356/д від 4.09.2015 року - відсутній, що вказує на відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Також вказує, що медична документація на потерпілого ОСОБА_10 є доказом, що отриманий з порушенням порядку, визначеного КПК та висновок експерта, складений на даному доказі - є недопустимим доказом по справі.

В поданих письмових запереченнях :
прокурор просить залишити апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки призначене покарання відповідає фактичним обставинам справи та є справедливим;

законний представник неповнолітнього потерпілого (його мати) ОСОБА_9 , просить апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок в частині призначеного покарання скасувати та призначити ОСОБА_7 покарання у виді арешту на 6 (шість) місяців.

Заслухавши доповідача, о

обвинувачену та її захисника, які просили задовольнити свою апеляційну скаргу та скаргу представника потерпілого залишити без задоволення,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 , яка просила задовольнити подану нею апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої заперечувала,

прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, вирок суду без мін,

перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої та законного представника потерпілого необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги вказаної норми закону, на думку колегії суддів, дотримані судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченої ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування в судове провадження у ньому проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.

Як вбачається з вироку суду, свої висновки щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, суд обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду, та які суд оцінив у відповідності до вимог ст.94 КПК України.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, зокрема:

висновком судово-медичного експерта № 356/д від 01.10.2015 року, згідно якого при судово-медичній експертизі по медичних документах на ім`я ОСОБА_10 знайдено тілесні ушкодження у виді: лівобічного після травматичного отиту, забою лівої вушної раковини. Тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами, в строк та при обставинах, вказаних в постанові та відносяться до категорії легких і тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 24.11.2015p., згідно яких обвинувачена ОСОБА_7 вказала, як взяла лівою за одяг потерпілого та долонею правої руки нанесла один удар в область лівої щоки, що також підтверджується відеозаписом слідчого експерименту, який переглянутий в судовому засіданні.

висновком судово-медичного експерта № 473/ц від 29.12.2015 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_10 дають змогу вважати, що вони не могли виникнути за обставин, на які вказує підозрювана ОСОБА_7 та час слідчого експерименту;

протокол проведення слідчого експерименту та за участю потерпілого ОСОБА_10 від 14.12.2015p., згідно відомостей у якому потерпілий вказав та показав, як обвинувачена ОСОБА_7 вхопила його за одяг в районі грудної клітки та нанесла удар кулаком правої руки в область його лівого вуха, що також підтверджується відеозаписом слідчого експерименту, який переглянутий в судовому засіданні;

висновок судово-медичного експерта № 493/д від 29.12.2015 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_10 дають змогу вважати, що вони могли виникнути за обставин, на які вказує потерпілий ОСОБА_10 під час слідчого експерименту від 14.12.2015 року.

Інші наведені у вироку докази, які є належними, допустимими і достовірними, також підтверджують винність обвинуваченої у інкримінованому їй кримінального правопорушення.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про недоведеність її вини і про те, що висновки суду в цій частині ґрунтуються виключно на доказах, які , на думку обвинуваченої є недопустимими, є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами, які були досліджені в суді першої інстанції і яким була надана оцінка.

Крім того, суд відповідно до положень ч.4 ст.95 КПК України обґрунтував свої висновки лише на показаннях обвинуваченої та свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Під час перевірки колегією суддів доводів апеляційної скарги обвинуваченої щодо недопустимості визнання доказами висновки медичних експертиз, під час розгляду кримінального провадження встановлено, що під час проведення цих експертиз порушень кримінального процесуального закону та Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом МОЗ України від 17.01.1995 p. №6 не було, а тому доводи в цій частині є безпідставними. Крім того, ані законний представник неповнолітнього потерпілого ані сам потерпілий не заявляли в ході судового розгляду про порушення їх прав при отриманні медичної документації щодо неповнолітнього ОСОБА_10 .

Також, колегією суддів встановлено в ході апеляційного розгляду, що обвинувачена дійсно нанесла удар рукою в область лівої щоки потерпілого умисно, який образив обвинувачену, саме після чого обвинувачена застосувала фізичну силу до потерпілого.

Всі інші доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої, не спростовують висновків суду першої інстанції про визнання її винуватою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу винуватої та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, в зв`язку з чим суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_7 покарання визначеного санкцією ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Тому, твердження апелянта - законного представника потерпілого ОСОБА_9 , що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, є безпідставним та не ґрунтується на положеннях кримінального закону.

З врахуванням наведеного, колегія судців приходить до висновку, що призначене обвинуваченій покарання відповідає вимогам ст.ст.50. 65 КК України тане знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги в частині призначення більш суворого покарання.

Підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 або застосування щодо неї більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального чи кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для скасування вироку, не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 є законним і обґрунтованим, апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

СУДДІ:
______(підпис)____ _____(підпис)______ _____(підпис)______