Єдиний унікальний номер 201/8183/16-к
Номер провадження 1-кп/201/571/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2015 року м. Дніпро
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, який має неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 20 грудня 1993 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, із застосуванням ст. 42 КК України до остаточного покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 17 жовтня 1994 року на підставі п. «а» ст. 1 Указу Президента України «Про амністію» від 18 серпня 1994 року з Маріупольської виправної колонії Донецької області;
- 26 лютого 1996 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 229-6 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі, звільненого 10 грудня 1996 року із Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області № 21 по відбуттю строку покарання;
- 08 вересня 1997 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, із застосуванням ст. 42 КК України до остаточного покарання у вигляді двох років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 03 травня 1999 року із Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області № 21 по відбуттю строку покарання;
- 15 грудня 2000 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, із застосуванням ч. 1, 2 ст. 42 КК України до остаточного покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 10 лютого 2003 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді двох років трьох місяців позбавлення волі;
- постановою Бердичевського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2004 року звільненого на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 20 днів;
- 25 грудня 2009 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, із застосуванням ст. 70 КК України до остаточного покарання у вигляді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки;
- 26 квітня 2010 року за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі;
- постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2012 року звільненого на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 25 днів;
- 06 червня 2012 року за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді двох років позбавлення волі, звільненого 23 березня 2014 року з Дніпропетровської виправної колонії № 133 по відбуттю строку покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
21 травня 2016 року, приблизно о 00 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля під`їзду № 11 будинку № 40 по проспекту Героїв у м. Дніпро, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, побачив автомобіль «Nissan X-trail» чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , у салоні якого на задньому лівому сидінні знаходилась штатна магнітола Nissan X-trail 2001-2013-X-DROID Android 4.2.2, вартістю 11 520 гривень 90 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_6 , яку ОСОБА_4 визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та зазначеному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який лежав на землі біля вищевказаного автомобілю, розбив заднє ліве вікно автомобілю «Nissan X-trail» державний номер НОМЕР_1 і своєю лівою рукою взяв коробку із штатною магнітолою Nissan X-trail 2001 - 2013-X-DROID Android 4.2.2., вартістю 11 520 гривень 90 копійок.
Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 залишив місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 11 520 гривень 90 копійок.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і суду показав, що потерпілого ОСОБА_6 раніше не знав і ніяких відносин з ним не підтримував. 21 травня 2016 року, після 00 годин, він повертався додому і проходив біля під`їзду № 11 будинку № 40 по проспекту Героїв у м. Дніпро, де побачив автомобіль «Nissan» чорного кольору, в якому на задньому лівому сидінні лежала штатна магнітола, яку він вирішив викрасти. З цією метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, він підняв з землі камінь, який лежав біля автомобілю, і розбив ним заднє ліве вікно автомобілю «Nissan», просунув свою ліву руку всередину та взяв коробку із штатною магнітолою. Після чого залишив місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном. В подальшому приблизно через 100 метрів від місця події його зупинили працівники поліції та виявили у нього викрадену магнітолу. Додав, що після вчинення злочину і до того моменту, як його зупинили працівники поліції, у нього була реальна можливість розпорядитися викраденим майном. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість вкраденого майна, ні вину. В скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати і не позбавляти волі.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив таємне, повторне викрадення чужого майна (крадіжку), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисних злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, офіційно не працевлаштований, одружений і має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується із позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття у скоєному.
Виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують покарання, приведених вище, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено покарання у виді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, так як, саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин і проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, враховуючи щире каяття останнього у вчиненні даного кримінального правопорушення, наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої дитини, зважаючи, що тяжких наслідків від вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення не настало і викрадене майно повернуто потерпілому ОСОБА_6 , суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши останнього від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши відповідні обов`язки.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 ( сто сімдесят шість) гривень 20 ( двадцять) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- штатну магнітолу Nissan X-trail 2001-2013-X-DROID Android 4.2.2, серійний номер: НОМЕР_2 , яку відповідно до розписки від 21 травня 2016 року передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому, як законному володільцю.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- штатну магнітолу Nissan X-trail 2001-2013-X-DROID Android 4.2.2, серійний номер: НОМЕР_2 , яку відповідно до розписки від 21 травня 2016 року передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому, як законному володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1