Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2016 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АДВЕРТ.УА» про скасування арешту майна (грошових коштів),-

В С Т А Н О В И В :

27.10.2016 року ТОВ «АДВЕРТ.УА» звернулося до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна (грошових коштів) мотивуючи свої вимоги тим, що 03.10.2016 року слідчим суддею Подільського районного суду міста Києва за результатами розгляду клопотання слідчого СВ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо накладення арешту на грошові кошти, винесено ухвалу, якою накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому в банківській установі АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) ТОВ «АДВЕРТ.УА» у розмірі 4670992, 00 грн., а також заборонено розпоряджатись вказаними коштами за винятком операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.

Зазначають, що слідчий обґрунтовуючи своє клопотання вказував на те, що під час досудового розслідування встановлено, що згідно акту ГУ ДФС у м. Києві від 15.03.2016 року № 14/26-15-14-04-04 службовими особами ТОВ «АДВЕРТ.УА» в період часу з 01.12.2014 року по 31.07.2015 року за результатами фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Аніан» (код ЄДР 39643482), ТОВ «Профпідряд» (код ЄДР 39596478), ТОВ «БТС Інвест» (код ЄДР 39473471), ТОВ «Ветавія» (код ЄДР 39710663), ТОВ «Салет» (код ЄДР 39521671) та ТОВ «Латель» (код ЄДР 39791281) занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 2 428 422, 00 грн. та податку на прибуток на суму 2 242 570, 00 грн.
Посилаються на те, що дійсно в період з 01 по 09.03.2016 року ГУ ДФС у м. Києві було проведено перевірку з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинам з вище зазначеними товариствами. За результатами якої складено акт на підставі якого прийнято податкові повідомлення - рішення.
Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями рішеннями, ТОВ «АДВЕРТ.УА» скористалося своїм правом щодо звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва та 16.08.2016 року подало адміністративний позов про визнання протиправними та їх скасування про що повідомило відповідні контролюючі органи і на даний час за позовною заявою відкрито провадження та здійснюється судовий розгляд справи.
Звертають увагу слідчого судді на те, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, однак слідчий знаючи про те, що ТОВ «АДВЕРТ.УА» оскаржує податкові повідомлення - рішення винесені на підставі акту перевірки, вводячи в оману суд, використавши акт перевірки від 15.03.2016 року №14/26-15-14-04-04, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «АДВЕРТ.УА» саме на загальну суму податкового зобов`язання 4 670 992 грн.
Крім того, обґрунтовуючи своє клопотання вказують на те, що в ході судового розгляду не знайшов підтвердження факт того, що грошові кошти, розміщені на розрахунковому рахунку ТОВ «АДВЕРТ.УА» набуті злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину. Посадовим особам товариства в рамках кримінального провадження не повідомлено про підозру, не заявлено цивільного позову та не з`ясовано розміру шкоди, в тому числі, участі товариства у її заподіянні, не розкрито об`єктивної сторони злочину, що інкримінуються. Також на час розгляду справи, досудовим розслідуванням, з моменту арешту грошових коштів товариства, не встановлена їх причетність до злочинних дій, які являються об`єктом кваліфікації у кримінальному провадженні.
На підставі вищевикладеного, звертаються з даним клопотанням до слідчого судді та просять скасувати в повному обсязі арешт накладений на грошові кошти ТОВ «АДВЕРТ.УА», які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому в банківській установі АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) у розмірі 4 670 992, 00 грн. та зняти заборону розпоряджатись вказаними коштами.
Представник ТОВ «АДВЕРТ.УА» та слідчий СВ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві в судове засіданні не з`явилися, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлені вчасно та належними чином, представник ТОВ «АДВЕРТ.УА» до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, а також докази, що підтверджують доводи клопотання. Причини неявки слідчого в судове засідання слідчому судді не відомі.

Слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що воно (клопотання про скасування арешту) підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000025 від 07.07.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень від 06.07.2016 року про те, що згідно акту ГУ ДФС у м. Києві від 15.03.2016 року № 14/26-15-14-04-04 встановлено, що службовими особами ТОВ АДВЕРТ.УА» в період 01.12.2014 року по 31.07.2015 року за результатами фінансово-господарських відносин з ТОВ «Аніан», ТОВ «Профпідряд», ТОВ «БТС Інвест», ТОВ «Ветавія», ТОВ «Салет», ТОВ «Латель» занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 2 428 422 грн. та податку на прибуток на суму 2 242 570 грн. Загальна сума ухилення від сплати податків становить 4 670 992 грн., що підтверджується відповідними податковими повідомленнями-рішеннями.

28.09.2016 року постановою старшого слідчого СВ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 було визнано речовими доказами грошові кошти у безготівкову вигляді в розмірі 4 670 992грн., які перебувають на рахунку ТОВ «АДВЕРТ.УА» відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) № НОМЕР_1 .

03.10.2016 року старший слідчий СВ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на вищезазначені грошові кошти ТОВ «АДВЕРТ.УА».

Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що слідчий його обґрунтовував наявністю акту ГУДФС у м. Києві від 15.03.2016 року № 14/26-15-14-04-04, який на його думку свідчить про вчинення службовими особами ТОВ «АДВЕРТ.УА» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

03.10.2016 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому в банківській установі АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) ТОВ «АДВЕРТ.УА» у розмірі 4 670 992, 00 грн., а також заборонено розпоряджатись вказаними коштами за винятком операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.

Як вбачається зі змісту зазначеної ухвали слідчого судді, останній при її постановленні та задоволенні клопотання слідчого, обґрунтовував це тим, що вказані у клопотанні обставини підтверджуються знову ж таки актом ГУДФС у м. Києві від 15.03.2016 року № 14/26-15-14-04-04.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України з метою досягнення дієвості кримінального провадження передбачено заходи його забезпечення.

Так відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Згідно статті 170 КК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З системного аналізу зазначеної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що арешт, як захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований слідчим суддею виключно у випадку коли щодо майна, на яке просять накласти арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням же арешту майна є запобігання можливості його, зокрема зникнення та знищення.

Частина перша статті 173 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Також при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати ряд обставин, визначених ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Стаття 174 КПК України визначає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту вказаної норми КПК України вбачається, що законодавцем дійсно надано право підозрюваному, обвинуваченому, їх захиснику, законному представнику, іншому власнику або володільцю майна, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна подати клопотання про скасування арешту. Єдиними ж підставами для скасування арешту є доведеність вказаними особами того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Особа, яка звертається із клопотанням про скасування арешту з майна в порядку визначеному ст. 174 КПК України повинна достовірно довести наявність в неї суб`єктивного права вимоги на пред`явлення вказаного клопотання, а також те, що відпала потреба в подальшому його застосуванні або те, що арешт накладено необґрунтовано, надавши в підтвердження зазначених обставин належні та допустимі докази. І лише за наявності в сукупності вказаних обставин, слідчий суддя може скасувати арешт із майна.
Стаття 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За приписами статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Під час судового розгляду достовірно встановлено на підставі належних та допустимих доказів, що ТОВ «АДВЕРТ.УА» є власником грошових коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому в банківській установі АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) в розмірі 4 670 992, 00 грн., що об`єктивно підтверджується наданою слідчому судді Довідкою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 03.11.2016 року № В6-02/16-2611/55 з якої вбачається, що ТОВ «АДВЕРТ.УА» дійсно відкрито в даній банківській установі, зокрема рахунок № НОМЕР_1 в UAH та Договором № 03/56-1-2/2802-305 банківського рахунку від 19.02.2008 року.
Крім того, як вже зазначалося вище, підставою для внесення відомостей до ЄРДР став акт ГУ ДФС у м. Києві від 15.03.2016 року № 14/26-15-14-04-04, яким в свою чергу було обґрунтовано і клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «АДВЕРТ.УА», а також і сама ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого.

Слідчим суддею встановлено, що дійсно в 2016 році ГУДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АДВЕРТ.УА» з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток при проведенні фінансово-господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «БТС інвест» за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року, з ТОВ «Салет» за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року, з ТОВ «Профпідряд» за період з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року, з ТОВ «Аніан» за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року, з ТОВ «Ветавія» за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року та з ТОВ «Латель» за період з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року.
За результатами вказаної перевірки працівниками ГУ ДФС у м. Києві складено Акт від 15.03.2016 року № 14/26-15-14-04-04 згідно якого встановлено порушення ТОВ «АДВЕРТ.УА»:

1.п.п. 138.1, п.138.2, п.138.8 ст. 138 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2014 року на загальну суму 450 968 грн.

п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1, п. 134.1, ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2015 рік на загальну суму 1 791 602 грн.

2. п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2 428 422 грн.

3. п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 63 322 грн.

На підставі Акту від 15.03.2016 року № 14/26-15-14-04-04, контролюючим органом (ГУДФС у м. Києві) було прийнято податкові повідомлення-рішення на суму податкового зобов`язання в розмірі 4 670 992 грн.

Відповідно до ст. 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

-невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

-завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

-заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

За приписами статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Слідчим суддею встановлено, що ТОВ «АДВЕРТ.УА» не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями, які були прийняті контролюючим органом на підставі Акту від 15.03.2016 року № 14/26-15-14-04-0416.08.2016 року, 17.06.2016 року звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом про визнання податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування і на даний час триває розгляд даної справи, що об`єктивно підтверджується наданою суду копією адміністративного позову та копією ухвали про відкриття провадження у справі, тобто грошові зобов`язання ТОВ «АДВЕРТ.УА», які виникли на підставі зазначених податкових повідомлень-рішень, виходячи із приписів статті 56 Податкового кодексу України, є не узгодженими.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність на даний час достатніх підстав вважати, що ТОВ «АДВЕРТ.УА» дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 212 КК України, а тому відсутні і підстави вважати, що грошові кошти ТОВ «АДВЕРТ.УА», які знаходятьсяна рахунку № НОМЕР_1 відкритому в банківській установі АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) в розмірі 4 670 992, 00 грн., набуті кримінально-протиправним шляхом. Так само і відсутні ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

В той же час зазначені обставини слідчому судді при постановленні ним ухвали від 03.10.2016 року не були відомі, оскільки не були повідомлені слідчим і розгляд справи відбувся за відсутності представника власника арештованого майна (грошових коштів).
З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно ТОВ «АДВЕРТ.УА», а саме грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому в банківській установі АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) в розмірі 4 670 992, 00 грн. накладений слідчим суддею необґрунтовано та за відсутності на те правових підстав.
Накладення арешту на вказане майно (грошові кошти), порушує законні права ТОВ «АДВЕРТ.УА» як власника, закріплені ст. 41 Конституції України та перешкоджає здійсненню ним законної фінансового-господарської діяльності, що є недопустимим. Накладення арешту на кошти вказаного підприємства також блокує виплату заробітної плати його працівникам, штатна чисельність яких станом на 02.11.2016 року складає 29 чоловік, а фонд заробітної плати працівників за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року склав 777 371, 43 грн., що порушує їх прав закріплені Конституцією України та КЗпП України.
Зі змісту статей 26, 94 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, а також встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя оцінивши надані сторонами докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою приходить до висновку, що клопотання заявника знайшло своє доведення в судовому засіданні, є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 23, 26, 84, 93, 94, 131, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АДВЕРТ.УА» про скасування арешту майна (грошових коштів) - задовольнити.

Скасувати арешт з грошових коштів ТОВ «АДВЕРТ.УА», які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому в банківській установі АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805) в розмірі 4 670 992, 00 грн. та зняти заборону розпоряджатися вказаними коштами, які накладені ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 03.10.2016 року у справі № 758/12116/16-к.
Після проголошення ухвали, її копію направити до АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805), для відома та виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1