справа № 462/2979/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001611 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Червоноград, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, проживає без реєстрації на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 25.05.2012 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 08.05.2016 року близько 18.00 год., знаходячись в приміщенні кафе-бару «Старе місто» на вул. Чернівецькій, 7/13 у м. Львові, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «Umiiron» сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , ІMEI: НОМЕР_2 , вартістю 3000 грн., у якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_3 , на рахунку якої було 26 грн., в середині якого знаходилася карта пам`яті на 16 ГБ, вартістю 160 грн., павербанк (акумуляторна батарея) моделі «МІ 10800», рожевого кольору, вартістю 500 грн., планшет «Samsung TAB3» чорного кольору, вартістю 2000 грн. Своїм злочинними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5686 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Зі змісту ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_5 до вчинення даного злочину був засуджений 25.05.2012 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Отже, в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_5 за раніше вчинений злочин.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в абз.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої ст.67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше неодноразово судимий, востаннє 25.05.2012 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі /матеріали кримінального провадження, арк.45-46, 49-51/; неодружений, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк.56, 57/, згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг щодо нього не поступало /матеріали кримінального провадження, арк.58/.

Виходячи з наведеного, враховуючи думку прокурора, яка просить обрати покарання у вигляді арешту та висловлену у письмовій заяві думку потерпілого ОСОБА_6 , який зазначив, що матеріальну шкоду, завдану злочином відшкодовано в повному обсязі, а тому претензій до обвинуваченого не має, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини; визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.

Як вбачається із ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 10.05.2016 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 08.05.2016 року на підставі ст.208 КПК України ОСОБА_5 був затриманий /матеріали кримінального провадження, арк.27-30/ та по теперішній час перебуває під вартою.

Враховуючи те, що станом на час ухвалення вироку обвинувачений утримується під вартою два місяці, то згідно співвідношення, визначеного абз.1 ч.5 ст.72 КК України, це становить чотири місяці позбавлення волі. Виходячи з того, що вказаний строк позбавлення волі переводиться у призначений судом вид покарання арешт відповідно до співвідношення, визначеного ч.1 ст.72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, то за наведених обставин це складає 4 місяці арешту.

Беручи до уваги наведене, вимоги абз.4 ч.5 ст.72 КК України, що суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті, суд вважає за необхідне ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, оскільки строк попереднього ув`язнення, відбутий ним у межах даного кримінального провадження, в межах якого до ОСОБА_5 було застосоване попереднє ув`язнення.

Згідно ст.337 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі судового засідання.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальних витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 /чотири/ місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 08 травня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08 травня 2016 року по день ухвалення вироку 08 липня 2016 року, що на підставі ч.1, 5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за цим вироком на підставі абз.4 ч.5 ст.72 КК України.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Umiiron», павербанк (акумуляторна батарея), планшет «Samsung TAB3», які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 /матеріали кримінального провадження, арк.90, 91/ повернути потерпілому ОСОБА_6 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1