Дата документу Справа № 314/5285/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/571/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/5285/15-к
Категорія ст. 249 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001488 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України;

за участю: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність зазначає, що всупереч висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 01.10.2015 року, суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді грошової суми штрафу, не вказавши при цьому кількість неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Крім того, не застосував до обвинуваченого за санкцією ч. 1 ст. 249 КК України спеціальну конфіскацію у виді конфіскації знарядь і засобів промислу та всього добутого. Внаслідок цього просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 249 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, у тому числі в останньому слові, який просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 09.09.2015 року о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел, на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи навмисно, знаходячись навпроти с. Старо-Андріївка Вільнянського району Запорізької області, вбрід, вийшов до акваторії річки Дніпро де, навпроти зазначеного села, на відстані не більш ніж 6 метрів від берегової лінії, в порушення ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», яке затверджене наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 року, в період часу з 08 години до 10 години 09.09.2015 року, займався незаконним рибним добувним промислом, а саме в брід здійснював вилов риби за допомогою забороненого знаряддя лову: «сітки», під час якого незаконно виловив: 70 штук особин «плітки», вартістю згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 85 гривень за одну особину, на суму 5950 гривень, у відтворенні яких, згідно висновку начальника відділу іхтіології і регулювання риболовства Запоріжжярибоохорони є труднощі.

Після чого 09.09.2015 року о 10 годині, ОСОБА_6 , під час виїмки сітки з водоймища та прибуття до берегової лінії, був затриманий у берегової лінії в плавневій частині Запорізького водосховища річки Дніпро, навпроти с. Старо-Андріївка Вільнянського району Запорізької області, співробітником держрибоохорони в Запорізькій області.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурором.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 249 КК України.

Доводи прокурора про те, що згідно до вимог ч. 2 ст. 53 КК України покарання у вигляді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а тому призначаючи ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн., суд порушив зазначені вимоги закону, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Норми статті 65 КК України зобов`язують суд призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, так і відповідно до положень Загальної частини КК та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КК покарання у виді штрафу встановлено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Зокрема, санкція частини 1 статті 249 КК України, за якою засуджено ОСОБА_6 , покарання у виді штрафу встановлює в розмірі від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормою Загальної частини КК, яка визначає поняття та правила застосування даного виду покарання, є стаття 53, згідно з якою, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Положення частини п`ятої цієї статті, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Водночас довід прокурора про те, що районний суд безпідставно не застосував до обвинуваченого відповідно до санкції ч. 1 ст. 249 КК України спеціальну конфіскацію у виді конфіскації знарядь промислу, є необґрунтованим, оскільки згідно закону України № 1019 VІІІ від 18.02.2016 року спеціальна конфіскація була виключена із санкції цієї кримінально-правової норми, а згідно вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Довід прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 конфіскації засобів промислу та всього добутого є також необґрунтованим, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження останні речовими доказами не визнавалися і до суду не надавалися (а.п. 5).

Відповідно до положень п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертається власнику (законному володільцю).

Враховуючи вимоги закону, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 використовував ліскову сітку як знаряддя злочину, колегія суддів вважає необхідним конфіскувати останню, а не знищувати, як це вказав районний суд, у зв`язку з чим, вказівка суду про знищення речового доказу ліскової сітки, підлягає виключенню з вироку.

Необґрунтованими є доводи прокурора і про ухвалення нового вироку апеляційним судом, з огляду на наступне.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Крім того, у ст. 51 КК України зазначено вичерпний перелік видів покарань, у тому числі і додаткових. У цій статті Кодексу відсутній такий вид покарання, як спеціальна конфіскація знарядь і засобів промислу та всього добутого.
Враховуючи вищевказані вимоги законів, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку районного суду в частині призначеного покарання відсутні, оскільки застосування спеціальної конфіскації не може бути віднесено до застосування більш суворого покарання, а тому вирок суду підлягає тільки зміні, оскільки вони не погіршують правове становище обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , змінити.

Вважати обвинуваченого ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до штрафу у розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України ліскову сітку розміром 100 х 1,5 м, розміром вічка 40 х 40 мм, конфіскувати, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Виключити з вироку вказівку суду про знищення речового доказу ліскової сітки розміром 100 х 1,5 м., розміром вічка 40 х 40 мм.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4