Провадження № 1-кп/752/701/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.10.2016 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23.07.2014 року за ст. 203-2 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 255000 грн.,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 205-1 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 у листопаді 2014 року, перебуваючи поблизу станції метро «Вокзальна» Комунального підприємства «Київський метрополітен», за грошову винагороду у розмірі 100 доларів США., отриману від невстановленої досудовим розслідуванням особи, вніс в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості про те, що він є директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКРІС ", а саме підписав протокол №3 від 19.11.2014 року Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКРІС", статут Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКРІС" в новій редакції, договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКРІС" від 19.11.2014 року та наказ №5 від 20.11.2014 року, в яких його було зазначено директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКРІС», хоча таковим він не був та обов`язки директора не виконував, в подальшому вказані документи були подані до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району м. Києва для проведення реєстраційної дії "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи".

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду про те, що дійсно восени 2014 року зустрівся з наглядно знайомою йому особою поблизу станції метро "Вокзальна" Комунального підприємства "Київський метрополітен" та підписав заздалегідь підготовлені вказаною особою документи, в яких його зазначено директором Товариства з обмеженою відповідальністю " ДАКРІС ",хоча таковим він не був та обов`язки директора ніколи не виконував, які потім були подані до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району м. Києва для проведення реєстраційної дії "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи".

Щиро розкаявся у вчиненому.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та надійшов до висновку про те, що дії ОСОБА_6 за ст. 205-1 ч. 1 КК України кваліфіковані органом досудового розслідування правильно як внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей.
При обранні покарання ОСОБА_6 суд враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 205-1 ч. 1 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії злочинів невеликої тяжкості;
- особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 205-1 ч. 1 КК України у виді обмеження волі, але із застосуванням правил ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, із застосуванням ст. 72 ч. 3 КК України - самостійним виконанням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 23.07.2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 203-2 ч. 1 КК України до штрафу, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 205-1 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
На підставі ст. 72 ч. 3 КК України вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23.07.2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 203-2 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 255000 грн. - виконувати самостійно.
Речові докази у кримінальному провадженні документи, які вилучені згідно протоколу тимчасового доступу від 01.04.2016 року, що зберігаються у матеріалах кримінального провадження, залишити там же.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1