Справа № 279/1363/16-к
1-кс/279/250/16
У Х В А Л А
"15" березня 2016 р. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
в складі головуючого слідчого судді - ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
Скаржник звернувся до суду із скаргою та просив :
-Визнати бездіяльність старшого слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП ОСОБА_5 яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна незаконною;
-Зобов`язати старшого слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП ОСОБА_5 повернути або передати на зберігання йому тимчасово вилучене майно, що йому належить, а саме автомобіль "DAEWOO Lanos TF69Y" р.н.з НОМЕР_1 .
Скаргу мотивовано тим, що 25.12.2015 року працівниками Коростенського НП УМВС у ОСОБА_6 було вилучено автомобіль "DAEWOO Lanos TF69Y" р.н.з НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом та зберігається у дворі Коростенського ВП ГУНП. Вважає, що автомобіль утримується незаконно, так як згідно норм КПК він повинен бути повернений власнику або володільцю.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав вказаних у скарзі, також пояснив, що він є власником авто, а ОСОБА_6 , його син є законним користувачем авто. Він з усною заявою звертався до слідчого з питання повернення йому вказаного авто, але слідчий йому відмовив.
Слідчий проти задоволення скарги не заперечував, пояснив, що авто можна передати на відповідальне зберігання так як необхідно провести, ще одну експертизу.
Прокурор покладався на розсуд суду.
Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження судом встановлено наступне.
25.12.2015 року слідчим Коростенського МВ УМВС було затримано та вилучено автомобіль "DAEWOO Lanos TF69Y" р.н.з НОМЕР_1 .
25.12.2015 року до ЄРДР внесено відомості за ст.286 ч.1 КК України, по факту завдання тілесних ушкоджень шляхом наїзду на пішоходів водієм автомобіля "DAEWOO Lanos TF69Y" р.н.з НОМЕР_1 .
Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Стаття 237 ч.7 КПК України говорить про те, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК. На підставах та в порядку, передбаченому КПК допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
В подальшому слідчий своєю постановою визнав вилучений автомобіль "DAEWOO Lanos TF69Y" р.н.з НОМЕР_1 речовим доказом та передав на зберігання до Коростенського ВП.
У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до вимог ст. 171 КПК України ні прокурор ні слідчий не звертались до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна.
Стаття 100 ч.1 КПК України говорить про те, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Тимчасового доступу до майна не має, арешт на майно не накладався, підозра у кримінальному провадженні нікому не висовувалась. Тобто випадки щодо заборони повернення речових доказів, передбачені ст.100 ч.1 КПК України відсутні.
Крім того, стаття 100 ч.6 п.1 КПК України говорить про те, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Слідчий пояснив, що по авто проведено автотехнічну експертизу. Авто знаходиться на території відділу поліції.
Окрім того, відповідно до ст. 168 ч.4 КПК України, після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов"язана забезпечити схоронність майна в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.
Відповідно до п.20 Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року, яким визначено порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, "Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Майно зберігається на території Коростенського ВП.
Однак Постанова КМУ №1104 зобовязує зберігати автотранспорт на спеціальних майданчиках і стоянках Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Але Коростенський ВП такі майданчики чи стоянки документально не визначив.
Таким чином, суду не надано ніяких документально підтверджених даних про те, що територія відділу поліції де зберігається авто, є спеціальним майданчиком чи стоянкою ДАІ.
За таких обставин, автомобіль як речовий доказ зберігається з порушенням положень Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року. Слідчий, виносячи рішення про місце зберігання авто не взяв до уваги положення Постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 року та визначив місце зберігання авто, яке не відповідає чинному законодавству.
Відповідно до ст.303 ч.1 п.1 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - власнику тимчасово вилученого майна.
За таких обставин суд приходить до висновку, що на досудовому слідстві не в повній мірі дотримуються вказаних положень норм права, що призводить до порушення прав власника та користувача майна.
Відповідно до ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала про зобовязання вчинити певну дію.
Керуючись ст. ст. 16, 110, 220, 303, 307 КПК України,-
УХВАЛИВ :
Скаргу задовольнити повністю.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий -суддя Коростенського міськрайонного суду ОСОБА_1