УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/8149/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 181 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, проживаючого та зареєстрованого за адресою; АДРЕСА_1 ,
та заборонено підозрюваному залишати місце свого проживання цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 .
Визначено строк дії ухвали слідчого судді, два місяці тобто до 09 серпня 2016 року.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин.
Так, 03.06.2016 року біля 03 год. ОСОБА_8 в м. Житомирі за попередною змовою з ОСОБА_9 шляхом проникнення в підвальне приміщення, яке розташоване в 3-му під`їзді будинку АДРЕСА_2 , незаконно заволоділи мопедом, що належить ОСОБА_10 , чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 8500 грн.
06.06.2016 року ОСОБА_8 затримано в поряду ст.208 КПК України.
07.06.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що у відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів слідчий суддя зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден, із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Також, при обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя враховую й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув?язнення.
Виходячи з наявних та наданих суду матеріалів, слідчий суддя вбачає обґрунтовану підозру стосовно вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.
Також, слідчий суддя вважає доведеним наявність одного з таких ризиків, як можливість підозрюваним вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, ОСОБА_8 раніше вчинив крадіжку майна.
Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам.
У зв?язку з цим, слідчий суддя вважає жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м?яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеного ризику, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.
На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що необхідно залишити без задоволення клопотання слідчого.
Однак, приймаючи до уваги, що є обґрунтованою підозра та наявність існування ризику, але не доведено недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику, слідчий суддя вважає наявними всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м?якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вирішуючи питання стосовно виду запобіжного заходу, слідчий суддя враховую тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, дані про його особу, його молодий вік, те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, мешкає з матір?ю, час від часу неофіційно працює, а тому вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави. Вказує на те, що тільки обрання запобіжного заходу тримання під вартою зможе запобігти ризикам того, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, не буде переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого.
На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 подала заперечення в яких просить ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора-без задоволення.
Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення апеляційної скарги з підстав в ній наведених, захисника та підозрюваного, які вважали ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні старшого слідчого СВ Житомирського ВП НП України в Житомирській області знаходяться матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
06.06.2016 року ОСОБА_8 затримано в поряду ст.208 КПК України.
07.06.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
08 червня 2016 року старший слідчий СВ Житомирського ВП НП України в Житомирській області за погодженням з прокурором Житомирської місцевої прокуратури звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання на строк понад 5 років, він має нестійкі соціальні зв?язки, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2016 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під домашнім арештом, не знайшли свого підтвердження.
З журналу судового засідання та ухвали слідчого судді вбачається, що при розгляді клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою, був допитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, а також з?ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону були дотримані слідчим суддею.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що протягом розгляду клопотання було доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризику, але не доведено недостатність застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м?якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Крім того, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а вказане дає підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчиняти інші злочини, також слідчий суддя врахував його молодий вік та ту обставину, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, мешкає з матір?ю, час від часу неофіційно працює.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволені клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Враховуючи наведене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, за яких він просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом для скасування оскаржуваного рішення.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.
Керуючись ст.ст., 404, 407, 422, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без зміни.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді :