Справа №592/3473/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/945/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2016 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000627, стосовно ОСОБА_8 за ч.4 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.369 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

В мотивах до прийняття такого рішення, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт, всупереч вимог п.7 ч.2 ст.291 КПК України, не містить відомостей про розмір шкоди, завданої шахрайством, яке інкримінується ОСОБА_8 .

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування вказані не всі проведені в ході розслідування процесуальні дії та прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення. Також суд вказав, що в обвинувальному акті не зазначена службова особа, яка займає відповідальне становище, в інтересах якої діяла ОСОБА_8 та, що прокурором не виконані вимоги попередніх ухвал суду про повернення обвинувального акту та порушено строки досудового розслідування під час їх виконання.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , не погоджуючись з даним судовим рішенням, порушує питання про його скасування у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю фактичним обставинам кримінального провадження та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала суду про повернення обвинувального акта не містить жодних посилань, а також фактів невідповідності обвинувального акта, вимогам ст.291 КПК України, оскільки:

- твердження суду про відсутність розміру шахрайства із посиланням на примітку 1 ст.185 КК України, не відповідає вимогам ст.291 КПК України, і відсутність такого посилання жодним чином не може рахуватися як неконкретне обвинувачення;

- посилання суду на не зазначення в обвинувальному акті службової особи, яка займає відповідальне становище, в інтересах якої діяла ОСОБА_8 не відповідає фактичним обставинам, оскільки дана обставина зазначена на сторінці 15 обвинувального акту;

- посилання суду на порушення прокурором строку досудового розслідування під час виконання попередніх ухвалу суду про повернення обвинувальних актів є необґрунтованим, оскільки стадія досудового розслідування, відповідно до вимог закону, була закінчена 26.03.2015 року направленням обвинувального акту до суду, про що суд першої інстанції не міг не знати, а надання судом вказівок прокурору про вчинення певних слідчих чи інших процесуальних дій при поверненні судом обвинувального акта зі стадії підготовчого судового засідання є неправомірним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив зазначену ухвалу суду щодо ОСОБА_8 скасувати, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , які кожен окремо заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також містити відомості щодо дати та місця його складання та затвердження.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000627, він в цілому відповідає вимогам статті 291 КПК України, оскільки в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також зазначена правова кваліфікація цього правопорушення з посиланням на положення КК України. В обвинувальному акті сформульовано обвинувачення, зазначено фактичні обставини щодо часу та місця скоєння кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, виконано інші вимоги, встановлені статтею 291 КПК України.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК, оскільки у ньому всупереч вимог п.7 ч.2 ст.291 КПК України, не зазначено відомостей про розмір шкоди, завданої шахрайством, яке інкримінується ОСОБА_8 та в чому саме полягає ця шкода.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки в даному випадку, суд першої інстанції фактично надав оцінку об`єктивній стороні складу кримінального правопорушення, вийшовши за межі наданих суду повноважень на стадії підготовчого засідання.

Крім того, під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Щодо обґрунтування судового рішення про повернення обвинувального акта судом першої інстанції в зв`язку з тим, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування вказані не всі проведені в ході розслідування процесуальні дії та прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення, оскільки він не містить жодних відомостей про дати складання обвинувальних актів та відсутні відомості про процесуальні рішення прокурора відповідного рівня про продовження строку досудового розслідування, а також відсутня інформація про визнання особи потерпілою, то колегія суддів вважає такі висновки надуманими і безпідставними. Так, Закон, який передбачає складання реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме ст. 109 КПК України, не вимагає від слідчого чи прокурора містити (вказувати) в реєстрі матеріалів досудового слідства інформацію, про всі проведені ними процесуальні дії під час провадження досудового розслідування. Реєстр матеріалів досудового розслідування, складання якого і направлення до суду першої інстанції передбачено ст.ст. 109, 291 КПК України, за своїм змістом, є суто технічним документом, який направлений на полегшення вивчення судом матеріалів кримінального провадження та їх розгляду. Крім того, Закон не передбачає повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності чи неповноти додатків до обвинувального акту, а саме Реєстру матеріалів досудового розслідування матеріалів.

Не погоджується колегія суддів також і з висновком суду про повернення обвинувального акту прокурору з підстав відсутності серед кваліфікуючих ознак, які інкримінуються ОСОБА_8 , ознаки службової особи, яка займає особливо відповідальне становище, так як дане твердження також не відповідає фактичним обставинам.

Як вірно зазначив прокурор у своїй апеляційній скарзі, на сторінці 15 обвинувального акту вказано, що ОСОБА_8 обвинувачується у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому у особливо великих розмірах, підбурюванні на замах до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.369 КК України.

При цьому, на думку колегії суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з цих підстав, суд вийшов за межі компетенції суду на стадії підготовчого судового розгляду, бо мають ознаки оцінки доказів у провадженні, а такі докази щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації, наявності чи відсутності кваліфікуючих ознак підлягають дослідженню та оцінці лише в ході судового розгляду.

Що стосується посилань суду в ухвалі на невиконання прокурором попередніх ухвал про повернення обвинувальних актів, то колегія суддів також вважає їх надуманими, оскільки суд першої інстанції не вказав, які саме ухвали він мав на увазі та в якій частині вони не були виконані прокурором.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на передчасність висновку суду першої інстанції щодо порушення прокурором вимог ст. 219 КПК України (строки досудового розслідування), в тій частині, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 ухвалами суду неодноразово повертався прокурору, та повторно направлявся до суду, однак цей обвинувальний акт разом з реєстром не містить постанови щодо продовження строків досудового розслідування або посилання на цю постанову, що судом першої інстанції розцінюється як порушення вимог КПК та в сукупності з іншими недоліками є підставою для повернення обвинувального акту.

Передчасність такого висновку колегія суддів вбачає в тому, що лише при дослідженні цих матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду суд і зможе перевірити, чи в межах встановлених законом строків проводилося досудове слідство, та приймались процесуальні рішення та дії, дати цьому оцінку та прийняти засноване на законі рішення.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону в частині повернення обвинувального акту прокурору, тобто судом першої інстанції було допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до положень статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції не може вважатися чинною і підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2016 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000627, стосовно ОСОБА_8 за ч.4 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.369 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд у Зарічному районному суді м. Суми зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.