УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Слідчий звернувся із указаним клопотанням, в якому послався на те, що 23.09.2016 близько 11 години 40 хвилин, ОСОБА_5 , перебував за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 87, де побачив магазин з мобільними телефонами. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення одного із мобільних телефонів у вказаному магазині.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин підійшов до вітрини у вказаному магазині та попросив продавця магазину ОСОБА_7 щоб остання надала йому мобільний телефон марки «Бравіс», моделі «А401», у корпусі білого кольору та чохол до нього синього кольору марки «Фліп ковер», на що остання погодилась та надала з вітрини ОСОБА_5 вищевказаний мобільний телефон та чохол до нього. В свою чергу ОСОБА_8 , взявши мобільний телефон з чохлом та утримуючи його при собі, місце вчинення злочину залишив.
Таким чином, як вказує слідчий, ОСОБА_5 повторно, відкрито заволодів майном ОСОБА_7 , а саме: мобільним телефоном марки «Бравіс», моделі «А401», вартістю 1 250 грн. 00 коп., та чохлом до мобільного телефону марки «Фліп ковер», синього кольору, вартістю 51 грн. 19 коп., чим спричинив останній матеріальної шкоди на загальну суму 1 301 грн. 19 коп.
Підставою для внесення клопотання стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та встановлення ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав у ньому викладених, просили його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, офіційно одружений, на утриманні у нього перебувають двоє малолітніх дітей, у вчиненому щиро кається. Також ОСОБА_5 працює неофіційно та має постійне місце проживання. Крім цього адвокат зазначила, що її підзахисний не має наміру переховуватися від слідства, впливати на потерпілу чи вчиняти інші кримінальні правопорушення. Захисник звертала увагу на відсутність тяжких наслідків скоєного правопорушення та незначну майнову шкоду.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, з`ясувавши думку прокурора та слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку слідчого судді, прокурором не доведено, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, прокурор при обґрунтуванні необхідності обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилається у клопотанні, зокрема, на здобуття вагомих доказів вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину та відбуття останнім умовно-дострокового покарання тощо. Однак, обставини на які посилається прокурор не є безумовною підставою, з точки зору закону, для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як передбачає положення ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Проаналізувавши встановлені в судовому засіданні обставини справи, на переконання слідчого судді, прокурор не довів наявність серйозних підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім. За таких обставин в задоволенні поданого клопотання слід відмовити.
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначених в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), слідчий суддя, згідно положень ч.4 ст.194 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до положення ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 186, 187, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні клопотання відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 2 місяців, тобто до 15 грудня 2016 року включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце проживання АДРЕСА_1 із 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин у понеділок, вівторок, середу, четвер, п`ятницю, а також у вихідні суботу, неділю, святкові дні, протягом строку тримання під домашнім арештом без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
1) прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Любарського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Обов`язки на ОСОБА_5 покладено на строк до 15 грудня 2016 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дні його оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1