Справа № 130/553/15-к
Провадження №11-кп/772/7/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_11 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 7 липня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Жмеринка, мешканець АДРЕСА_1 , неодружений, непрацюючий, з вищою освітою, раніше не судимий
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, з призначенням покарання у виді трьох років обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 500 гривень у відшкодування моральної шкоди, 7500 гривень витрат на правову допомогу, 50 гривень судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 193,6 грн. судового збору.
В задоволенні решти позову відмовлено.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 , перебуваючи з ОСОБА_10 в неприязних відносинах, 09.04.2013 року звернувся до Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області з заявою про те, що ОСОБА_10 та невідомі йому особи скоїли відносно нього кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
Вказаний в заяві факт вимагання ОСОБА_10 та невідомими особами грошей у ОСОБА_7 10.04.2013 року внесено до ЄДРДР за №000435 за ч. 2 ст. 189 КК України та слідчим відділенням Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області розпочато досудове розслідування.
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 14.05.2013 року ОСОБА_7 , перебуваючи в службовому кабінеті слідчого СВ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_12 , за адресою м.Жмеринка, вул. Леніна, 58, під час надання показань в якості потерпілого з 09.40 по 10.25 год., будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, діючи з прямим умислом, який спрямований на завідомо неправдиві показання потерпілого під час проведення досудового розслідування, з корисливого мотиву, з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за невиконання умов договору позики від 14.03.2011 року, укладеного з ОСОБА_10 , відповідно до якого він повинен був повернути останньому гроші в сумі 87500 грн. та який звернувся до Вінницького міського суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_7 боргу, надав завідомо неправдиві показання, якими обвинуватив ОСОБА_10 у вчиненні відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
Зокрема під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_7 вказав, що 14.03.2011 року зустрівся з ОСОБА_10 та двома невідомими особами в м.Вінниці, де останні шляхом погроз фізичною розправою, змусили його піти разом із ОСОБА_10 до нотаріуса та підписати договір позики грошей в сумі 87500 грн.
Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиві показання потерпілого під час проведення досудового розслідування та обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого з корисливих мотивів, ОСОБА_7 12.07.2013 року перебуваючи в приміщенні Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області, під час допиту його в якості потерпілого заступником Жмеринського міжрайпрокурора ОСОБА_13 , з 10.00 по 10.55 год., будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, діючи з прямим умислом, з корисливого мотиву, з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за невиконання умов договору позики від 14.03.2011 року укладеного із ОСОБА_10 , відповідно до якого він повинен був повернути останньому гроші в сумі 87500 грн. та який звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_7 боргу, надав завідомо неправдиві показання, якими обвинуватив ОСОБА_10 у вчиненні відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
Зокрема, під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_7 вказав, що 14.03.2011 року на вимогу ОСОБА_10 зустрівся із ним та двома невідомими особами в м.Вінниці, де останні шляхом погроз фізичною розправою, змусили його піти разом з ОСОБА_10 до нотаріуса та підписати договір позики грошей в сумі 87500 грн.
Під час досудового розслідування, обставини повідомлені ОСОБА_7 під час допитів його в якості потерпілого не знайшли свого підтвердження, спростовані зібраними матеріалами, тому за наслідками проведеного досудового розслідування 17.07.2013 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000435 від 10.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю події кримінального правопорушення.
Постанова про закриття даного кримінального провадження залишена в силі Жмеринським міськрайонним судом та Апеляційним судом Вінницької області після оскарження ОСОБА_7 .
Не погодившись з вироком суду подали апеляційну скарги:

-потерпілий ОСОБА_10 просить скасувати вирок в частині призначення покарання, постановити новий вирок та призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що суд допустив порушення процесуального законодавства під час здійснення судового провадження, не з`ясував усіх обставин справи, не надав жодної оцінки доказам, наданим стороною захисту, знімав питання захисту, чим порушив вимоги змагальності та свободи у поданні доказів та доведення їх переконливості. Вказує на відсутність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, недопустимість доказів зібраних під час досудового розслідування та досліджених під час судового розгляду.

-обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким виправдати його за ч. 2 ст. 384 КК України. Вважає, що судом допущено неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.

-прокурор ОСОБА_11 просить скасувати вирок частково внаслідок невідповідності призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційній скарги та заперечили проти апеляційних скарг сторони обвинувачення, представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги потерпілого, прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги прокурора ОСОБА_11 та заперечення проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, і зробив обґрунтований висновок про доведеність його вини. Так, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, за який його визнано винуватим, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , який суду показав, що він знайомий із ОСОБА_7 з 2007-2008 років, були в хороших відносинах. 09.04.2013 року ОСОБА_7 подав заяву до Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке було внесено до ЄРДР за №000435 та надалі закрито за відсутністю події кримінального правопорушення. ОСОБА_7 позичив в потерпілого 87500 грн. та щоб не повертати вказані кошти написав вказану заяву про вимагання коштів. Протягом двох років з часу підписання договору позики та до звернення 29.03.2013 року ОСОБА_10 із позовом до суду про стягнення коштів за договором позики ОСОБА_7 нікуди не звертався, а звернувся лише після отримання позову із суду.
- поясненнями свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що він працює оперуповноваженим Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області та був в складі оперативної групи. У 2013 році ОСОБА_7 написав заяву про злочин, яку свідок зареєстрував в ЄРДР. Надалі свідок здійснював досудове розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_7 , допитував його в якості потерпілого. В заяві та показах ОСОБА_7 пояснював, що в м.Вінниці в нього невідомі особи вимагали кошти з погрозою застосування фізичного насильства. За результатом досудового розслідування було прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину. Показання ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження, підстав для притягнення ОСОБА_10 до відповідальності не було встановлено.
- поясненнями свідка ОСОБА_14 , який показав, що він працює заступником Жмеринського міжрайонного прокурора та здійснював процесуальне керівництво за заявою ОСОБА_7 про вимагання у нього коштів ОСОБА_10 на підставі ст. 36 КПК України. Після скасування постанови слідчого ОСОБА_12 та оскільки ОСОБА_10 є працівником прокуратури йому було доручено здійснювати слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні. Свідком було встановлено, що заява не відповідає дійсності, тому він виніс постанову про закриття кримінального провадження.
- копією витягу з ЄДРДР № 00000435 (т.1 а.с.174), що виготовлений 11.04.2013 року, з якої вбачається внесення слідчим ОСОБА_12 10.04.2013 року за заявою ОСОБА_7 від 09.04.2013 року відомостей по факту вимагання у нього грошей в сумі 87500 грн. ОСОБА_10 , що кваліфіковано за ч.2 ст. 189 КК України;
- копією заяви ОСОБА_7 від 08.04.2013 року, зареєстрованою у Жмеринському РВ УМВС України у Вінницькій області 09.04.2013 року в межах кримінального провадження № 00000435, згідно якої ОСОБА_7 повідомляв про вчинене кримінальне правопорушення 14.03.2011 року відносно нього ОСОБА_10 та двома невідомими чоловіками в м.Вінниці у виді психологічного тиску з метою підписання у нотаріуса договору позики 87500 грн. (т.1 а.с. 175, 151).
- копією протоколу від 14.05.2013 року допиту потерпілого ОСОБА_7 (т.1 а.с.177-178) в межах кримінального провадження №00000435, з якого вбачається, що в ході досудового розслідування, 14.05.2013 року ОСОБА_7 , перебуваючи в службовому кабінеті слідчого СВ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_12 , під час надання показань в якості потерпілого, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, дав покази, якими обвинуватив ОСОБА_10 у вчиненні відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Зокрема під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_7 показав, що 14.03.2011 року зустрівся з ОСОБА_10 та двома невідомими особами в м.Вінниці, де останні шляхом погроз фізичною розправою, змусили його піти разом із ОСОБА_10 до нотаріуса та підписати договір позики грошей в сумі 87500 грн.;
- копією протоколу від 12.07.2013 року допиту потерпілого ОСОБА_7 (т.1 а.с.194-196) в межах кримінального провадження №00000435, згідно якого в ході досудового розслідування, 12.07.2013 року ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області, під час допиту його в якості потерпілого заступником Жмеринського міжрайонного прокурора ОСОБА_13 , з 10.00 по 10.55 год., будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України, надав показання, якими обвинуватив ОСОБА_10 у вчиненні відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Зокрема, під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_7 вказав, що 14.03.2011 року на вимогу ОСОБА_10 зустрівся із ним та двома невідомими особами в м.Вінниці, де останні шляхом погроз фізичною розправою, змусили його піти разом з ОСОБА_10 до нотаріуса та підписати договір позики грошей в сумі 87500 грн. При цьому ОСОБА_7 вперше повідомив орієнтовну модель «Легасі» автомобіля марки «Субару», яким під`їхав ОСОБА_10 та невідомі особи, повідомив, що описати невідомих осіб, які були із ОСОБА_10 не може, жодним чином не повідомив про застосування до нього фізичного насильства та про ушкодження будь-яких органів;
- копією постанови про закриття кримінального провадження №00000435 (т.1 а.с.200-203,) від 17.07.2013 року, що винесена заступником Жмеринського міськрайонного прокурора ОСОБА_14 , з якої вбачається, що під час досудового розслідування, обставини повідомлені ОСОБА_7 під час допиту його в якості потерпілого про факт вимагання грошей 14.03.2011 року ОСОБА_10 у ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження, тому за наслідками проведеного досудового розслідування кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000435 від 10.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю події кримінального правопорушення. При цьому в дослідженій постанові проаналізовано в сукупності покази потерпілого ОСОБА_7 , покази свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , звернення із заявою про вимагання грошей ОСОБА_7 лише через два роки після події злочину, звернення до правоохоронних органів із заявою про злочин 09.04.2013 року після звернення ОСОБА_10 із позовом до суду, відкриття провадження та призначення судового розгляду на 05.04.2013 року;
- копією ухвали слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09.08.2013 року (т.1 а.с.204-205), з якої вбачається, що в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження №00000435 від 17.07.2013 року, що винесена заступником Жмеринського міжрайонного прокурора ОСОБА_14 за ч.2 ст. 189 КК України відмовлено;
- копією ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 19.08.2013 року, якою залишено без змін ухвалу слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09.08.2013 року (т.1 а.с.128),
- заявою ОСОБА_10 від 14.10.2013 року (т.1 а.с.143-149) про внесення до ЄДРДР відомостей за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, що передбачені ст. 383 ч. 2 та ст. 384 ч. 2 КК України;
- копією договору позики, що посвідчений 14.03.2011 року приватним нотаріусом ОСОБА_15 Вінницького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №402, з якого вбачається, що укладення договору позики між ОСОБА_10 (позикодавець) та ОСОБА_7 (позичальник) на суму 87500 грн. строком до 14.03.2013 року, передачу грошей здійснено до підписання договору, волевиявлення сторін договору є вільним, відповідає їх внутрішній волі;
- копією рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2013 року (т.1 а.с.130-132), яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10.09.2013 року (т.1 а.с.133-134), про задоволення позовних вимог ОСОБА_10 та стягнення із ОСОБА_7 87500 грн. боргу за договором позики від 14.03.2011 року та 16420, 72 грн. відсотків, а також судових витрат.
На думку апеляційного суду, викладені у вироку та досліджені в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу інкримінального йому злочину та доведеності його вини у вчиненні цього злочину.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку, і вважає, що вони у своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд критично ставиться до доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про його невинуватість в інкримінованому злочині і вважає їх такими, що викладені виключно ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Слід зазначити, що обвинуваченим ОСОБА_7 та стороною захисту не доведено суду правдивість та достовірність показів обвинуваченого ОСОБА_7 наданих в ході досудового розслідування кримінального провадження № 00000435.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи адвоката ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду.

Крім того, положення ч. 3 ст. 404 КПК України встановлено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що саме вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 у своїх апеляційних скаргах та під час апеляційного розгляду не зверталися з будь-якими клопотаннями про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України унеможливлює таке дослідження судом апеляційної інстанції за власної ініціативи.

Доводи адвоката ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі, щодо скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції є необґрунтованими.

Стаття 415 КПК України містить чіткий перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а саме якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Жодної з підстав, передбаченої ст. 415 КПК України, суд не знаходить.

Крім того, між адвокатом ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 виникла колізія щодо апеляційних вимог, яку вони не змогли усунути при апеляційному розгляді.

Доводи прокурора та потерпілого ОСОБА_10 , викладені в апеляційних скаргах, щодо м`якості призначеного покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає непереконливими.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при призначені покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 384 ч. 2 КК України, віднесене до категорії середньої тяжкості.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується, його молодий вік та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді трьох років обмеження волі з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та обтяжень, передбачених ст. 76 КК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його невинуватості, адвоката ОСОБА_8 щодо призначення нового розгляду в суді першої інстанції, прокурора та потерпілого щодо м`якості призначеного покарання, є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 7 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який утримується під вартою в іншому кримінальному провадженні, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:(підписи)
Згідно оригіналу.
Суддя: