Справа № 182/8146/15-к
Провадження № 1-кп/0182/180/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0003380 стосовно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня-спеціальна, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта вища, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 20.01.2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання, з іспитовим строком 1 рік,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 06.10.2015 року, приблизно о 01.00 год. знаходилися в м. Нікополі по пр. Трубників, де у них виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 та ОСОБА_4 06.10.2015 року, приблизно о 03.00 год., за попередньою змовою між собою, діючи з єдиним наміром в досягненні єдиного результату підійшли до будинку АДРЕСА_4 , де в підвальному приміщенні знаходиться комора, яка належить ОСОБА_9 .. ОСОБА_3 , за допомогою лома, який він приніс з собою, відігнув двері, а ОСОБА_4 потягнув їх на себе, тим самим зламавши замок вхідних дверей, проникли в середину комори, яка знаходиться у вказаному будинку, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, викрали належний ОСОБА_9 електродвигун Аир 63 В6, вартістю 700 грн.; металеві тиски, вартістю 500 грн., мідний кабель перерізом 2,5 мм., довжиною 35 м., вартістю 350 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 1 550 грн. З місця злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що 06.10.2015 року гуляв з ОСОБА_4 по місту. Прийшли до будинку АДРЕСА_4 . Зайшли у підвальне приміщення. Побачили, що двері до комори були відігнуті. Заглянули та побачили у приміщенні метал. Вирішили його викрасти. Двері відкрити за допомогою лому. Взяли електродвигун, металеві тиски та мідний кабель. Все викрадене у них працівники міліції вилучили. У скоєному щиро кається. Потерпілому відшкодували спричинену матеріальну шкоду. У зв`язку зі скрутним фінансовим положенням вирішив вчинити крадіжку. Просив суворо не карати його.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що 06.10.2015 року гуляв з ОСОБА_3 по місту. Прийшли до будинку АДРЕСА_4 . Зайшли у підвальне приміщення. Побачили, що двері до комори були відігнуті. Вдома у ОСОБА_3 взяли лом яким відкрили двері. Взяли електродвигун, металеві тиски та мідний кабель. Все викрадене працівники міліції вилучили. У скоєному щиро кається. Потерпілому відшкодували спричинену матеріальну шкоду. У зв`язку зі скрутним фінансовим положенням вирішив вчинити крадіжку. Просив суворо не карати його.
Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Претензій матеріального характеру не має. Цивільний позов заявляти не буде.
Винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені у судовому засіданні:
- протоколом огляду місця події вiд 06.10.2015 р., відповідно до якого об`єктом огляду є приміщення підвалу, розташованого під багатоповерховим будинком АДРЕСА_4 (а.к.п. 18);
- постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 23.10.2015 року. Вилучені у ОСОБА_3 : електродвигун, металеві тиски та мідний кабель визнано та приєднано до кримінального провадження в якості речового доказу та передано на зберігання потерплому ОСОБА_9 (а.к.п.34);

- розпискою потерпілого ОСОБА_9 про отримання ним на зберігання металевих тисків сірого кольору, електродвигуна синього кольору та мідної проволоки (а.к.п. 35).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинувачених повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинувачених винуватими у вчиненні кримінального злочину, за яким вони обвинувачуються.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченим, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином. Стосовно відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений,раніше не притягався до кримінальної відповідальності,має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Стосовно відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений,на момент вчинення злочину не притягався до кримінальної відповідальності,має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

До обставини, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, суд відносить визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання обом обвинуваченим має бути обрано в межах санкції статті за якою кваліфіковано їх дії у вигляді позбавлення волі, але в зв`язку з визнанням вини, щирим каяттям та активним сприянням у розкритті злочину, суд вважає за можливе застосувати до обох обвинувачених ст. 75 КК України, тобто призначити покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін 1 рік.
На підставі п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_4 а визнати винуватим у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України остаточну мері покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення покарання по вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2016 року, більш суворим покаранням по даному вироку в виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін 2 роки.

На підставі п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Речові докази: металеві тиски, електродвигун, мідну проволоку, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , залишити у користуванні потерпілого.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :