Справа №490/2024/16-к 24.03.2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
заявник ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.03.2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 від 20.02.2016 року про закриття кримінального провадження відмовлено.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погоджуючись з рішенням слідчого суді, ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що ухвала є незаконною через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що ухвала слідчого судді датована 18.12.2016 року, що у мотивувальній частині зазначено про звернення його ( ОСОБА_5 ) до прокуратури Миколаївської області 01.10.2016 року, хоча фактично 01.10.2015 року, що в ухвалі допущена граматична помилка при написанні прізвища ОСОБА_8 , що у мотивувальній частині ухвали зазначено, що відомості до ЄРДР внесені за скаргою (а не за заявою) ОСОБА_5 . Зазначене, на думку апелянта, свідчить про допущену слідчим суддею службову недбалість.
Посилається на те, що слідчий суддя під час судового розгляду, що відбувся 18.03.2016 року, не надав належної оцінки обставинам, зазначеним в його скарзі на постанову слідчого, не навів належні і достатні мотиви прийнятого рішення.
Посилається на те, що попередня постанова слідчого від 30.12.2015 року скасована, але слідчий не виконав вимоги суду та не провів належні слідчі (розшукові) дії.
Вважає безпідставним посилання слідчого судді, що під час досудового розслідування він відмовився від надання показань, оскільки слідчий намагався допитати його в якості свідка, що є невірним, оскільки він є потерпілим. Він дійсно відмовився від допиту, але слідчий не прийняв від нього письмові показання як потерпілого.
Оспорює посилання слідчого судді на те, що було предметом досудового розслідування, та вважає, що фактично досудове розслідування по його заяві проведено не повно та не об`єктивно, оскільки не допитані свідки, яким відомі обставини вчинення злочину ОСОБА_9 .
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 від 20.02.2016 року, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_5 відмовився надавати пояснення щодо відомих йому обставин про вчинення злочину, а тому слідчий мав перевірити обставини, викладені в його заяві від 01.10.2015 року, надати оцінку наявності чи відсутності складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України, в діях працівників міліції та надати юридичну оцінку іншим правопорушенням, якщо вони будуть встановлені в ході досудового розслідування.
За висновком слідчого судді, слідчим прокуратури прийнято вірне рішення про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_5 , оскільки повідомлення останнього щодо зловживання працівниками Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївської області своїми повноваженнями, свого підтвердження в ході досудового слідства не знайшло, слідчим були виконані всі необхідні дії, спрямовані на проведення перевірки заяви про вчинені злочини, і в ході досудового слідства не здобуто доказів, які б могли свідчити про наявність інших складів злочину.
Слідчий суддя також послався на те, що така процесуальна діяльність слідчих щодо відмови у повідомленні про підозру, проведення обшуку, обрання запобіжного заходу, проведення негласних слідчих дій, допиту свідків та інше, без наявності доказів щодо злочинної змови слідчих з третіми особами, не може утворювати складу злочину, передбаченого ст. 364, 365, 367 К К України, а будь-які питання щодо тривалості проведення досудового розслідування, за відсутності ознак злочинної змови слідчого з третіми особами, має вирішуватися згідно з вимогами ст. 308 КПК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
01 жовтня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до прокуратури Миколаївської області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364, 365, 367, 368, 368-2, 382, 396 КК України, службовими особами Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївської області при розслідуванні кримінального провадження, в якому він є потерпілим.
Згідно постанови слідчого прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 від 20 лютого 2016 року, кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 364 ч.1 КК України, в діях колишніх працівників Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївської області ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 .
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
В свою чергу, слідчий суддя, розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого від 20.02.2016 року, теж належним чином мотивував прийняте рішення, навівши достатні мотиви, з яких підстав подана ОСОБА_5 скарга є необґрунтованою, що позбавляє наведені з цього приводу доводи апелянта.
Як вбачається зі змісту заяви від 01.10.2015 року, ОСОБА_5 зазначив, що слідчі Ленінського РВ ММУ УМВС України, що розслідують кримінальне провадження за його заявою, не вжили заходів щодо вилучення у ОСОБА_9 майна, що протягом 54 днів допитали лише 1 свідка з 21, та іншим чином намагаються затягнути розслідування. Крім того, зазначено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 повідомили йому ( ОСОБА_5 ), що розслідування вчиненого ОСОБА_9 грабежу проводитися не буде, і до суду жодна справ не дійде.
Проте, зазначені у заяві ОСОБА_5 обставини не знайшли підтвердження під час досудового розслідування.
Однак, у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_5 потерпілим не визнаний. Як слідує з його пояснень при апеляційному розгляді, слідчий не бажав прийняти його письмові пояснення, і апелянт визнав, що письмові пояснення не подав (поштою або через канцелярію).
Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться розписки ОСОБА_5 про отримання від слідчого повістки на 16.11.2015 року та 19.11.2015 року, та рапорти слідчого про відмову ОСОБА_5 надати письмові пояснення при явці останнього 16.11.2015 року та про його неявку до слідчого 19.11.2015 року.
Таким чином, при досудовому розслідуванні допитані всі особи, на яких послався заявник, а також усі особи, що були причетні до розслідування кримінального провадження та реєстрації заяв ОСОБА_5 до ЄРДР.
Отже, слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_5 від 01.10.2015 року не знайшла підтвердження при проведенні досудового розслідування, слідчим були виконані всі необхідні дії, спрямовані на проведення перевірки заяви про вчинені злочини, і в ході досудового слідства не здобуто доказів, які б могли свідчити про наявність інших складів злочину.
Слідчий суддя також вірно зазначив, що така процесуальна діяльність слідчих щодо відмови у повідомленні про підозру, проведення обшуку, обрання запобіжного заходу, проведення негласних слідчих дій, допиту свідків не може утворювати складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України, а будь-які питання щодо тривалості проведення досудового розслідування, має вирішуватися згідно з вимогами ст. 308 КПК України.
Як слідує з наданих матеріалів, попередня постанова слідчого від 30.12.2015 року скасована слідчим суддею, оскільки в резолютивній частині не було конкретно зазначено, в діях яких саме працівників міліції відсутній склад кримінального правопорушення, та надана вказівка при досудовому розслідуванні допитати слідчих, на яких посилається ОСОБА_5 .
Ці вказівки слідчого судді виконані в повному обсязі, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться протоколи допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які здійснені 20.02.2016 року. Крім того, в резолютивній частині оскаржуваної постанови слідчого від 20.02.2016 року зазначено коло осіб, в діях яких не встановлений склад кримінального правопорушення.
Хоча ухвала слідчого судді датована 18.12.2016 року, але, як свідчить журнал судового засідання, ухвала оголошена 18.03.2016 року, про що і зазначає ОСОБА_5 в апеляційній скарзі. Крім того, слідчим суддею допущена помилка при написанні прізвища ОСОБА_9 та у мотивувальній частині ухвали зазначено, що відомості до ЄРДР внесені за скаргою (а не за заявою) ОСОБА_5 . Але, допущені слідчим суддею описки не змінюють суті прийнятого рішення, і не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, як вважає апелянт.
Крім того, є вигаданими доводи апелянта про невірне посилання слідчого судді на дату заяви ОСОБА_5 , з якою він звернувся до прокуратури Миколаївської області, оскільки як у рішенні суду, так і в доданої апелянтом копії ухвали слідчого судді, ця дата вказана вірно - 01.10.2015 року.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийняв правильне рішення, відмовивши у задоволенні скарги ОСОБА_5 , оскільки постанова слідчого відповідає вимогам КПК та ґрунтується на наявних у кримінальному провадженні доказах, і в ході досудового розслідування повно та об`єктивно перевірені доводи, викладені в заяві ОСОБА_5 від 01.10.2015 року.
Тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 407 ч.3, 422 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3