Дата документу Справа № 310/778/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1253/16
Єдиний унікальний № 310/778/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.186 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000264, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 (з урахуванням доповнення) на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 травня 2016 рокувідносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянська Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зі слів працював неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 04.12.2007р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

2) 19.05.2010р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

3) 09.08.2011р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 06.01.2015р. умовно-достроково на невідбутий строком 1 рік 4 місяці 22 дні,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ст.128 КК України,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути вирок щодо нього, посилаючись на те, що під час вчинення злочинів він спиртні напої не вживав, а вжив вже після скоєного, потерпілу не переслідував та насилля до неї не застосував, а також не бачив, що потерпіла є особою похилого віку. Свідок ОСОБА_9 дав неправдиві покази про те, що чув крик потерпілої, оскільки в той момент, коли він втік із сумкою потерпілої, остання не кричала. Крім того зазначив, що, враховуючи темну добу пору, двір потерпілої, який покритий не рівним асфальтним покриттям, там може впасти не тільки людина похилого віку, а й важко пройти і молодій людині. Слідчий експеримент не в повному обсязі зафіксовано на відео зйомку, оскільки не видно де та як саме його було затримано.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений зазначає про наявність нововиявлених обставин, оскільки необхідно провести впізнання свідка ОСОБА_10 , який був заявлений потерпілою.
Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено:
- за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- за ст.128 КК України до 1 року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1,4 ст.71, ч.4 ст.81 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.08.2011р., остаточно призначено 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислюється з 20.01.2016р. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін та продовжений до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 975,45 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 250 грн., а всього 1225,45 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 8000,0 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на суму 384 грн.
Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 19.01.2016р., приблизно о 18 годині, знаходячись біля будинку № 115 по вул. Дюміна в м. Бердянську Запорізької області, ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна підбіг до ОСОБА_11 , 1946 року народження, зі спини та застосувавши до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, наніс їй один удар рукою в область потилиці. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, штовхнув потерпілу ОСОБА_11 у спину, внаслідок чого вона, не втримавшись на ногах, впала на землю.

Скориставшись цим, ОСОБА_7 рукою схопив сумку, яку тримала в правій руці потерпіла ОСОБА_11 та застосувавши фізичну силу, шляхом ривку вихопив належну потерпілій жіночу сумку, в якій знаходилося належне їй майно та документи. Після цього ОСОБА_7 з викраденим майном втік з місця скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1041 грн.

Крім того, 19.01.2016р., приблизно о 18 годині, знаходячись біля будинку № 115 по вул. Дюміна в м. Бердянську Запорізької області, ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, під час відкритого викрадення майна у ОСОБА_11 , 1946 року народження, проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, хоча в силу достатнього життєвого досвіду повинен був і міг їх передбачити, умисно штовхнув потерпілу ОСОБА_11 двома руками в спину, від чого ОСОБА_11 не втрималась на ногах та впала на землю, вдарившись при цьому лівою рукою та головою об бетонне покриття, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_11 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 47 від 25.01.2016р., отримала тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин в області лівого ліктьового суглобу, закритого перелому лівого ліктьового відростка зі зміщенням, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не супроводжувалися небезпечними для життя явищами та які спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день).

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вважав, що судове рішення необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимогст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги вказаної норми закону повністю дотримані судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильствам, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, а також необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ст.128 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах.

Зокрема, з показань потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що 19.01.2016р., о 18 годині, вона поверталась додому, тримаючи у своїх руках належні їй речі - пакет з продуктами та жіночу сумку, в якій знаходилися гаманець з 241 грн., купюрами номіналом 100, 50, 20, 10 грн. та іншими дрібними купюрами, дві пари окулярів, старий гаманець зі шкірозамінника коричневого кольору, оформлені на її ім`я документи - пенсійне посвідчення та посвідчення ветерана праці, мобільний телефон «Нокіа» з сім-картами мобільних операторів «МТС» та «Київстар», на рахунку яких знаходилися грошові кошти, карта пам`яті, різні дисконтні картки для магазинів та аптек та квитанції про сплату комунальних послуг.

Коли вона дійшла до вхідної двері свого під`їзду в будинку АДРЕСА_2 , то почула ззаду швидке шуршання ніг, після чого одразу отримала сильний удар у потилицю, але він прийшовся у надіту на неї шапку, тому вона утрималась на ногах та тут же її штовхнули у спину, внаслідок чого вона, не втримавшись на ногах, впала вперед та ударилась об бетонну плиту лівою рукою та обличчям. При падінні з її голови злетіла її шапка, але свідомість вона не втратила, вона від болю впустила з лівої руки пакет з продуктами, а свою жіночу сумку продовжувала утримувати. Але, коли вона впала нападник схватив за ручки її сумку та ривком вихопив її і одразу втік з двору за кут її будинку на вулицю, і вона побачила лише його силует.

Обличчя нападника вона не бачила, оскільки той напав на неї з-за її спини. Одразу піднявшись і залишивши на місті скоєння злочину свою шапку та пакет з продуктами, вона побігла за нападником на проїзну частину дороги на вулицю Дюміна і стала звати на допомогу.

Одразу до неї підійшов незнайомий хлопець, якому вона все розповіла і попросила його допомогти затримати грабіжника, а незнайома дівчина показала напрямок, куди той побіг. Цей хлопець також побіг за нападником, який забіг у двір житлового будинку АДРЕСА_3 , але він зник з поля зору і тому його не наздогнали. Коли вона йшла по вулиці Червоній у бік, куди побіг нападник, вона зустріла постових поліцейських, яким все розповіла про її ограбування.

Вона наполягала на тому, що коли вона підійшла до вхідної двері її під`їзду, пакет з продуктами та свою жіночу сумку вона на землю не ставила і до нанесення нападником їй удару у голову, штовхання її у спину і її падіння, вона утримувала свої речі у руках, хоча в той день погода була суха, без осадків.

Вхідні двері її під`їзду на замок не закриваються, домофон відсутній і перед тим, як входити у свій під`їзд, і взагалі вона ніколи не кладе свої речі на землю. Коли вона йшла, то помітила один і той же силует людини, яка тривалий час йшла за нею, і тому вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 йшов за нею «по пятам», при цьому, дійшов за нею до її під`їзду, повернувши декілька разів з вулиці. Всі належні їй вищезазначені речі, крім грошей в сумі 100 грн., їй повернуті працівниками поліції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що приблизно у середині січня 2016 року, приблизно о 18 годині він знаходився біля будинку автошколи, неподалік проїзної частини дороги по вул. Дюміна в м. Бердянську Запорізької області, погода при цьому була суха без снігу та дощу, і в цей час почув жіночий крик про допомогу та лай собак. Коли підійшов ближче до тротуару, то побачив незнайому жінку з дитиною, яка йшла по тротуару, і в цей час швидким кроком з двору житлового будинку вийшла літнього віку незнайома жінка, яка плакала та трималась одною рукою за іншу свою руку, та повідомила, що у неї тільки що вкрали сумку з документами і спитала, чи не бачили вони куди втік злочинець.

В цей час жінка з дитиною обернулась до них та повідомила, що тільки що вона бачила, як хтось побіг між будинками та показала направлення, де він на відстані приблизно 100 м. побачив людину, яка убігала. Він одразу не роздумуючи побіг за цим чоловіком і коли він забіг у двір якогось будинку, то побачив незнайомого чоловіка, який вибігає з двору і в його руках знаходиться сумка світлого кольору. Цей чоловік був худорлявої статури, зростом близько 170 см, був одягнений в усе чорного кольору, у тому числі на ньому були спортивні брюки чорного кольору. Коли побіг за ним, то голосно крикнув: «Стояти!», і у цей момент втікаючий чоловік впав, але швидко піднявся і побіг далі. Добігши до кінця двору, він побачив, що втікаючий чоловік біжить по вул. Енгельса до двору п`ятиповерхового будинку і при цьому, в руці він тримає сумку. Він побіг за ним у вказаний двір, але там нікого не побачив і став повертатися назад і на вулиці Енгельса зустрів ту ж літню жінку, яка просила про допомогу і з нею ще двоє незнайомих йому чоловіків, яким розповів про побачене. Він знову з ними повернувся в двір п`ятиповерхового будинку, де вони разом шукали нападника та належну жінці сумку, яку вважали той міг викинути, але не знайшли, тому він повернувся до автошколи, куди під`їхали працівники поліції.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_9 , винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- витягами з кримінального провадження № 0000264 про внесення 19.01.2016р. та 29.01.2016р. до ЄРДР повідомлення потерпілої ОСОБА_11 про скоєні відносно неї злочини, передбачені ч.2 ст. 186, ст. 128 КК України, при обставинах, які зазначені у вироку (а.п. 42);

- протоколом огляду місця події від 19.01.2016р. з фототаблицею до нього - ділянки місцевості розміром 2x2м., яка розташована в 0,5м. від входу у під`їзд № 1 будинку АДРЕСА_2 . Вказана ділянка має цементну поверхню з щілинами, інших слідів, речей та предметів не виявлено (а.п. 44, 45);

- протоколами огляду місця події від 19.01.2016р. та 21.01.2016р. з фототаблицею до них - ділянки місцевості розміром 2x2м., яка розташована в 7м. від вхідної калитки будинку АДРЕСА_1 . На вказаній ділянці знаходиться гр-н ОСОБА_12 , у якого в руках знаходиться жіноча сумка бежевого кольору, яку з його слів він підібрав біля будинку АДРЕСА_3 біля лавок. У даній сумці було виявлено наступні речі та документи: мобільний телефон «Nokia 200» (ІМЕІ №1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ№2: НОМЕР_2 ); сім-картку «МТС»; сім-картку «Київстар»; карту пам`яті Micro SD об`ємом 128 МБ; чохол для мобільного телефону, брелок у вигляді «сонечка»; блокнот; аркуші паперу з рукописними записами, 5 стрічок лейкопластиру; білет на потяг; пакет з аркушами паперу; двоє окулярів; чохол для окулярів; пластина з таблетками «Корвалтаб»; дерев`яний гребінець; пакет з печивом; три ключі на кільці, з двома брелоками; гаманець; грошові кошти в сумі 141 грн.; дисконтні картки «Сільпо», «Watson», «EVA», «Аптека низьких цін», «АМСТОР»; пенсійне посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_11 ; посвідчення «ветеран праці», видане на ім`я ОСОБА_11 (а.п. 46-48; 74-85);

- протоколом огляду місця події від 19.01.2016р., під час якої у ОСОБА_7 було вилучено спортивні штани чорного кольору, на яких мається пошкодження тканини (а.п. 50);

- постановою від 28.01.2016р. про визнання оглянутих вище речей та документів, відповідно до протоколів огляду місця події від 19.01.2016р. та 26.01.2016р., речовими доказами (а.п. 86-88);

- висновком судової трасо логічної експертизи № 27 від 26.01.2016р., якою встановлено на поверхні чоловічих штанів, які були вилучені 19.01.2016р. у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маються чотири крізні пошкодження тканини, які були утворені в результаті розриву (а.п. 54-58);

- медичною довідкою № 28 від 19.01.2016р. з приємного відділення Бердянської міської лікарні про звернення в цей же день потерпілої ОСОБА_11 , 1946р. народження, за медичною допомогою з діагнозом - закритий перелом лівого ліктьового відростка зі зміщенням, в якій зазначені первісні пояснення хворої про те, що 19.01.2016р. о 18 годині вона була побита невідомою особою біля під`їзду свого будинку (а.п. 59);

- висновком судової медичної експертизи № 47 від 25.01.2016р., відповідно до якого у ОСОБА_11 мають місце тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин в області лівого ліктьового суглобу, закритого перелому лівого ліктьового відростка зі зміщенням, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не супроводжувалися небезпечними для життя явищами та які спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день); вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета, «тупих предметів», вірогідно в строк вказаний ОСОБА_11 в постанові - тобто 19.01.2016р. о 18 годині (а.п. 60-61);

- протоколом слідчого експерименту від 26.01.2016р. та фототаблицею його ходу, за участю потерпілої ОСОБА_11 , яка показала місце та пояснила обставини нанесення їй 19.01.2016р. о 18 годині тілесних ушкоджень невідомою особою біля її під`їзду будинку, де вона проживає, яка відкрито заволоділа належною потерпілій жіночою сумкою з її речами, та в результаті цього нападу вона отримала тілесні ушкодження, в тому числі закритий перелом лівого ліктьового відростка зі зміщенням (а.п. 62-72);

- висновком судової медичної експертизи № 52 від 27.01.2016р., відповідно до якого можливо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по механізму вказаному нею в момент проведення слідчого експерименту від 26.01.2016р. щодо обставин події від 19.01.2016р.(а.п. 73);

- висновком № 53 від 20.01.2016р. о 00 годин 05 хвилин щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого ОСОБА_7 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.п. 89);

- протоколом слідчого експерименту від 26.01.2016р. та відеозаписом його ходу, за участю підозрюваного ОСОБА_7 , який показав місце та пояснив обставини скоєння ним 19.01.2016р. приблизно о 18 годині відкритого заволодіння чужого майна - жіночої сумки у невідомої жінки, та заперечував факт нанесення потерпілій будь-яких ударів та її штовхання (а.п. 92-98).

Ретельно дослідивши наведені докази в їх сукупності, надавши їм всебічну, повну і об`єктивну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та вірно кваліфікував його дії за ст.ст. 128 та 186 ч.2 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 про те, що він потерпілу не переслідував та насилля до неї не застосував, а також не бачив, що потерпіла є особою похилого віку є безпідставними.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_7 не надав обґрунтованої відповіді навіщо у темному провулку, куди повернув «по нужді», не став справляти свої природні потреби, а пішов далі за потерпілою, пройшовши за нею ще приблизно 30-35 метрів, та для того щоб зайти у двір, де скоїв злочин, декілька разів повертав як у провулок та і за кут будинку, де пройшов ще майже 30 м. підбіг до потерпілої та скоїв відкрите викрадення у неї майна. При цьому обвинувачений не зміг пояснити, що про свою «нужду» він забув та справляти свої природні потреби перехотів як до скоєння грабежу, так і після його скоєння, коли став тікати з місця вчинення злочину, пробіг довгу дистанцію (від вулиці Дюміна до проспекту Перемоги) і до часу його затримання поліцією, протягом тривалого часу він, скриваючись від переслідуючих його громадян та потерпілої, зайшов до магазину, та знаходячись у стані, коли напередодні мав бажання справити природну потребу («нужду»), купив собі пляшку пива, яку розпив коли спостерігав за обстановкою на вулиці, де бачив потерпілу та інших громадян, які гналися за ним. Тобто дана обставина спростовує версію обвинуваченого, що умисел на скоєння злочину у нього виник одразу після того, як він побачив потерпілу у дворі будинку, куди він прослідував «по нужді», та підтверджує показання потерпілої, що у обвинуваченого виник умисел на грабіж заздалегідь до того часу, як вона повернула у провулок, який веде до її двору, тобто вона помітила, що хтось її переслідує ще під час того, коли вона йшла по вулиці, а потім непомітно для неї прослідував за нею у двір житлового будинку, декілька разів повертаючи за кути будинків, та відкрито заволодів її сумкою з її речами та грошима.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_7 , що під час скоєного ним грабежу він не наносив потерпілій удар рукою у потилицю та не штовхав її, суд критично сприймає заперечення обвинуваченого, що саме від його дій потерпіла упала на землю та отримала при цьому зазначені у вироку тілесні ушкодження, виходячи з наступного. Так, показання обвинуваченого повністю спростовуються послідовними та детальними показаннями потерпілої ОСОБА_11 , як під час досудового розслідування та судового розгляду, показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що одразу після того, як почув жіночий крик про допомогу, побачив потерпілу, яка вийшла з двору будинку, плакала та тримала однією рукою своєю іншу руку. Показання потерпілої повністю підтверджуються висновками судово-медичних експертиз, відповідно до яких потерпіла отримала тілесні ушкодження у зазначений нею строк та час - 19.01.2016р. о 18 годині, а також по механізму, вказаному нею в момент проведення слідчого експерименту від 26.01.2016р. щодо обставин події від 19.01.2016р.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має непогашені судимості за аналогічні злочини, які скоював тим же способом та з застосуванням відносно потерпілих такого ж виду насилля, скоїв нові злочини через нетривалий час після та під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, працює неофіційно та має формально задовільну характеристику з місця проживання.

Судом також враховано наявність обтяжуючих покарання обставин, а саме, вчинення злочину щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за дані злочини за своїм видом та розміром відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченого та досягненню мети, передбаченої ст. 50 ч.2 КК України.

За таких обставин вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, тому вирок слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення. Підстав для закриття провадження в ході апеляційного розгляду також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 (з урахуванням доповнення) залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4