АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001822 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Берегово, Закарпатської області, мадярки, громадянки України, не працюючої, ранішесудимої:

30.06.2009 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.1 ст.186 КК України до 6 місяців арешту;

19.12.2012 року Соломянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185,75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

24.07.2013 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185,71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, звільнена від відбування покарання 23.06.2014 року відповідно до ст.2 та 3 Закону України « Про амністію у 2014 році»,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_5

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Соломянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 100 КПК України вирішено питання щодо речових доказів у справі.

За вироком суду, обвинувачена ОСОБА_5 17.02.2016 року о 17 год.00 хв. перебуваючи в салоні тролейбусу № 27 на зупинці громадського транспорту «вул.Вадима Гетьмана» в м. Києві, який рухався по вул. В.Гетьмана в сторону пр. Відрадного в м.Києві, побачивши раніш не знайому їй дівчину, яка стояла поруч та тримала в руці свою жіночу сумку, вирішила повторно, таємно викрасти чуже майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою власного збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, таємно, із корисливих мотивів, повторно, розстібнула блискавку сумки та дістала гаманець чорного кольору, вартістю 300 грн, в якому знаходились грошові кошти в сумі 275 грн. купюрами номіналом 100 грн - 2 шт; 20 грн- 1 шт, 10 грн- 3 шт, 5 грн- 4 шт, 2 грн- 1 шт, 1 грн- 3 шт, 102 долари США купюрами номіналом 100 і 2 долари/ станом на 17.02.2016 року згідно курсу НБУ 1 долар США становить 27 грн.02 коп/, що складає 2756 грн.04 коп., дві банківські картки « Приватбанку», які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, флеш-накопичувач об`ємом 8 ГБ вартістю 100 грн, які належать потерпілій ОСОБА_8 , який в подальшому заховала собі в плащ і вийшла з тролейбусу № 27 на зупинці громадського транспорту « вул. Виборзька» по вул. Виборзькій в м. Києві. Викраденим майном розпорядилась на свій розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3431.04 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, 25.04.2016 року приблизно о 09 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_5 перебуваючи на зупинці громадського транспорту «вул..Гарматна» , розташованої по вул. Гарматній,43 в м. Києві побачила потерпілу ОСОБА_9 , яка в правій руці тримала жіночу сумку. Діючи умисно, слідуючи за потерпілою ОСОБА_9 обвинувачена разом з нею зайшла до салону маршрутного таксі № 433, яке рухалось по проспекту Космонавта Комарова в бік бульвару І.Лепсе в м.Києві.
В подальшому, знаходячись в маршрутному таксі, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу підійшла до потерпілої ОСОБА_9 та діючи умисно, повторно, таємно, протиправно, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, викрала з жіночої сумки, яка була не до кінця застібнута блискавкою, мобільний телефон марки « Самсунг Гелексі» в корпусі білого кольору IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 вартістю 3500 грн, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку « МТС» № НОМЕР_3 вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 30 грн, та сім-карта оператора мобільного зв`язку « Київстар» № НОМЕР_4 вартістю 25 грн. на рахунку якої грошових коштів не було, чим завдала потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 3580 грн..
З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 просить помякшити призначене покарання посилаючись на те, що суд першої інстації при призначенні покарання не врахував того, що на утриманні обвинуваченої перебувають двоє малолітніх дітей, у вчиненому щиро кається, потерпілим відшкодовано заподіяні збитки та останні не мають до неї жодних претензій, та просить застосувати відносно неї положення ч.5 ст. 72 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а вирок суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_5 покарання.
Дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу ОСОБА_5 , яка раніше судима, постійного місця проживання та реєстрації не має, на утриманні має двох дітей
Також при призначенні ОСОБА_5 покарання судом враховано обставини, які пом`якшують її покарання - щире каяття та повне визнання вини.
Обставини, які обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Таким чином, враховуючи, ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченою ОСОБА_5 кримінального правопорушення, її особу, яка будучи раніше судима в тому числі за аналогічні злочини, знов вчинила умисне, середньої тяжкості, кваліфіковане кримінальне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачена ОСОБА_5 як особа представляє суспільну небезпеку, а її виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, - відсутні.
Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
В даному випадку, суд призначив ОСОБА_5 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що при призначенні міри покарання не достатньою мірою враховано особу обвинуваченої є безпідставними, констатуються обвинуваченою з формальних підстав та належно, повно враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій, про що змістовно та обґрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку.
Разом з тим, відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати положення ч.5 ст. 72 КК України, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто з 25.04.2016 року по 03.11.2016 року, - включно.
З урахуванням вищевикладеного, підстав для зміни законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 ч.2 ст.185 КК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Соломянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_5 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 25 квітня 2016 року по 03 листопада 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ _____________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1779/2016
Категорія КК: ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1