Справа № 738/540/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/589/2016
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника, адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/589/2016 р. за апеляційною скаргою прокурора Менської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, непрацює, раніше неодноразово судимий, останній раз 14.10.2013 року Менським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.02.2015 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року невідбута частина покарання 2 роки 9 місяців 20 днів позбавлення волі скорочена наполовину до 1 року 9 місяців 5 днів, звільнений 11 серпня 2015 року згідно ухвали Шосткинського міськрайонного суду від 03.08.2015 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 11 днів,

- визнаний винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, з призначенням покарання - 3 /три/ роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 /один/ рік, з покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 29 жовтня 2015 року близько 8 год. 30 хв. ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, повторно, шляхом підбору ключів, проник в будинок АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_11 , звідки умисно таємно із господарської сумки викрав 2 кг. свіжозамороженої козячої ребрини, 2-літрову банку вишневого варення, а з приміщення льоху викрав 3-літрові скляні банки з консервацією, на загальну суму 907 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди.

10 листопада 2015 року близько 10 год. ОСОБА_8 , у стані алкогольного сп`яніння, з господарства по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_12 , шляхом проникнення у льох, повторно таємно викрав скляні банки з свинячим салом та тушонкою, на загальну суму 522 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 3 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі реально, без застосування ст. 75 КК України. Вважає, що підстави для звільнення від призначеного покарання з випробуванням відсутні. Судом не враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, неодноразові засудження раніше за корисливі злочини, непогашену судимість та негативну характеристику засудженого за місцем його проживання. Крім, того судом було безпідставно враховано визнання вини, як обставину, що пом`якшує покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , які заперечують проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України у виді 3 років позбавлення волі, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо засудження ОСОБА_8 в межах апеляційної скарги у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненому, підтвердив обставини, при яких він вдень 29 жовтня 2015 року, коли вдома нікого не було, у господарстві ОСОБА_11 з хати забрав банку молока та заморожену козячу ребрину, з погреба - консервацію, яку склав у два пакети та сховав на березі річки, а 10 листопада 2015 року, вдень, з господарства ОСОБА_12 , коли нікого не було, із незамкненого погреба викрав банки з консервацією. Крадіжки здійснював, бо хотів їсти. З викраденого вжив тільки консервовані гриби, частину поміняв на горілку, решту повернув потерпілим. В господарства Бугрим та Хуторної часто ходив та допомагав по господарству, розташування знав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаними з проникненням у житло та інше приміщення, відповідає обставинам кримінального провадження, доводиться сукупністю зібраних доказів і сторонами не оспорюється.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили, що обвинуваченого знають добре, він проживає в одному населеному пункті, часто бував у їх господарствах та допомагав їм. 29.10.2015 року та 10 листопада 2015 року, у їх відсутність вдома, коли повернулись, виявили крадіжку продуктів відповідно з будинку та консервацію із погребів. Відразу подумали на обвинуваченого. Викрадене ОСОБА_11 обвинувачений частково повернув тоді, коли вона звернулась з заявою до сільської ради, а ОСОБА_12 відразу. Будь яких претензій до обвинуваченого не мають, не наполягають на суворій мірі покарання, навпаки щиро просили суд не позбавляти його волі, не вважають обвинуваченого суспільно небезпечною особою, викрадене повернуте. Відзначають його працьовитість, доброту, готовність допомогти по господарству.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненому також доведена іншими доказами по справі, якими обгрунтовано вирок:

- з протоколів огляду місця події від 10.12.2015 року доводиться, що саме у господарстві потерпілої ОСОБА_12 по АДРЕСА_3 , та у господарстві потерпілої ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 , вчинено крадіжку продуктів;

- з протоколу огляду господарства обвинуваченого ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 від 15.11.2015 року доводиться. що у нього було вилучено дві банки із свинячим салом та тушонкою, викрадені у потерпілої ОСОБА_12 , а з протоколу огляду господарства по АДРЕСА_4 від 16.11.2015 року - вилучено консервацію, яка була викрадена у потерпілої ОСОБА_11 ;

- даними протоколу слідчого експерименту від 04.02.2016 року, із застосуванням технічних засобів фіксації, підтверджується причетність підозрюваного ОСОБА_13 до вчинення крадіжок у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , про які він докладно розказав і показав, як їх вчиняв.

Висновками товарознавчої експертизи № 62 від 24.12.2015 року та від 25.12.2016 року визначена вартість викрадених у потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 харчових продуктів домашнього приготування станом на 10.11.2015 року.

Суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив наявні докази по справі, дав їм вірну правову оцінку, та вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд зазначив, що ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності під час непогашеної судимості, вину визнав повністю, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався, викрадене повернуте потерпілим, розкаявся у судовому засіданні у вчиненому.

Крім того, потерпілі добре знають ОСОБА_8 , мешкають з ним в одному селі, спілкуються з ним, не бажають йому суворого покарання, на даний час він їм допомагає по господарству.

ОСОБА_8 також проживає довготривалий час у цивільному шлюбі із співмешканкою, характеризується задовільно, тобто має сталі соціальні зв`язки, тому суд першої інстанції цілком вірно вказав, що ОСОБА_8 не є суспільно - небезпечною особою і не потребує ізоляції від суспільства, тому можливо застосувати ст. 75 КК України.

За даних обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду не вбачається, доводи прокурора в апеляційній скарзі свого підтвердження не знайшли.

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Менської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4